справа №991/940/25
провадження №2/991/4/25
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

«03» жовтня 2025 року м. Київ

Вищий антикорупційний суд колегією суддів у складі:

головуючого: Шкодіна Я.В.,

суддів: Задорожної Л.І., Федорова О.В.,

за участю:

секретарів судового засідання: Захарії О.В., Волкової М.А., Байцур О.А.

представників позивача - прокурорів: Мирка Б.М., Іванющенка О.А., Карася М.В.,

представників відповідачів: Лілякова О.А., Мальцевої Г.Ю.,

розглянувши цивільну справу за позовом Держави в особі прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави,

ВСТАНОВИВ:

До Вищого антикорупційного суду надійшла позовна заява Держави в особі прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 лютого 2025 року зазначену позовну заяву передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді Шкодіна Я.В., суддів Задорожної Л.І. та Федорова О.В.

Ухвалою суду від 06 лютого 2025 року у вказаній справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання, яке ухвалою від 03 квітня 2025 року було продовжено на 15 днів.

Ухвалою від 17 квітня 2025 року підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Суть позовної заяви

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Державним бюро розслідувань листом від 20 серпня 2024 року порушено перед Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою питання щодо звернення до суду з позовом про визнання необґрунтованими активів, зокрема автомобілів «Toyota Camry Hybrid» вартістю 1 598 030 грн та «Lexus NX200» вартістю 1 825 000 грн, набутих ОСОБА_1 під час зайняття посади керівника ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом 2022-2023 років, і їх стягнення в дохід держави. За результатом збору прокуратурою доказів встановлено, що вказані активи набуто ОСОБА_2 за дорученням ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , які опосередковано вчиняли із такими активами дії, тотожні за змістом праву розпорядження ними.

Так, зі змісту позовної заяви вбачається, що 18 жовтня 2022 року між ТОВ «Артсіті», як продавцем, та ОСОБА_2 , як покупцем, укладено договір купівлі-продажу для реєстрації транспортного засобу - автомобіля марки «Toyota» моделі «Camry Hybrid», номер кузова « НОМЕР_1 », вартістю 1 598 030 грн. Водночас, відповідно до актів виконаних робіт по вказаному автомобілю, виданих ТОВ «Артсіті» 19 жовтня 2022 року, 02 і 23 березня, 25 липня 2023 року, 04 січня 2024 року, в розділі замовник документу зазначений абонентський номер « НОМЕР_2 » та вказане ім`я « ОСОБА_4 », вказаний абонентський номер також зазначений в особовій картці Державної міграційної служби на особу ОСОБА_1 . Крім того, у цих актах виконаних робіт в розділі «Замовник» та «підпис замовника» виконано підпис, який схожий на підпис, що належить ОСОБА_1 (схожий підпис виконаний на договорі купівлі-продажу квартири від 01 листопада 2023 року, підписаний ОСОБА_1 ). Також, відповідно до відривного талону про проведення передпродажної підготовки від 06 жовтня 2022 року, в розділі «підпис власника» виконано підпис, схожий на підпис, який належить ОСОБА_1 . Відповідно до банківської виписки отриманої від АТ КБ «Приватбанк» 20 грудня 2022 року, на рахунок ОСОБА_1 зараховано кошти від ТОВ «Артсіті» з призначенням: «повернення передплати за автомобіль згідно листа від 19 жовтня 2022 року». ОСОБА_2 на момент придбання автомобіля та після набуття його у власність не мала посвідчення водія жодної з категорій, а 09 квітня 2024 року до Єдиного державного реєстру транспортних засобів були внесені відомості щодо належного користувача зазначеним автомобілем та вказано дані ОСОБА_1

22 березня 2023 року між ТОВ «АРТ-ЛЕКС ЛТД», як продавцем, та ОСОБА_2 , як покупцем, укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати у власність покупця автомобіль марки «Lexus» модель «NX 200 ОМ Urban», 2023 року випуску, номер кузова « НОМЕР_3 », вартістю 1 825 000 грн, а 13 квітня 2023 року ТОВ «АРТ-ЛЕКС ЛТД» передав ОСОБА_2 зазначений автомобіль по акту приймання-передачі. Водночас, відповідно до актів виконаних робіт по автомобілю марки «Lexus», виданих ТОВ «Артсіті» 26 лютого і 17 квітня 2024 року, в розділі замовник документу зазначений абонентський номер « НОМЕР_2 » та вказане ім`я « ОСОБА_4 ». Вказаний абонентський номер систематично поповнювався з рахунку ОСОБА_1 у АТ КБ «Приватбанк». Також вказаний абонентський номер зазначений в особовій картці Державної міграційної служби на особу ОСОБА_1 . Крім цього, у зазначених актах виконаних робіт в розділі «підпис замовника» виконано підпис, який схожий на підпис, що належить ОСОБА_1 (схожий підпис виконаний на договорі купівлі-продажу квартири від 01 листопада 2023 року, підписаний ОСОБА_1 ). ОСОБА_2 на момент придбання автомобіля та після набуття його у власність не мала посвідчення водія жодної з категорій. Відповідно до пояснень ОСОБА_1 , останній, маючи у фактичному розпорядженні автомобіль марки «Lexus», передав його у користування дружині ОСОБА_1 .

На переконання прокурора, вказані вище обставини у своїй сукупності підтверджують набуття активів - автомобілів «Toyota» і «Lexus» ОСОБА_2 , щодо яких її зять ОСОБА_1 міг прямо чи опосередковано вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними. При цьому, витрати ОСОБА_2 , понесені на придбання зазначених автомобілів вартістю 1 598 030 грн і 1 825 000 грн є неспівмірними з її законними доходами, навіть за весь період її трудової діяльності. Водночас, аналіз банківських виписок ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» за період з 01 січня 2022 року по 18 жовтня 2022 року та з 19 жовтня 2022 року по 23 березня 2023 року свідчить, що розмір його витрат перевищує розмір його законних доходів, а тому він не міг використати такі його кошти для придбання активу. Крім того, за встановлених позивачем обставин, розмір витрат ОСОБА_1 за вказаний період співмірний або перевищує розмір її законних доходів, а тому вона не могла використати свої грошові кошти на придбання активу.

Враховуючи зазначене, прокурор Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Карась М.В. звернувся до Вищого антикорупційного суду в інтересах Держави до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання необґрунтованими активів, а саме: автомобіля «Toyota Camry Hybrid», номер кузова « НОМЕР_1 », 2022 року випуску, вартістю на день набуття (18 жовтня 2022 року) - 1 598 030 грн; автомобіля «Lexus NX200», номер кузова « НОМЕР_3 », 2023 року випуску, вартістю на день набуття (13 квітня 2023 року) - 1 825 000 грн; та стягнення в дохід держави: з ОСОБА_2 - автомобіля марки «Lexus NX200», номер кузова « НОМЕР_3 », 2023 року випуску, вартістю на день набуття 1 825 000 грн, який належить останній на праві власності; з ОСОБА_1 - грошових коштів у розмірі 1 598 030 грн, які еквівалентні сумі набуття автомобіля «Toyota Camry Hybrid», номер кузова « НОМЕР_1 », 2022 року випуску, вартістю на день набуття 1 598 030 грн, який належав ОСОБА_2 на праві власності.

17 квітня 2025 року до Вищого антикорупційного суду надійшла заява від прокурора Карася М.В. про уточнення позовних вимог, якою прокурор уточнив позовні вимоги шляхом викладення п.2 прохальної частини позовної заяви наступним чином: «стягнути в дохід держави шляхом звернення стягнення: солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 1 825 000 грн, еквівалентних вартості придбання автомобіля марки «Lexus» модель «NX200», VIN: НОМЕР_3 , право власності на який зареєстрований за ОСОБА_2 ; солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , грошових коштів у розмірі 1 598 030 грн, еквівалентних вартості придбання автомобіля марки «Toyota» модель «Camry Hybrid»,VIN: НОМЕР_1 , право власності на який було зареєстровано за ОСОБА_2 .

Стислий виклад позицій учасників справи

Позиція позивача - прокурора САП Карася М.В.

