Справа № 132/2997/25
Провадження № 2/132/1152/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"07" жовтня 2025 р. Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Аліменко Ю.О.

секретаря Безулої К.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Калинівка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в позові вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , який проживав в селі Котюжинці Калинівського (Хмільницького) району Вінницької області.

Спадщина, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 складається, з поміж іншого, з житлового будинку АДРЕСА_1 ;

- земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ;

- земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3500 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Позивачка з відповідачкою фактично прийняли спадщину після смерті батька, оскільки відповідно до ст. 1268 ЦК України подали заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Позивач з відповідачкою домовилися, що позивач успадкує все домоволодіння батька, в тому числі і присадибну земельну ділянку площею 0,60 га, а відповідачці остання передасть грошову компенсацію. Згідно домовленості відповідач ОСОБА_2 успадкувала і оформила земельний пай.

Мировою угодою, укладеною між сторонами, та затвердженою ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області 23 лютого 2022 року позивач стала власником житлового будинку. Але, на той час не виготовлявся документ на присадибну ділянку, яка була передана батьку ОСОБА_3 в приватну власність рішенням 16 сесії 21 скликання Котюжинецької сільської ради Калинівського району Вінницької області від 16.02.1991 року.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно положень статті 120 Земельного Кодексу України, до особи, яка придбала житловий будинок переходить право власності на земельну ділянку, на якій вона розміщена без зміни її цільового призначення.

За замовленням позивачки було виготовлено технічну документацію на присадибну земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:004:0013, та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,3500 га, кадастровий номер :01:004:0014. Таким чином, будучи власником будинку і господарських будівель як спадкоємець з 2006 року, а документально з 2022 року, позивач не може отримати документа на власність на земельну ділянку для будівництва, обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, ведення особистого селянського господарства якими користується з 2001 року.

Через відсутність правовстановлюючого документа на вищезазначену спадкову земельну ділянку позивач не може оформити свої спадкові права, тому звертається до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 надала до суду заяву, відповідно до якої позов підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві, справу розглянути за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 надала до суду письмову заяву, де просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

Оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки, ОСОБА_3 , який проживав в селі Котюжинці Калинівського (Хмільницького) району Вінницької області.

Спадщина, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 складається, з поміж іншого, з житлового будинку АДРЕСА_1 ;

- земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ;

- земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3500 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Позивачка з відповідачкою фактично прийняли спадщину після смерті батька, оскільки відповідно до ст. 1268 ЦК України подали заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Позивач з відповідачкою домовилися, що позивач успадкує все домоволодіння батька, в тому числі і присадибну земельну ділянку площею 0,60 га, а відповідачці остання передасть грошову компенсацію. Згідно домовленості відповідач ОСОБА_2 успадкувала і оформила земельний пай.

Мировою угодою, укладеною між сторонами, та затвердженою ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області 23 лютого 2022 року позивач стала власником житлового будинку. Але, на той час не виготовлявся документ на присадибну ділянку, яка була передана батьку ОСОБА_3 в приватну власність рішенням 16 сесії 21 скликання Котюжинецької сільської ради Калинівського району Вінницької області від 16.02.1991 року.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно положень статті 120 Земельного Кодексу України, до особи, яка придбала житловий будинок переходить право власності на земельну ділянку, на якій вона розміщена без зміни її цільового призначення.

За замовленням позивачки було виготовлено технічну документацію на присадибну земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:004:0013, та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,3500 га, кадастровий номер :01:004:0014. Таким чином, будучи власником будинку і господарських будівель як спадкоємець з 2006 року, а документально з 2022 року, позивач не може отримати документа на власність на земельну ділянку для будівництва, обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, ведення особистого селянського господарства якими користується з 2001 року.

Враховуючи, що відповідач позов визнає, не заперечує проти визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом, тому, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності іх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

За вказаних обставин суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 1216, 1217, 1226, 1262, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 13, 82, 200, 206, 247, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:004:0013, на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,3500 га, кадастровий номер :01:004:0014, що розташовані по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст. 354 ЦПК України.

Суддя: