Провадження № 2/625/105/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2025 р. с. Різуненкове

Коломацький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Скляренка М.О.,

за участю секретаря судового засідання Талавирі С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селі Різуненкове Богодухівського району Харківської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Пархомчук С.В., діючи від імені та в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», звернувся до Коломацького районного суду Харківської області із позовною заявою, в якій просив суд стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №/181485, укладеним між його сторонами 10 грудня 2019 року, у розмірі 8550 гривень 50 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 3500 гривень 00 копійок; заборгованості по відсоткам в розмірі 5050 гривень 50 копійок.

Крім того позивач просив суд стягнути із відповідача усі понесені судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначив, що 10 грудня 2019 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір за №/181485 в електронній формі у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію», який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Як вказав представник позивача, відповідно до умов вищезазначеного договору кредитодавець надав позичальнику кредитні кошти у сумі 3500 гривень 00 копійок на умовах строковості, зворотності та платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Також позивач вказав, що кредитодавець виконав умови кредитного договору, перерахувавши на картковий рахунок позичальника грошові кошти у розмірі 3500 гривень 00 копійок, водночас, відповідач не виконав умови кредитного договору щодо своєчасного повернення кредитних коштів, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед ТОВ «ГОУФІНГОУ».

Крім того представник позивача у позовній заяві вказав, що відповідно до умов договору факторингу за №1-31/05/21, укладеного між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК«СІТІ ФІНАНС ГРУП» 31 травня 2021 року, ТОВ «ГОУФІНГОУ» за плату відступило ТОВ «ФК«СІТІ ФІНАНС ГРУП» належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК«СІТІ ФІНАНС ГРУП» прийняло належні ТОВ «ГОУФІНГОУ» права вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у відповідних реєстрах прав вимоги, у тому числі і до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №/181485 на загальну суму 8550 гривень 50 копійок, а 03 червня 2021 року між ТОВ «ФК«СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» укладений договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» набуло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №/181485, укладеним між його сторонами 10 грудня 2019 року, на загальну суму 8550 гривень 50 копійок.

З огляду на те, що відповідач отримані в кредит грошові кошти не повернув, а також не сплатив інші платежі, передбачені умовами договору, внаслідок чого у нього станом на 26 травня 2025 року виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 8550 гривень 50 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 3500 гривень 00 копійок; заборгованості за нарахованими процентами в сумі 5050 гривень 50 копійок, представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення із нього на користь ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» вищевказаної суми боргу.

18 вересня 2025 року суддею Коломацького районного суду Харківської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження за вказаним вище позовом і справу призначено до розгляду у судовому засіданні, про що постановлено відповідну ухвалу.

Будь-які процесуальні дії, як то забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо, не вчинялися.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, водночас 03 вересня 2025 року подав до суду письмову заяву за вх. ЕС№1638/01-55/25 (а.с. 1-11), в якій просив справу розглядати без участі представника ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН».

Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено право учасника справи заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином в порядку, визначеному ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідача (а.с. 55, 62).

Причини неявки відповідач суду не повідомляв, будь-яких заяв та клопотань від нього не надходило, у встановлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк відзиву на позовну заяву не подавав.

За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Водночас, згідно частини третьої вказаної статті Кодексу якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За правилами, визначеними ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки відповідач своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористався, повноважного представника для участі у судовому засіданні не направив, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не подав, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача за наявними у справі матеріалами, які містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Матеріали справи свідчать про те, що всім учасникам судового процесу судом створені належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог і заперечень, а також надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того судом вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством України повноважень, спрямованих на всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази, долучені у якості додатку до позовної заяви, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Так, частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

10 грудня 2019 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ОСОБА_1 укладений договір про надання фінансового кредиту за №/181485 (а.с. 28-31).

Кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора (R86719) відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», про що зазначено у п. 6.1 вказаного договору.

Відповідно до умов договору ТОВ «ГОУФІНГОУ» надало відповідачу кредит в розмірі 3500 гривень 00 копійок шляхом перерахунку зазначеної суми на банківську картку на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач взяв на себе зобов`язання повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

У пунктах 1 1.1.- 1.4. Договору сторони дійшли згоди, що сума позики складає 3500 гривень 00 копійок; строк позики 30 днів, тобто до 08 січня 2020 року; за користування кредитом клієнт сплачує товариству 675,25% річних від суми кредиту в розрахунку 1,85% на добу, тип процентної ставки фіксована; кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.

Пунктами 2.1. та 2.3. Договору визначено, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору.

Обчислення строку користування кредитом і нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховується у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

Як вбачається із додатку №1 до договору про надання фінансового кредиту за №/181485 , який є невід`ємною частиною кредитного договору, сторонами узгоджений графік розрахунків за кредитом та його сукупна вартість (а.с. 30-31).

Вказаний додаток №1 до кредитного договору підписаний ОСОБА_1 10 грудня 2019 року за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (R86719).

10 грудня 2019 року на мобільний телефонний номер ОСОБА_1 направлений унікальний одноразовий ідентифікатор (R86719) для підписання Кредитного договору та додатку №1 до нього, що підтверджується відповідною довідкою про ідентифікацію, складеною ТОВ «ГОУФІНГОУ» (а.с. 19).