Представник позивача прокурор Карась М.В. під час судового розгляду підтримав позовні вимоги з урахуванням їх уточнень в повному обсязі, наполягав на задоволенні позову, оскільки сукупність доказів підтверджує невідповідність між законними доходами відповідачів та їх витратами.

Позиція представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Лілякова О.А.

У відзиві на позовну заяву та у своїх поясненнях під час розгляду справи адвокат Ліляков О.А. зазначив, що відповідач ОСОБА_1 не визнає пред`явленого до нього позову повністю, вважає, що надані позивачем докази не є належними і не підтверджують вимог, заявлених до нього. Вказав, що обидва транспортні засоби, як автомобіль марки «Toyota», так і автомобіль марки «Lexus», були придбані ОСОБА_2 - частково за заощаджені кошти, які не належали ОСОБА_1 , а частково за кошти, отримані нею в якості позики. Докази, які підтверджують ці факти, є у відповідачки ОСОБА_2 . Що стосується фактичних обставин придбання вказаних транспортних засобів адвокат зазначив, що дійсно, ОСОБА_1 був присутній 11 жовтня 2022 року при укладенні ОСОБА_2 із ТОВ «Артсіті» договору купівлі-продажу автомобіля марки «Toyota», разом з останньою також був присутній її цивільний чоловік ОСОБА_5 . Оскільки на той час ОСОБА_1 проживав у м. Харкові, то для зручності для вирішення питань по угоді, його номер телефону було вказано у договорі. Також у договорі була зазначена електронна пошта ОСОБА_1 , оскільки у ОСОБА_2 та ОСОБА_5 її не було. Крім того, ОСОБА_1 допомагав внести передоплату за цей автомобіль у розмірі 49 900 грн, оскільки ОСОБА_2 і ОСОБА_5 на угоду взяли з собою лише валюту, а тому, щоб не витрачати час на обмінні операції, ОСОБА_1 запропонував зробити такий внесок замість ОСОБА_2 , а продавець (ТОВ «Артсіті») поверне йому цю суму, на що усі погодилися і це так і було зроблено, а в грудні 2022 року ОСОБА_1 отримав назад свої гроші. Щодо доводів прокурора про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності під час керування саме автомобілем марки «Toyota» адвокат зазначив, що ОСОБА_1 на цьому автомобілі з відома його власниці ОСОБА_2 у вказаний період їздив на навчання до Львівської області і вказані прокурором адміністративні правопорушення вчинив під час поїздки до м. Золочів та в зворотному напрямку, повертаючись до м. Харкова. Вважає, що зазначені у позовній заяві прокурором факти не свідчать про постійне розпорядження вказаним транспортним засобом ОСОБА_1 . Те ж саме, як стверджує адвокат, стосується і автомобіля «Lexus NX 200», д.н.з. НОМЕР_4 , який був придбаний ОСОБА_2 відповідно до договору купівлі-продажу від 22 березня 2023 року №34/03/23 на гроші, отримані нею в позику. Усі рішення, дії та розпорядження цими транспортними засобами приймалися ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , а після смерті останнього ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) - самою ОСОБА_2 . Таким чином, на переконання адвокатів, висновки прокурора про доведеність придбання ОСОБА_2 двох автомобілів «за дорученням» ОСОБА_1 не відповідають дійсним обставинам справи та ґрунтуються на припущеннях, а у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 мав намір чи погоджував (координував) поведінку ОСОБА_2 під час придбання нею спірних транспортних засобів. Ураховуючи викладене, адвокат вважає, що заявлені до відповідача ОСОБА_1 вимоги про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави задоволенню не підлягають, у зв`язку з чим просить відмовити у позові прокурора в повному обсязі.

У запереченнях на відповідь на відзив прокурора адвокат Ліляков О.А. зазначив, що відповідач ОСОБА_1 пред`явлений до нього позов не визнає повністю, а у відзиві на позовну заяву стороною відповідача було звернуто увагу, що докази, надані позивачем, не є належними та не підтверджують вимоги, заявлені до ОСОБА_1 . Позиція відповідача щодо позову залишається незмінною. При цьому звернув увагу, що та обставина, що ОСОБА_1 пред`явив для проведення обшуку транспортний засіб не підтверджує доводи прокурора про те, що він ним розпоряджається. В цьому випадку ОСОБА_1 за згодою нової власниці автомобіля марки «Toyota» ОСОБА_6 , яка не була присутня при здійсненні обшуку, взяв у неї ключі від цього автомобіля, доставив його до місця, де проводилась ця слідча дія, та надав його для огляду. Подібні обставини мали місце і при проведенні обшуку автомобіля марки «Lexus».

Позиція представника відповідачки ОСОБА_2 - адвоката Мальцевої Г.Ю.

У відзиві на позовну заяву та у своїх поясненнях під час розгляду справи адвокат Мальцева Г.Ю. зазначила, що ОСОБА_2 категорично не згодна з позовом Держави в особі прокурора САП. Так, остання наполягає, що, набуваючи у власність автомобілі «Toyota Camry Hybrid» та «Lexus NX200», вона не виконувала жодного доручення та не діяла в інтересах ані ОСОБА_1 , ані ОСОБА_1 , хоча останні є її близькими родичами, та інколи вона надавала їм право керування цими автомобілями, що обумовлено поточною побутовою ситуацією в їх родині. Також зазначила, що ані ОСОБА_1 , ані ОСОБА_1 не мали права розпорядження вказаними автомобілями, у тому числі шляхом фактичної можливості визначення долі цього майна, а всі активні дії по здійсненню права розпорядження вищезазначеними автомобілями та всі усвідомлені вольові акти приймала виключно ОСОБА_2 , як власник майна, та її співмешканець ОСОБА_5 . Вказала, що ОСОБА_2 забезпечена роботою, житлом та має присадибну земельну ділянку у розмірі 1209 кв.м., з 2009 року проживала однією сім`єю із ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу, який у свою чергу був професійним водієм та займався перевезеннями, періодично працював за кордоном та постійно відкладав готівкові заощадження, які конвертував у долари США і станом на серпень-вересень 2022 року мав валютні заощадження у розмірі 20 тис. доларів США, що може бути доведено в судовому засіданні показами відповідних свідків. У другій половині 2022 року на початку 2023 року ОСОБА_5 планував придбання власних автомобілів у кількості двох одиниць, зокрема для реалізації своїх комерційних інтересів. Для придбання першого автомобіля марки Toyota ОСОБА_5 на початку жовтня 2022 року позичив у ОСОБА_7 ще додатково 20 тис. доларів США, а автомобіль марки Lexus був придбаний ОСОБА_5 повністю на позичені у ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 45 тис. доларів США. Позичальником у обох випадках виступала ОСОБА_2 , оскільки саме на неї оформлювалося придбання автомобілів. Під час оформлення автомобіля марки Toyota у автосалоні разом із ОСОБА_2 та ОСОБА_5 був присутній ОСОБА_1 , з яким на цей час уже мешкала дочка ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , який зробив передоплату за автомобіль, оскільки ОСОБА_5 взяв з собою лише валюту, з умовою, що продавець ТОВ «Артсіті» потім поверне ОСОБА_1 попередньо внесену ним суму. Також, оскільки ОСОБА_1 у цей період перебував у м. Харкові, то зв`язок з автосалоном здійснювався також через нього. Крім того, у салоні був залишений і імейл ОСОБА_1 , оскільки ні ОСОБА_2 , ні ОСОБА_5 не мали такого. Під час отримання ОСОБА_2 автомобіля марки Toyota був присутній також ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_5 в цей час виконував термінове замовлення на перевезення. Після того як ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, ОСОБА_2 залишилася одна без доходів «цивільного» чоловіка, які були основним джерелом для повернення боргів. Автомобіль марки Lexus тимчасово в цей час знаходиться у користуванні ОСОБА_1 , а для користування автомобілем марки Toyota ОСОБА_2 проходить навчання та отримує 11 листопада 2023 року водійське посвідчення. Також інколи, коли є побутова необхідність, ОСОБА_2 надає автомобіль марки Toyota ОСОБА_1 в подальшому, розуміючи, що стабільного джерела доходу для повернення боргу за позикою немає, а також, враховуючи відсутність потреби у двох автомобілях, ОСОБА_2 26 вересня 2024 року продає автомобіль марки Toyota та частину коштів повертає ОСОБА_8 в рахунок погашення позики. Адвокат звертає увагу на те, що ОСОБА_1 , як родич ОСОБА_2 , звичайно брав участь в обговореннях щодо покупок автомобілів, але лише в межах побутових сімейних відносин, також надавав всіляку допомогу щодо обслуговування автомобілів, оскільки працював у м. Харкові, де знаходився автосалон. Інколи ОСОБА_1 надавали користуватись автомобілями, але всі рішення, дії та розпорядження автомобілями приймали ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , а після смерті останнього - сама ОСОБА_2 . Оскільки законодавство України не передбачає обов`язку встановлення достатності законних доходів особи ОСОБА_2 чи ОСОБА_5 , оскільки зазначений критерій стосується виключно особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, то, на переконання адвоката, визнання автомобіля марки Lexus, належного ОСОБА_2 , необґрунтованим активом та його стягнення у дохід держави є втручанням у право останньої на мирне володіння майном, в зв`язку з чим адвокат просить відмовити у позові прокурора у зв`язку з його необґрунтованістю.

