Номер провадження № 2-з/521/164/25
У Х В А Л А

про забезпечення позову

09 жовтня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: Шевчук Н.О.,

секретаря судового засідання: Жекової А.О.

за участю учасників, представників учасників справи:

від ОСОБА_1 адвокат Скрипник Д. О., яка діє на підставі ордера;

від ОСОБА_2 не з`явився;

від ОСОБА_3 адвокат Сторожук Д.І., на підставі ордера;

від ОСОБА_4 не з`явилася.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 07.10.2025 року (вх. №66352) про забезпечення позову

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Скрипник Дар`я Олександрівна звернулася до Хаджибейського районного суду міста Одеси із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними.

Одночасно із поданням позовної заяви, представник ОСОБА_1 адвокат Скрипник Дар`я Олександрівна звернулася до Хаджибейського районного суду міста Одеси із заявою про забезпечення позову, у якій просила суд накласти арешт на рухоме майно транспортний засіб VOLKSWAGEN ID.4, 150 КвТ, 2022 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , з метою забезпечення позову.

Зокрема, обґрунтовуючи вимоги заяви про забезпечення позову заявник вказала, що підставою для звернення із позовом до суду стало те, що 09.08.2022 року ОСОБА_1 звернулась з позовною заявою про стягнення коштів до ОСОБА_2 , у якій просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошові кошти в сумі 30 517, 80 доларів США, що складалось із суми боргу за договором позики ( 28 200 доларів США) та 3% річних (2 317, 80 доларів США) (справа № 521/11315/22).

Як зазначено заявником, 05.06.2024 року Малиновським районним судом м. Одеси ухвалено рішення в справі № 521/11315/22 про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та вирішено стягнути з нього суму заборгованості за договором позики від 24.09.2019 в розмірі 28 200 доларів США та 3% річних в розмірі 1972. 50 доларів США, а також - судовий збір у сумі 11 031 грн. Вказане рішення залишене без змін постановою Одеського апеляційного суду від 04.02.2025 року.

Водночас, як вказала заявник, вказане рішення суду боржником не виконане.

За твердженнями заявника, після відкриття виконавчого провадження, їй стало відомо, що боржником було відчужено належний йому транспортний засіб VOLKSWAGEN ID.4, 150 КвТ, 2022 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 на користь ОСОБА_3 , який, в свою чергу, відчужив цей транспортний засіб ОСОБА_4 .

Таким чином, як вважає заявник, вчиняючи вказані вище правочини щодо відчуження транспортного засобу, боржником порушується обов`язок щодо виконання рішення суду, у зв`язку із чим заявниця звернулася до суду із відповідним позовом про визнання таких правочинів недійсними.

Разом з тим, як зауважила заявниця, у неї виникли обґрунтовані занепокоєння відносно того, що відповідач ОСОБА_4 до ухвалення рішення у справі може позбутись вказаного транспортного засобу, що унеможливить подальше виконання судового рішення в справі в разі задоволення позову, у зв`язку із чим звернулася до суду із заявою про забезпечення позову одночасно із поданням такого позову. Щодо зустрічного забезпечення заявник вказала, що не виносить свої пропозиції про зустрічне забезпечення та просить суд зустрічне забезпечення не застосовувати.

Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 08.10.2025 року у справі №521/17596/25 було прийнято заяву представника ОСОБА_1 адвоката Скрипник Дар`ї Олександрівни від 07.10.2025 року (вх. №66352) про забезпечення позову до свого провадження, призначено дату судового розгляду даної заяви.

09.10.2025 року до Хаджибейського районного суду міста Одеси від представника заявника надійшли доповнення до заяви про забезпечення позову (вх. №66984), у яких заявник зауважила про виправлення описки в анкетних даних ОСОБА_4 , а саме: дати її народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також просила суд долучити до матеріалів справи Витяг з ЄДР МВС стосовно зареєстрованих ТЗ від 08.10.2025 року, відповідно до якого остання реєстрація власника транспортного засобу VOLKSWAGEN ID.4, 150 КвТ, 2022 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 була здійснена 03.09.2024 року і подальших перереєстрацій здійснено не було. Доповнення судом долучено до матеріалів заяви про забезпечення позову.