Як вбачається із інформації, наданої ТОВ "ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН", датованої 19 серпня 2025 року за вих.№2025-ПО/217, 10 грудня 2019 року о 16 годині 10 хвилині 12 секунді за допомогою платіжного сервісу «Platon» на картковий рахунок ОСОБА_1 за № НОМЕР_1 перераховані грошові кошти в сумі 3500 гривень 00 копійок згідно кредитного договору №/181485 (а.с. 39- 42).

Враховуючи вищевикладене, договір №/181485 є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, визначеним ст.3 ЦК України, а також ст.1054 ЦК України, ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», позаяк позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним.

31 травня 2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладений договір факторингу за №1-31/05/21, відповідно до умов якого ТОВ «ГОУФІНГОУ» передало (відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП», а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» прийняло належні ТОВ «ГОУФІНГОУ» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с. 32-36).

Як вбачається із витягу з Реєстру боржників від 31 травня 2021 року до договору факторингу за №1-31/05/21 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» набуло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №/181485 на загальну суму 8550 гривень 50 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 3500 гривень 00 копійок; заборгованості по відсоткам в сумі 5050 гривень 50 копійок (а.с. 18).

03 червня 2021 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» і ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» укладений договір відступлення прав вимоги за №1-03/06/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» передало (відступило) ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» прийняло належні ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с. 20-23).

Як вбачається із витягу із Реєстру боржників до договору відступлення прав вимог №1-03/06/2021 від 03 червня 2021 року ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» набуло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №/181485 на загальну суму 8550 гривень 50 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом у сумі 3500 гривень 00 копійок; заборгованості по відсоткам в сумі 5050 гривень 50 копійок (а.с. 17).

Про набуття прав нового кредитора позивач повідомив відповідача шляхом направлення на його поштову адресу відповідної досудової вимоги за вих. № б/н від 27 травня 2025 року (а.с. 15).

Із виписки з особового рахунку ОСОБА_1 за кредитним договором №/181485 за період з 10 грудня 2019 року по 26 травня 2025 року, наданої позивачем, вбачається, що станом на 26 травня 2025 року заборгованість відповідача перед ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» за кредитним договором №/181485 від 10 грудня 2019 року не погашена та становить 8550 гривень 50 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 3500 гривень 00 копійок; заборгованості по відсоткам в сумі 5050 гривень 50 копійок (а.с. 16).

Виписка з особового рахунку ОСОБА_1 є належним і достатнім доказом щодо розрахунку вимог ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН».

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові, датованій 25 травня 2021, у справі № 554/4300/16-ц.

Водночас, суд зауважує, що відповідач не спростував належними і допустимими доказами розміру нарахованої суми заборгованості перед позивачем за кредитними зобов`язаннями.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ст. 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ст. 3 ЦК України.

Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У відповідності зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Згідно п. 5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

У п.6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» закріплене визначення, згідно якого електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України (п.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Приписами, закріпленими у ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12 січня 2021 року дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет - магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами».

Подібна правова позиція міститься і у постанові Верховного Суду у справі №127/33824/19 від 07 жовтня 2020 року, проте у цій справі мова йшла про відсутність відображення електронного підпису на договорі та відсутність доказів отримання такого підпису позичальником: «Без отримання листа на адресу електронної пошти і смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі».

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В ч.1 ст. 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У відповідності із абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За положеннями, закріпленими у ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). А у ч. 2 ст. 1054 ЦК України закріплене правило, згідно якого до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

У відповідності із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно вимог, закріплених у ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

За правилами, визначеними ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У відповідності із приписами, закріпленими у ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Як з`ясовано судом, договір про надання фінансового кредиту за №/181485 від 10 грудня 2019 року укладений між його сторонами в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно із вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію", і підписаний особисто відповідачем ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису - одноразового ідентифікатора. В договорі викладено інформацію про тип кредиту, строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, процентну ставку, платежі за додаткові та супутні послуги, загальні витрати за кредитом, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, реальну річну процентну ставку, а тому відповідач був ознайомлений з умовами кредитування.

Підписавши договір про надання споживчого кредиту позичальник у відповідності до ст.ст. 3 та 627 ЦК України добровільно погодив такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання.

Суд констатує, що правочин, укладений між його сторонами, у відповідності із ст. 204 ЦК України є правомірним та укладеним у письмовій формі, а це у свою чергу значить, що сторонами дотримано вимоги щодо форми кредитного договору, закріплені у ст. 1055 ЦК України.

З огляду на вищевикладене, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів суд вважає доведеним факт невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим має місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за договором про надання фінансового кредиту за №/181485, укладеним між його сторонами 10 грудня 2019 року, у розмірі 8550 гривень 50 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 3500 гривень 00 копійок; заборгованості по відсоткам в сумі 5050 гривень 50 копійок.

Водночас суд зауважує, що відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву та не спростував розміру нарахованої суми заборгованості перед позивачем за кредитними зобов`язаннями.

Крім того, суд за правилами, визначеними ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача суму сплаченого ним судового збору у розмірі 2422 гривні 40 копійок.

Керуючись ст.ст. 12, 19, 81, 133, 141, 259, 264, 265, 267, 274-279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 , індивідуальний податковий номер: НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» (ідентифікаційний код юридичної особи 44243120) заборгованість за договором про надання фінансового кредиту за №/181485, укладеним між його сторонами 10 грудня 2019 року, у розмірі 8550 (вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят) гривень 50 (п`ятдесят) копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 , індивідуальний податковий номер: НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» (ідентифікаційний код юридичної особи 44243120) судовий збір, сплачений позивачем, у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 09 жовтня 2025 року.

Суддя М.О. Скляренко