У запереченнях на відповідь на відзив прокурора адвокат Мальцева Г.Ю. зазначає, що твердження прокурора є безпідставними та недоведеними належними і допустимими доказами. На їх спростування вказала, що зазначення автосалоном в документах, які ними складаються, якогось номеру телефону не свідчить про прийняття рішень, пов`язаних із розпорядженням автомобілем марки Toyota саме ОСОБА_1 , а повернення передоплати за автомобіль у сумі 49 900 грн від ТОВ «Артсіті» на рахунок ОСОБА_1 20 грудня 2022 року як раз свідчить, що ОСОБА_1 не брав участі у придбанні активу, оскільки гроші він отримав назад, тобто його частки у праві власності на автомобіль немає. Відповідачка також критично оцінює твердження прокурора про те, що підпис у деяких документах схожий на підпис ОСОБА_1 , оскільки вони не підтверджені допустимими доказами і є фактично припущенням. Звернуто увагу суду на те, що ОСОБА_2 дійсно не мала посвідчення водія на момент придбання автомобілів, оскільки ОСОБА_5 був професійним водієм і цього було достатньо для належного ними користування, а після смерті останнього вона уже отримала посвідчення водія і користувалася автомобілем самостійно. Оскільки, в ОСОБА_2 у користуванні перебувало два автомобілі, то 09 квітня 2024 року вона внесла свого зятя ОСОБА_1 , який вже не був особою, уповноваженою на виконання функцій держави, до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, як належного користувача автомобіля Toyota. Адвокат зазначає, що прокурором не вказано, які саме дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження автомобілями, вчиняв ОСОБА_1 чи ОСОБА_1 , а в матеріалах справи відсутні докази про те, що набуття вказаних автомобілів здійснювалося за дорученням особи, уповноваженої на виконання функцій держави, а тому відсутні підстави для визнання активів такими, що пов`язані із ОСОБА_1 або ОСОБА_1 .

У відзиві на уточнення до позовної заяви прокурора представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Мальцева Г.Ю. зазначила, що ОСОБА_2 категорично не згодна з уточненими позовними вимогами, відповідно до яких прокурор змінив позовні вимоги шляхом викладення п.2 прохальної частини позовної заяви у новій редакції, в якій просить стягнути солідарно з усіх відповідачів грошові кошти еквівалентні вартості автомобіля марки Lexus, а також солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 грошові кошти еквівалентні вартості автомобіля марки Toyota. При цьому адвокат звертає увагу, що, нормами закону чітко визначено, що правовим наслідком визнання активів необґрунтованими є лише виключно стягнення таких активів. Разом з цим, законодавство містить і спеціальні норми цивільної конфіскації коли стягненню підлягає вартість необґрунтованого активу, зокрема коли: суд визнав необґрунтованими частину активу та цю частину неможливо виділити; у разі неможливості звернення стягнення на активи, визнані необґрунтованими. Вимагаючи в уточненій позовній заяві стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 1 825 000 грн та 1 598 030 грн, прокурор не наводить ані правового, ані документального обґрунтування такого способу стягнення, як стягнення вартості активів. Також, на переконання адвоката, не ґрунтується на нормах закону і вимога прокурора щодо застосування солідарного стягнення зобов`язання відповідачів. Враховуючи зазначене, адвокат вважає, що позовна заява прокурора є такою, що не підлягає задоволенню у повному обсязі, у тому числі і нова редакція п.2 прохальної частини позовної заяви.

Позиція відповідачки ОСОБА_1 .

На електронну адресу суду 07 квітня 2025 року від відповідачки ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому вона зазначає, що, ознайомившись з текстом позовної заяви вона не має можливості здійснювати належним чином захист своїх інтересів, оскільки у позові відсутні звернені до неї конкретні вимоги цивільно-правового характеру. Вона не є власником автомобілів марки Toyota та Lexus, до неї прокурором не заявлено жодної позовної вимоги, тому вважає себе неналежним відповідачем. Просить суд відмовити Державі в особі прокурора у задоволенні позову, а розгляд справи здійснювати без її особистої участі.

У відповідь на відзив представників відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокатів Лілякова О.А. і Мальцевої Г.Ю. прокурор подав відповідь, де зазначив, що вважає доводи відповідачів необґрунтованими та такими, що не спростовують викладених у позовній заяві фактичних даних. Так, твердження ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_1 не мали права розпорядження активами, спростовуються доказами, які свідчать про активну участь ОСОБА_10 у їх використанні та управлінні. Відповідно до законодавства, набуття активу іншою особою ( ОСОБА_2 ) за дорученням особи, уповноваженої на виконання функцій держави ( ОСОБА_1 та ОСОБА_1 ) або можливість такої особи опосередковано вчиняти дії, тотожні праву розпорядження, на переконання позивача, є підставою для визнання активу пов`язаним із ОСОБА_1 . Посилання ОСОБА_2 на те, що автомобіль марки Toyota придбаний на спільно накопичені нею та ОСОБА_5 , а також частково на позичені у ОСОБА_7 кошти, а автомобіль марки Lexus - повністю за кошти, позичені у ОСОБА_8 , не підтверджується документально, як і передача частини коштів ОСОБА_11 за результатами продажу автомобіля марки Toyota, оскільки, як було встановлено слідчими ДБР під час обшуку, після нібито продажу такого автомобіля ОСОБА_2 . ОСОБА_1 продовжував користуватися ним, що свідчить про формальний його продаж з метою уникнення відповідальності. Крім цього, твердження відповідачів про законне походження коштів не підкріплені доказами та не спростовують висновків позивача про необґрунтованість активів. Також прокурор зазначив, що, оскільки зв`язок активів із ОСОБА_1 та їх необґрунтованість підтверджені, то стягнення не є протиправним позбавленням права власності і відповідає публічному інтересу.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні цивільного позову

За загальним принципом диспозитивності (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Законом України від 31 жовтня 2019 року № 263-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо конфіскації незаконних активів осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, і покарання за набуття таких активів», який набрав чинності 28 листопада 2019 року (далі - Закон № 263-IX), запроваджено інститут визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави.

Особливості позовного провадження у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави передбачені главою 12 ЦПК України.

При вирішенні питання про визнання активів необґрунтованими для задоволення позовних вимог достатньою є підтверджена доказами сукупність фактичних обставин, з якими закон пов`язує набуття активів особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та відповідна різниця між їх вартістю і законними доходами.

Суд визнає необґрунтованими активи, якщо судом на підставі поданих доказів не встановлено, що активи або грошові кошти, необхідні для придбання активів, щодо яких поданий позов про визнання їх необґрунтованими, були набуті за рахунок законних доходів (ч. 1 ст. 291 ЦПК України).