В судовому засіданні представник заявника доводи заяви про забезпечення позову підтримала, просила вказану заяву задовольнити, накласти арешт на транспортний засіб, вказаний нею у прохальній частині заяви.

Представник ОСОБА_3 в судовому засіданні усно заперечував проти задоволення заяви про забезпечення позову.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином. Про причини неявки суду не повідомили, що не перешкоджає розгляду заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову за відсутності учасників справи, також і з огляду на те, що явка таких учасників ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 08.10.2025 року про прийняття заяви до розгляду обов`язковою не визнавалась.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №521/17596/25, дослідивши матеріали справи в межах заявленої заяви, перевіривши належність транспортного засобу саме ОСОБА_4 , суд вважає, що заява про забезпечення позову потребує задоволення, враховуючи таке.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Відповідно до положень ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1-2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

В силу вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.ч. 1, 3-7 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Частиною 6 ст.153 ЦПК України передбачено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Заходи забезпечення позову застосовуються судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому обґрунтування необхідності забезпечення позову покладається саме на позивача та полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Таким чином, в ухвалі про вжиття заходів до забезпечення позову має міститись мотивований висновок про те, як невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31.07.2003 року у справі "Дорани проти Ірландії", було зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Водночас, для вирішення питання про наявність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову та вжиття відповідних заходів має значення правильне визначення предмета спору.

При цьому під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Оскільки в даному випадку ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову фактично одночасно з поданням позовної заяви, у якій останньою було визначено вимоги немайнового характеру (визнання договорів купівлі - продажу недійсними), то в цьому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Також, в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Відтак, зважаючи на доводи заявника, зазначені нею у заяві про забезпечення позову, суд вважає, що такі доводи є обґрунтованими, оскільки у даному разі невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на транспортний засіб VOLKSWAGEN ID.4, 150 КвТ, 2022 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 власником якого є ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), що перевірено в судовому засіданні, враховуючи принцип співмірності та адекватності, в подальшому буде запобігати утрудненню чи неможливості виконання рішення суду, прийнятого за результатами розгляду справи у випадку задоволення позовних вимог. Тобто у даному разі заявником доведено про наявність достатньо обґрунтованого припущення про те, що на даний час, ОСОБА_4 може розпорядитися наявним у неї рухомим майном на власний розсуд.

Крім того, суд наголошує, що вказаний обраний вид забезпечення позову є тимчасовим та не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача - 3, оскільки до вирішення справи по суті позовних вимог, її майнове становище не змінюється.

З огляду на вказане, суд виснує про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову у справі №521/17596/25 та вважає, що щодо транспортного засобу VOLKSWAGEN ID.4, 150 КвТ, 2022 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 власником якого є ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), слід застосувати заходи забезпечення позову у вигляді арешту.

Окрім наведеного, суд зазначає, що у даному разі не вбачається підстав вимагати від позивача зустрічного забезпечення, оскільки обставин, за яких суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення у відповідності до положень ч. 3 ст. 154 ЦПК України, не встановлено.

Разом з зазначеним, суд вважає за необхідне вказати, що доводи, наведенні в даній ухвалі про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, жодним чином не свідчать про доведеність позовних вимог, що в цілому підлягає перевірці та оцінці під час розгляду та вирішення справи по суті.

Керуючись ст. 149, 151-153, 353 ЦПК України, Хаджибейський районний суд міста Одеси

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_4 ) від 07.10.2025 року (вх. №66352) про забезпечення позову.

Накласти арешт на транспортний засіб автомобіль VOLKSWAGEN ID.4, 150 КвТ, 2022 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Зустрічне забезпечення не застосовувати.

Копію ухвали направити до РСЦ ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях для виконання, та сторонам у справі для відома.

Відповідно до ст. 157 ЦПК України ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено та підписано 09.10.2025 року.

Суддя Н.О. Шевчук