У справах цієї категорії суд виносить рішення на користь тієї сторони, сукупність доказів якої є більш переконливою порівняно з сукупністю доказів іншої сторони (ч. 4 ст. 89 ЦПК України). Тобто, застосовується стандарт доказування «переваги більш вагомих доказів» (preponderance of the evidence) або так званий баланс імовірностей (balance of probabilities). Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі № 320/4186/18, від 08 червня 2022 року у справі № 757/18772/19-ц, п. 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Тобто, тягар доведення факту вважається виконаним, якщо на підставі поданих доказів можна зробити висновок, що факт швидше мав місце, ніж ні. Такий підхід при оцінці доказів становить процесуальну особливість інституту цивільної конфіскації.

Доказ щодо балансу вірогідностей або високої ймовірності незаконного походження майна у сумісності з неможливістю власником цього майна довести протилежне достатній для перевірки критерію пропорційності відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ від 12 травня 2015 року у справі «Gogitidze and others v. Georgia» («Гогітідзе та інші проти Грузії»), заява № 36862/05, § 91, 105).

Отже, використаний в національній системі термін «більша переконливість доказів» означає, що існують розумні підозри вважати, що факт скоріше має місце. При цьому, вказаний стандарт доказування підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Тобто, необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

При цьому, в аналогічних справах при визнанні необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави не використовується конструкція недійсності правочину, оскільки в цьому разі достатньо спростувати презумпцію правомірності набуття права власності (частина друга статті 328 ЦК України).

У справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави позивач зобов`язаний навести у позові фактичні дані, які підтверджують зв`язок активів з особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та їх необґрунтованість, тобто наявність визначеної частиною другою статті 290 цього Кодексу різниці між вартістю таких активів та законними доходами такої особи. У разі визнання судом достатньої доведеності зазначених фактів на підставі поданих позивачем доказів спростування необґрунтованості активів покладається на відповідача (абзац 2 частини другої статті 81 ЦПК України).

Щодо суб`єкта, до якого може бути пред`явлений позов про визнання необґрунтованими активів.

Так, згідно вимог ч.4 ст. 290 ЦПК України, позов про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави може бути пред`явлено до особи, яка, будучи особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, набула у власність активи, зазначені у частині другій цієї статті, та/або до іншої фізичної чи юридичної особи, яка набула у власність такі активи за дорученням особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або якщо особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може прямо чи опосередковано вчиняти щодо таких активів дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними.

Відповідно до положень пп. «г» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема військові посадові особи Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, курсантів вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, курсантів факультетів, кафедр та відділень військової підготовки, особовий склад штатних військово-лікарських комісій.

Відповідно до відомостей із послужного списку підполковник ОСОБА_1 з 22 лютого 2019 року по 12 листопада 2020 року - заступник військового комісара, з 12 листопада 2020 року по 13 липня 2021 року - військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_3 Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 », з 13 липня 2021 року по 13 серпня 2021 року перебуває у розпорядженні Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 », з 13 серпня 2021 року по 28 лютого 2022 року - начальник відділу, з 28 лютого 2022 року по 21 березня 2024 року - начальник територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (т.2 а.с. 75-77).

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи військовою особою Збройних Сил України, є особою, уповноваженою на виконання функцій держави, і щодо його активів, за наявності передбачених законом умов, може застосовуватись інструмент визнання активів необґрунтованими і стягнення їх у дохід держави.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до Витягу з наказу від 11 лютого 2020 року №32 о/с, з 17 лютого 2020 року прийнята на службу до Національної поліції України на посаду слідчого відповідного територіального підрозділу у складі ГУНП в Харківській області. Згідно відомостей Витягу із наказу від 26 липня 2023 року №325 о/с, ОСОБА_1 з 26 липня 2023 року по 29 травня 2026 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (т.2 а.с. 60-71).

Відповідно до положень пп. «з» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема поліцейські.

Таким чином, ОСОБА_1 , перебуваючи на службі в поліції, є особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, і щодо її активів, за наявності передбачених законом умов, може застосовуватись інструмент визнання активів необґрунтованими і стягнення їх у дохід держави.

ОСОБА_1 та ОСОБА_12 є чоловіком і дружиною, що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (дата формування 04 вересня 2024 року), згідно відомостей якого шлюб між ними був зареєстрований 28 квітня 2023 року, актовий запис 723 (т.2 а.с. 132-134). ОСОБА_1 з 26 липня 2023 року по 29 травня 2026 року перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягненню нею віку 3 років (т.2, а.с.63).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є матір`ю дружини ОСОБА_1 - ОСОБА_13 , що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (т.2 а.с.122-124, 128-131).

ОСОБА_2 не є особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, але до неї може бути пред`явлений позов як до іншої фізичної особи, яка набула у власність активи (ч.2, 4 ст.290 ЦПК України).

Щодо відповідності активів положенням Закону України.

Відповідно до ч. 2 ст. 290 ЦПК України, позов пред`являється щодо активів, набутих після дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо конфіскації незаконних активів осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, і покарання за набуття таких активів».

Зазначений закон набрав чинності 28 листопада 2019 року.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01 липня 2019 року встановлений розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2007 грн.

При цьому, Законом № 4496-IX від 17 червня 2025 року, що набрав чинності 17 липня 2025 року, до ч. 2 ст. 290 ЦПК України були внесені зміни та встановлено, що різниця між вартістю активів і законними доходами особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування має у 750 і більше разів перевищувати розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день набрання чинності зазначеним Законом, але не перевищує межу, встановлену статтею 368-5 КК України, у зв`язку з чим та за правилами ч. 3 ст. 3 ЦПК України для пред`явлення відповідного позову мінімальна різниця між вартістю активів та законними доходами особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування повинна становити 1 505 250 грн (750*2007).

Першим активом за позовом прокурора є автомобіль «Toyota Camry Hybrid», номер кузова « НОМЕР_1 », 2022 року випуску, який був набутий у власність ОСОБА_2 за 1 598 030 грн згідно з договором купівлі-продажу для реєстрації транспортного засобу від 18 жовтня 2022 року та акту приймання-передачі №1032 від 18 жовтня 2022 року (т.2 а.с. 25-26).

Другим активом за позовом прокурора є автомобіль «Lexus NX200», номер кузова « НОМЕР_3 », 2023 року випуску, який був набутий у власність ОСОБА_2 за 1 825 000 грн та повністю сплачений на момент укладення договору купівлі-продажу №34/03/23 від 22 березня 2023 року (п. 2.4.1 Договору) та акту приймання-передачі від 13 квітня 2023 року (т.2 а.с. 45-51,54).

За таких обставин, на заявлені активи, з урахуванням їх вартості (у тому числі кожного окремо) та часу їх набуття, поширюється застосування законодавства про визнання активів необґрунтованими та стягнення в дохід держави.

Щодо розміру законних доходів особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Термін «законні доходи» означає доходи, правомірно отримані особою із законних джерел, зокрема джерел, визначених п. 7 і п. 8 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції» (п. 5 ч. 8 ст. 290 ЦПК України).

Так, у пунктах 7 і 8 ч. 1 ст. 46 Закону визначені такі джерела доходів: заробітна плата (грошове забезпечення), отримана як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом, гонорари, дивіденди, проценти, роялті, страхові виплати, аліменти, благодійна допомога, пенсія, доходи від відчуження цінних паперів та корпоративних прав, подарунки, а також соціальні виплати та субсидії у разі виплати їх у грошовій формі та інші доходи (п. 7); наявні у суб`єкта декларування або членів його сім`ї грошові активи, у тому числі готівкові кошти, кошти, розміщені на банківських рахунках або які зберігаються в банку, внески до кредитних спілок та інших небанківських фінансових установ, кошти, позичені третім особам, поворотна фінансова допомога, надана третім особам, та кошти, які не сплачені третіми особами і строк сплати яких настав відповідно до умов правочину або рішення суду, а також активи у дорогоцінних (банківських) металах (п. 8).

Щодо ОСОБА_1 (відповідача-1):

Як було встановлено в ході розгляду справи, станом на 31 грудня 2021 року ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_14 .

Дослідивши відомості з Державної податкової служби України за 3 (три) квартали 2022 року щодо офіційних доходів відповідача-1 (т.2, а.с.120), які узгоджуються з відомостями, що містяться у довідці про доходи від 26 липня 2024 року №520/ВФ3 (т.2, а.с. 78-79), вбачається, що загальний законний дохід за зазначений період у ОСОБА_1 після оподаткування складав 410 409,45 грн (480 611,52 загальний дохід за 3 квартали 2022 року, зокрема 88 986,17 грн за перший квартал; 227 438,4 грн за другий квартал; 164 186,95 грн за третій квартал. За цей період було утримано 70 202,07 грн податків, зокрема 16 017,51 грн за перший квартал; 24 630,91 грн за другий квартал; 29 553,65 грн за третій квартал).

Враховуючи відсутність відомостей про грошові активи в розділі 12 декларації ОСОБА_1 за 2021 рік (т.2, а.с.202), колегія суддів обґрунтовано допускає можливість наявності збережень в сумі не більше 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2021 року, тобто не більше 113 500 грн у кожного з подружжя (2270 *50 =113 500 грн), а загалом 227 000 грн можливих спільних заощаджень подружжя, які не підлягають декларуванню.

Підсумовуючи, розмір офіційних доходів ОСОБА_1 та розмір можливих заощаджень у нього та його дружини станом на 18 жовтня 2022 року (день придбання автомобіля Toyota Camry Hybrid», номер кузова « НОМЕР_1 », 2022 року випуску) складав 637 409,45 грн (410 409,45 +113 500 +113 500).

Проаналізувавши рух грошових коштів по банківський картці АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 , вбачається, що доходи з 01 січня 2022 року по 18 жовтня 2022 року складали 448 950 грн. Зазначена сума відрізняється від відомостей, які були отримані з Державної податкової служби України (410 409,45 грн), оскільки не враховувалося 18 днів жовтня, як складової 4 кварталу 2022 року. При цьому витрати ОСОБА_1 склали за цей період 671 888 грн, з яких зняття готівки 20 000 грн (т.3, а.с. 3,4).

Порівнявши доходи та витрати ОСОБА_1 , за відсутності заперечень з боку представника ОСОБА_1 адвоката Лілякова О.А. щодо розміру отриманого доходу та понесених витрат, колегія суддів погоджується з твердженням прокурора, що офіційні доходи відповідача-1, з урахуванням підтверджених витрат за період з 01 січня 2022 року по 18 жовтня 2022 року, не дозволяли йому придбати автомобіль Toyota Camry Hybrid», номер кузова « НОМЕР_1 », 2022 року випуску за 1 598 030,00 грн, оскільки розмір витрат перевищував розмір його офіційних доходів.

Дослідивши відомості з Державної податкової служби України за 4 (четвертий) квартал 2022 року та 1 квартал 2023 року щодо офіційних доходів відповідача-1 (т.2, а.с.120), які узгоджуються з відомостями, що містяться у довідці про доходи від 26 липня 2024 року №520/ВФ3 (т.2, а.с. 78-79), вбачається, що загальний законний дохід за вказаний період у ОСОБА_1 після оподаткування складав 328 273,2 грн (218 324,39 дохід за 4 квартал 2022 року (216 552,66 грн +1771,73 грн); 175 034,49 грн за перший квартал 2023 року. За цей період було утримано 65 085,68 грн податків, зокрема 38 979,47 грн за четвертий квартал; 26106,21 грн за перший квартал).

Враховуючи відсутність відомостей про грошові активи в розділі 12 декларації ОСОБА_1 за 2022 рік (т.2, а.с.191), колегія суддів обґрунтовано допускає наявність збережень в сумі не більше 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2022 року, тобто не більше 124 050 грн у кожного з подружжя (2481*50 =124 050 грн), але, враховуючи факт розірвання шлюбу з ОСОБА_14 наприкінці 2022 року, колегія суддів обґрунтовано може врахувати тільки можливе заощадження у ОСОБА_1 , які не підлягали декларуванню у розмірі 124 050 грн.

Підсумовуючи, розмір офіційних доходів ОСОБА_1 та розмір його можливих заощаджень станом на 22 березня 2023 року (день підписання договору купівлі-продажу №34/03/23 автомобіля автомобіль «Lexus NX200», номер кузова « НОМЕР_3 », 2023 року випуску та оплати його в у повному обсязі ) складав 452 323,2 грн (328 273,2 +124 050).

Проаналізувавши рух грошових коштів по банківській картці АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 , вбачається, що доходи з 19 жовтня 2022 року по 30 березня 2023 року складали 320 927 грн. Зазначена сума відрізняється від відомостей, які були отримані з Державної податкової служби України (328 273,2 грн), оскільки враховувалося 18 днів жовтня, як складової 4 кварталу 2022 року. При цьому витрати ОСОБА_1 склали за цей період 670 714 грн (т.3, а.с. 3,4).

Порівнявши доходи та витрати ОСОБА_1 , за відсутності заперечень з боку його представника - адвоката Лілякова О.А. щодо розміру отриманого його клієнтом доходу та понесених витрат, колегія суддів погоджується з твердженням прокурора, що офіційні доходи відповідача-1, з урахуванням підтверджених витрат за період 19 жовтня 2022 року по 30 березня 2023 року, не дозволяли йому придбати автомобіль «Lexus NX200», номер кузова « НОМЕР_3 », 2023 року випуску за 1 825 000 грн, оскільки розмір витрат перевищував розмір його офіційних доходів.

Щодо ОСОБА_1 (відповідача-3):

Дослідивши відомості з Державної податкової служби України за 3 (три) квартали 2022 року щодо офіційних доходів відповідача-3 (т.2, а.с.99), які узгоджуються з відомостями, що містяться у довідці про доходи від 29 липня 2024 року №716 (т.2, а.с. 90), вбачається, що загальний законний дохід за вказаний період у ОСОБА_1 після оподаткування складав 236 103,52 грн (287 931,11 грн загальний дохід за 3 квартали 2022 року, зокрема 58 355,12 грн за перший квартал; 114 288 грн за другий квартал; 115 287.99 грн за третій квартал. За цей період було утримано 51 827,59 грн податків, зокрема 10503,92 грн за перший квартал; 20571,84 грн за другий квартал; 20751,83 грн за третій квартал).

Проаналізувавши рух грошових коштів по банківський картці АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 , вбачається, що доходи з 01 січня 2022 року по 18 жовтня 2022 року складали 299 612 грн. Зазначена сума відрізняється від відомостей, які були отримані з Державної податкової служби України (236 103,52 грн), оскільки не враховувалося 18 днів жовтня, як складової 4 кварталу 2022 року та інших перерахувань. При цьому витрати ОСОБА_1 склали за цей період 276 822 грн, з яких зняття готівки 33 108 грн (т.3, а.с. 3,4).

Порівнявши доходи та витрати ОСОБА_1 , за відсутності в матеріалах справи відомостей про перебування відповідача-3 у шлюбі в цей період, неможливості перевірки даних щодо наявності/відсутності у неї заощаджень (декларації), але за відсутності жодних заперечень щодо зазначених прокурором відомостей на 11 аркуші позовної заяви відносно наявності збережень в сумі не більше 50 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2021 рік, враховуючи висловлену представниками відповідача-1 та відповідача-2 версію набуття активів ОСОБА_2 , колегія суддів погоджується з твердженням прокурора, що офіційні доходи відповідача-3, з урахуванням підтверджених витрат за період з 01 січня 2022 року по 18 жовтня 2022 року, не дозволяли їй придбати автомобіль Toyota Camry Hybrid», номер кузова « НОМЕР_1 », 2022 року випуску за 1 598 030,00 грн, оскільки розмір її витрат був співмірний з розміром її офіційних доходів.

Дослідивши відомості з Державної податкової служби України за 4 (четвертий) квартал 2022 року та 1 (перший) квартал 2023 року щодо офіційних доходів відповідача-3 (т.2, а.с.99), які узгоджуються з відомостями, що містяться у довідці про доходи від 29 липня 2024 року №716 (т.2, а.с. 90), вбачається, що загальний законний дохід за зазначений період у ОСОБА_1 після оподаткування складав 176 413 грн (215 137,81 грн загальний дохід, зокрема 132 624,87 грн за четвертий квартал; 82 512,94 грн за перший квартал. За цей період було утримано 38724,81 грн податків, зокрема 23872,48 грн за четвертий квартал; 14852,33 грн за перший квартал).

Проаналізувавши рух грошових коштів по банківський картці АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 , вбачається, що доходи з 19 жовтня 2022 року по 23 березня 2023 року складали 197 397 грн.При цьому витрати ОСОБА_1 склали за цей період 272 367 грн (т.3, а.с. 3,4).

Порівнявши доходи та витрати ОСОБА_1 , за відсутності в матеріалах справи відомостей про перебування відповідача-3 у шлюбі в цей період, неможливості перевірки даних щодо наявності/відсутності у неї заощаджень (декларації), але за відсутності жодних заперечень щодо зазначених прокурором відомостей на 11 аркуші позовної заяви відносно наявності збережень в сумі не більше 50 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2022 рік, враховуючи висловлену представниками відповідача-1 та відповідача-2 версію набуття активів ОСОБА_2 , колегія суддів погоджується з твердженням прокурора, що офіційні доходи відповідача-3, з урахуванням підтверджених витрат за період з 19 жовтня 2022 року по 23 березня 2023 року не дозволяли їй придбати автомобіль «Lexus NX200», номер кузова « НОМЕР_3 », 2023 року випуску, за 1 825 000 грн, оскільки розмір її витрат відбувався в межах її офіційних доходів.

Щодо ОСОБА_2 (відповідача-2):

Перед дослідженням доходів ОСОБА_2 та її витрат, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що при перевірці фінансової спроможності «іншої фізичної чи юридичної особи», мова про яку йде у ч. 4 ст. 290 ЦПК України, на придбання спірного активу в справах про визнання активів необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави не розповсюджуються положення Закону України «Про запобігання корупції», у тому числі не застосовується термін «законні доходи» в розумінні п.5, ч.8, ст.290 ЦПК України, а тому при перевірці фінансової спроможності такої іншої особи суд буде виходити з того, що законними її надходженнями є будь-які доходи, які отримані нею із будь-яких джерел, що не заборонені законом та підтверджені в належний спосіб.

Згідно з інформацією Державної податкової служби України за період з 1 кварталу 1998 року по 1 квартал 2023 року, ОСОБА_2 отримала доходів на суму 864 315,04 грн, з яких утримано податків на суму 139 968,73 грн (т.2, а.с.99-114).

Аналізом банківських виписок ОСОБА_2 в АТ КБ «ПриватБанк» за період 01 січня 2022 року по 18 жовтня 2022 року та з 19 жовтня 2022 року по 23 березня 2023 року встановлено наступні надходження та витрати, зокрема надходження за період з 01 січня 2022 року по 18 жовтня 2022 року - 79 060 грн, витрати - 114 839, із них зняття готівки - 28 600 грн; за період з 19 жовтня 2022 року по 23 березня 2023 року - надходження 58 128 грн, витрати - 88 128 грн, із них зняття готівки 7 900 грн (т.3, а.с. 3,4).

В судовому засіданні в межах диспозитивності цивільного судочинства представник відповідача-2 адвокат Мальцева Г. висунула наступну версію набуття ОСОБА_2 двох автомобілів, зокрема, адвокат зазначила, що для їх придбання були використані спільні валютні заощадження з ОСОБА_5 у розмірі 30 000 доларів США, з яким відповідачка проживала однією сім`єю з 2009 року без реєстрації шлюбу та запозичення у ОСОБА_7 у розмірі 20 000 доларів США та ОСОБА_8 у розмірі 45 000 доларів США.

Досліджуючи запропоновану версію, колегія суддів виходить з того, що у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави суд виносить рішення на користь тієї сторони, сукупність доказів якої є більш переконливою порівняно з сукупністю доказів іншої сторони.

Для зручності оцінки сукупності доказів однієї із сторін, колегія суддів вважає за необхідне викласти їх у формі тверджень сторони, з відображенням заперечень опонента (представника) з цього приводу та з подальшим наданням судом власної оцінки по кожному конкретному твердженню.

1.Як стверджує адвокат Мальцева Г.Ю., ОСОБА_5 був професійним водієм, що підтверджується посвідченням водія серії НОМЕР_5 (відкриті категорії В,С,D,Е) та займався пасажирськими і вантажними перевезеннями, періодично працював за кордоном (рф, Польща) та проживав з відповідачкою-2 однією сім`єю з 2009 року без реєстрації шлюбу.

Прокурор не надав жодних відомостей, які б спростовували зазначене адвокатом твердження.

Колегія суддів вважає доведеним представником Мальцевою Г.Ю. , що ОСОБА_5 проживав з ОСОБА_2 однією сім`єю з 2009 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтвом по смерть - т.4, а.с.87), що підтверджується показаннями свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , довідкою про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_5 , який був зареєстрований у будинку, що належить ОСОБА_2 згідно з договором дарування від 13 грудня 2004 року, по АДРЕСА_1 (т.4, а.с.88, 81-82) та вірогідно займався пасажирськими та вантажними перевозками (далекобійник, служба таксі, їздив на заробітки до Польщі та рф), що підтверджується показами свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , посвідченням водія серії НОМЕР_5 (т.4, а.с.86), відомостями з Єдиного реєстру довіреностей щодо транспортного засобу «Автобус» з номером державної реєстрації НОМЕР_6 строком дії до 25 березня 2013 року щодо фургону малотоннажного FIAT модель Ducato 2.8 D.

2.Як стверджує адвокат Мальцева Г.Ю. у відзиві на позовну заяву (т.4, а.с.71), ОСОБА_5 мав валютні заощадження станом на серпень - вересень 2022 року у розмірі 20 000 доларів США, а їх спільний бюджет разом з ОСОБА_2 складав 30 000 доларів США у вигляді готівкових заощаджень, які могли бути використані для придбання автомобіля Toyota Camry Hybrid», номер кузова « НОМЕР_1 », 2022 року випуску за 1 598 030,00 грн. Обґрунтовуючи наявність зазначених заощаджень, адвокат посилається на показання свідків.

Прокурор у відповіді на відзив на позовну заяву висловив сумнів щодо можливості мати вказані заощадження, оскільки вони не підкріплені доказами про «накопичені спільні кошти» (т.4, а.с. 111).

Колегія суддів вважає зазначене твердження захисника Мальцевої Г.Ю. непереконливим, з огляду на те, що показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 стосовно того, що ОСОБА_5 озвучив в колі рідних і друзів під час святкування дня народження про наявність у нього збережень в сумі 30 000 доларів США, які він має намір витратити на придбання дороговартісного автомобіля, підтверджують лише факт відповідного висловлювання, однак не підтверджують дійсність наявності у ОСОБА_5 вказаної суми грошових коштів, враховуючи також те, що свідки безпосередньо названих заощаджень не бачили, а лише чули про них з чужих слів.

При цьому, враховуючи ту обставину, що ОСОБА_5 помер, колегія суддів позбавлена можливості допитати його, як особу, яка надала первинне повідомлення, в порядку ч.2 ст.90 ЦПК України, у зв`язку з чим показання ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 в цій частині, надані зі слів ОСОБА_5 , не приймаються колегією суддів як допустимі докази, оскільки вони не підтверджуються жодними іншими доказами. Не надають переконливості зазначеному твердженню адвоката також наявні в розпорядженні суду матеріали, зокрема Інформація про доходи, отримані від податкових агентів за період січень 1998 року - травень 2023 року, та існування заборгованості зі сплати комунальних послуг відповідно до судових наказів від 19 лютого 2013 року та 12 квітня 2019 року, що свідчать про відсутність у ОСОБА_5 можливості заощадження таких коштів із офіційних доходів (т.5, а.с.145-146, 119-120).

3.Як стверджує адвокат Мальцева Г.Ю. у відзиві на позовну заяву (т.4, а.с.71) та у промові в судових дебатах (т. 6, а.с. 139-146), обставини запозичення грошових коштів, які могли бути використані для придбання автомобілів Toyota Camry Hybrid» та Lexus NX200», підтверджуються розписками від 02 жовтня 2022 року (т.4, а.с.196) та від 19 березня 2023 року (т.4, а.с.210).

Прокурор у промові в судових дебатах (т.6, а.с. 130-138) зазначив про сумнівний характер розписок, складених безпосередньо ОСОБА_2 , вважаючи, що зазначена тактика використана відповідачем лише у зв`язку з тим, що в дійсності ніяких позик не було, а у зв`язку зі смертю ОСОБА_5 підготувати розписки від його імені вочевидь авантюрно і такі дії виглядають економічно нелогічно й нехарактерно для осіб із такими доходами.

Колегія суддів вважає твердження захисника Мальцевої Г.Ю. непереконливим, оскільки існують розумні підозри вважати, що факт отримання ОСОБА_2 грошових коштів від ОСОБА_7 у розмірі 20 000 доларів США та від ОСОБА_8 у розмірі 45 000 доларів США скоріше не мав місце, ніж мав.

Колегія суддів погоджується з тим, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 мали фінансову можливість позичити відповідні кошти, що підтверджується відомостями з ДПС, довідкою та деклараціями про доходи (т.4, а.с. 196-208, 210 - 220).

Разом з цим, у відзиві на позовну заяву адвокат Мальцева Г.Ю., описуючи обставини надання ОСОБА_7 позики, зазначила, що під час досягнення відповідних домовленостей в будинку ОСОБА_2 між ОСОБА_5 та свідком ОСОБА_7 був присутній друг останнього - ОСОБА_1 , який разом зі свідком брав участь в обговоренні питання щодо вибору та купівлі ОСОБА_5 автомобіля, тоді як безпосередньо ОСОБА_7 під час допиту в суді повідомив, що, у зв`язку з поганим самопочуттям, за порадою свого друга ОСОБА_1 звернувся до його тещі ОСОБА_2 , яка є медсестрою, та опинився у неї вдома з метою отримання медичної допомоги (встановлення крапельниці), на той момент в будинку перебували лише він, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , ОСОБА_1 же під час цієї розмови присутній не був.

Тобто, твердження адвоката Мальцевої Г.Ю., як представника ОСОБА_2 , та покази свідка ОСОБА_7 різняться між собою, зокрема в частині присутності ОСОБА_1 під час досягнення домовленостей між ОСОБА_2 , ОСОБА_5 і ОСОБА_7 та його ( ОСОБА_1 ) участі в обговоренні питання придбання автомобіля.

Зі змісту відзиву на позовну заяву адвоката Мальцевої Г.Ю. складається враження, що присутність того дня ОСОБА_7 в будинку ОСОБА_2 разом з ОСОБА_1 «на вечері» була звичайною справою, адже останній, як зазначено у відзиві, бував вдома у ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , в тому числі зі своїми товаришами, після того, як почав мешкати з донькою ОСОБА_2 . На цій вечері, як зазначає у відзиві адвокат, в розмові з чоловіками ОСОБА_5 поділився своїми планами придбати автомобілі, ОСОБА_19 та ОСОБА_4 вели розмову про вибір машини і сказали, що можуть йому дати поради щодо купівлі. Натомість з показань свідка ОСОБА_7 слідує, що його візит до ОСОБА_2 був одноразовим, мав спонтанний характер, був пов`язаний з отриманням від ОСОБА_2 медичної допомоги та не передбачав обговорення будь-яких питань, в тому числі фінансових, що пов`язані із придбанням ОСОБА_5 автомобіля.

Аналізуючи наявні розбіжності, які самі по собі не сприяють довірі до тверджень стосовно обставин запозичення грошових коштів загалом, враховуючи описану свідком обстановку погодження ним надання позики незнайомим людям, протягом нетривалого спілкування з ними (20 - 30 хвилин), які проживають у «невеличкому світлому одноповерховому будинку», з «бідненькою бесідкою», з огляду на розмір запозичених свідком коштів (20 000 доларів США), наявність у свідка 3 (трьох) дітей, запозичення свідком грошових коштів які, з його слів, є великими грошима та, за позицією суду, є суттєвою частиною його офіційних доходів, навіть без врахування оподаткування та звичайних витрат (як самозайнята особа: за 2019 рік - 1 071 178,42 грн; за 2020 рік - 1 929 962,56 грн; за 2021 рік - 1 261 686,4 грн; 2022 рік - 3 438 175,34 грн; як комерційний директор ТОВ «СТІЛНЕТ» за період з 01 серпня 2019 року по 31 грудня 2022 року - 1 632 511,74 грн), наявність дружніх відносин у свідка з відповідачем-1, якого він знає зі школи, неможливість підтвердити або спростувати повідомлену свідком інформацію з причин смерті ОСОБА_5 , обрану відповідачами позицією про підтвердження факту надання позики, шляхом надання показань виключно позикодавцем, колегія суддів за співставленням наданих сторонами доказів приходить до висновку, що обставини досягнення відповідних домовленостей та отримання вказаної позики за відповідною розпискою ОСОБА_2 скоріше не мали місце.

Що стосується автомобіля Lexus, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що, зі змісту відзиву на позовну заяву адвоката Мальцевої Г.Ю., не розрахувавшись із боргом з ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 беруть наступну позику у 45 000 доларів США для придбання вказаного автомобіля. Для цього, користуючись довірливими відносинами із ОСОБА_8 , з яким ОСОБА_5 був пов`язаний роботою, останній запозичив у нього зазначену суму коштів, однак за відповідною розпискою ОСОБА_2 , в якій відсутнє посилання на мету отримання коштів (придбання автомобіля).

Водночас, з пояснень ОСОБА_8 вбачається, що його відносини із ОСОБА_5 не можна охарактеризувати як «довірливі» на такому рівні, що не викликало би у колегії суддів сумнівів у обставинах запозичення такої значної суми грошових коштів (45 000 доларів США), враховуючи відсутність у них тісного дружнього спілкування, будь яких родинних зв`язків, адже їх стосунки будувались виключно на періодичних (епізодичних) випадках допомоги ОСОБА_8 з боку ОСОБА_5 по господарству (в роботі), навіть без оформлення будь-яким чином такого роду трудових відносин, за які ОСОБА_8 , з його слів, платив ОСОБА_5 «якісь там копійки».

Крім того, у своїх показах ОСОБА_8 зазначив, що позичив ОСОБА_5 грошові кошти «на грузовик, на якому потім можна буде заробляти гроші». Так, свідок сформулював свої твердження наступним чином: « ОСОБА_20 міг би їздити грузовиком і заробляти гроші, плюс мені міг щось перевозити».

Зазначена обставина, у поєднанні з відсутністю в розписці посилання на мету позики, тверджень свідка ОСОБА_8 про надання ним позики ОСОБА_5 на придбання останнім «грузовика» для підробітків, викликає обґрунтовані сумніви у запропонованій представником відповідача версії.

До того ж, ОСОБА_8 також повідомив, що ОСОБА_2 він взагалі не знав, не дивлячись на що, розписку оформили на її ім`я, аргументуючи це тим, що у власності останньої перебуває певне майно, що для свідка мало би виступати свого роду гарантіями, при цьому свідок використав наступне обґрунтування: «він мабуть на щось розраховував», маючи на увазі зазначеною фразою ОСОБА_5 . Вказані обставини, на переконання суду, не можуть бути переконливими доводами того, що ОСОБА_21 , який займається сільськогосподарською діяльністю та має відповідний дохід (за 2020 рік - 1 050 100 грн, 2021 рік -1 610 000 грн), який, за його показаннями, жодного разу не брав кредиту, а, з урахуванням особливостей ведення посівних кампаній та необхідності постійного доступу до вільних фінансових ресурсів (паливо, добрива, оплата праці, ремонт/оренда техніки, закупівля матеріалу тощо), сімейного стану свідка (одружений), наявності інших витрат, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, дійсно позичив значну суму коштів (45 000 доларів США) людині, яка на «щось там розраховувала» і для гарантії взяв розписку від незнайомої йому людини ( ОСОБА_2 ), платоспроможність якої - «наявність хати та автомобіля» було свідком перевірено через людину з реєстраційної служби, яку називати не забажав.

Також факт отримання ОСОБА_5 позики в сумі 45 000 доларів США на купівлю автомобіля Lexus не виглядає для колегії суддів реалістичним, враховуючи наявність у сім`ї ОСОБА_5 і ОСОБА_2 уже ніби існуючого, як стверджує представник ОСОБА_2 , боргу у 20 000 доларів США та відсутності стабільного заробітку у ОСОБА_5 (з показів свідків ОСОБА_5 весь час десь підпрацьовував (таксував, їздив в Польщу, у москву до сина, інше), а ОСОБА_2 працювала медсестрею і також додатково ставила людям за місцем проживання уколи і крапельниці.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне зазначити, що, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, а також те, що, не погасивши нібито наявні борги після продажу 26 вересня 2024 року автомобіля Toyota (т.3, а.с.104), ОСОБА_2 07 листопада 2024 року придбала інший автомобіль Hyundai Elantra за 199 248 грн (т.3, а.с.108), колегія суддів приходить до висновку, що відповідачка ОСОБА_2 не мала у своєму розпорядженні законних доходів, які б дозволяли б їй придбати автомобілі «Toyota Camry Hybrid» вартістю 1 598 030 грн та «Lexus NX200» вартістю 1 825 000 грн, а доводи, що вказані автомобілі придбані за спільні заощадження з ОСОБА_5 та кошти, отримані від позик, суд відхиляє як непідтверджені достатньою сукупністю доказів.

Щодо набуття активів особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Прокурор у позовній заяві та в судовому засіданні зазначив, що встановлені обставини у своїй сукупності підтверджують набуття активів (автомобілів «Toyota Camry Hybrid» вартістю 1 598 030 грн та «Lexus NX200» вартістю 1 825 000 грн) ОСОБА_2 щодо яких її зять - ОСОБА_1 , міг прямо чи опосередковано вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними.

Представники відповідачів не погоджуються із доводами позивача щодо можливості ОСОБА_1 прямо чи опосередковано вчиняти щодо таких активів дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними та вказують на відсутність переконливих аргументів, які б свідчили про існування такої обставини.

Представники Мальцева Г.Ю. та Ліляков О.А. у відзиві на позовну заяву звернули увагу на те, що саме ОСОБА_2 11 жовтня 2022 року в автосалоні у м. Харкові уклала договір купівлі-продажу автомобіля Toyota. При цьому був присутній ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , якому вони довіряли як більш досвідченому та який допомагав вносити предоплату за цей автомобіль, а також, враховуючи відсутність у неї та ОСОБА_5 мейлу покупця, ОСОБА_1 вказав свій мейл та телефон. 18 жовтня 2022 року автомобіль Toyota по акту прийому-передачі отримала також саме ОСОБА_2 та з нею був присутній ОСОБА_1 , після чого цим автомобілем користувався ОСОБА_5 . При цьому адвокат підтверджує, що ОСОБА_5 інколи давав машину ОСОБА_1 , наприклад, доручав відігнати машину на технічне обслуговування. Після смерті ОСОБА_5 . ОСОБА_2 для того щоб користуватися автомобілем Toyota проходить навчання та інколи, у разі побутової необхідності, надає цей автомобіль у користування ОСОБА_1 , який на той час уже був одружений з дочкою ОСОБА_2 - ОСОБА_22 . 26 вересня 2024 року ОСОБА_2 продає вказаний автомобіль.

Однак, на переконання колегії суддів наведені прокурором доводи та сукупність доказів на їх підтвердження є більш переконливими, ніж представлена адвокатами версія щодо обставин набуття ОСОБА_2 та розпорядження нею і ОСОБА_5 автомобілем Toyota.

Так, в ході розгляду справи прокурором було доведено, що відповідно до актів виконаних робіт по вказаному автомобілю, виданих ТОВ «Артсіті» 19 жовтня 2022 року, 02 і 23 березня, 25 липня 2023 року, 04 січня 2024 року, в розділі замовник документу зазначений абонентський номер « НОМЕР_2 » та вказане ім`я « ОСОБА_4 », вказаний абонентський номер також зазначений в особовій картці Державної міграційної служби на особу ОСОБА_1 . Крім того, у цих актах виконаних робіт в розділі «Замовник» та «підпис замовника» виконано підпис, який схожий на підпис, що належить ОСОБА_1 (схожий підпис виконаний на договорі купівлі-продажу квартири від 01 листопада 2023 року (т.2, а.с.7-9), підписаний ОСОБА_1 , що в межах змагальності не було спростовано представниками відповідачів, у тому числі шляхом призначення експертизи та/або наданням показань безпосередньо відповідачем). Також, відповідно до відривного талону про проведення передпродажної підготовки від 06 жовтня 2022 року, в розділі «підпис власника» виконано підпис, схожий на підпис, який належить ОСОБА_1 . ОСОБА_2 на момент придбання автомобіля та після набуття його у власність не мала посвідчення водія жодної з категорій, а 09 квітня 2024 року до Єдиного державного реєстру транспортних засобів були внесені відомості щодо належного користувача зазначеним автомобілем та вказано дані ОСОБА_1 . До того ж, у березні 2024 року ОСОБА_1 двічі притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 (Управлінням патрульної поліції в Рівненській області) та ч.4 ст. 122 КУпАП (Управлінням патрульної поліції в Полтавській області) під час керування автомобілем Toyota. Крім того, у дні проходження технічного обслуговування автомобіля ні ОСОБА_2 , ні ОСОБА_5 не були присутніми у місті Харкові, що підтверджується інформацією від операторів телекомунікаційних послуг (т. 2, а.с. 3-4, 30-37, 83, 86-87, 212; т.5 а.с.151-154).

Тобто, з наведених вище фактів прокурором, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, враховуючи обрану відповідачами позицією про підтвердження факту отримання позики шляхом надання показань виключно позикодавцем, яка, між іншим, сприймається судом, як одна із можливих в межах змагального процесу, вбачається, що ОСОБА_1 від самого початку і фактично до часу відчуження автомобіля Toyota опікувався його долею, що у поєднанні з іншими встановленими та описаними вище обставинами, зокрема недоведенням фінансової можливості у ОСОБА_2 придбати цей автомобіль, відсутністю ствердних доказів щодо користування ним ОСОБА_5 , подальший продаж автомобіля Toyota ОСОБА_6 - племінниці ОСОБА_2 , дружині ОСОБА_23 , який був керівником ОСОБА_1 (т., 2, а.с.76, т.3, а.с.128), за ціною 100 000 грн, що є неприпустимо низькою з урахуванням його технічного стану, в якому колегія суддів мала можливість пересвідчитися під час перегляду відеозапису обшуку (т.3, а.с.104 - 105), свідчить що саме ОСОБА_1 був фактичним власником цього активу, не зважаючи на оформлення права власності на цей актив за ОСОБА_2 .

Представники Мальцева Г.Ю. та Ліляков О.А. у відзиві на позовну заяву звернули увагу на те, що саме ОСОБА_2 22 березня 2023 року в автосалоні у присутності ОСОБА_5 уклала договір купівлі-продажу автомобіля Lexus, який після народження у сім`ї ОСОБА_10 дочки ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) тимчасово знаходиться у користуванні ОСОБА_1 .

Однак, на переконання колегії суддів наведені прокурором доводи та докази на їх підтвердження є більш переконливими, ніж представлена адвокатами версія щодо обставин набуття ОСОБА_2 та розпорядження нею і ОСОБА_5 автомобілем Toyota.

Так, в ході розгляду справи прокурором було доведено, що відповідно до актів виконаних робіт по автомобілю марки «Lexus», виданих ТОВ «Артсіті» 26 лютого і 17 квітня 2024 року, в розділі замовник документу зазначений абонентський номер « НОМЕР_2 » та вказане ім`я « ОСОБА_4 ». Вказаний абонентський номер систематично поповнювався з рахунку ОСОБА_1 у АТ КБ «Приватбанк». Також вказаний абонентський номер зазначений в особовій картці Державної міграційної служби на особу ОСОБА_1 . Крім цього, у зазначених актах виконаних робіт в розділі «підпис замовника» виконано підпис, який схожий на підпис, що належить ОСОБА_1 (схожий підпис виконаний на договорі купівлі-продажу квартири від 01 листопада 2023 року, підписаний ОСОБА_1 , що в межах змагальності не було спростовано представниками відповідачів, у тому числі шляхом призначення експертизи та/або наданням показань безпосередньо відповідачем). Відповідно до пояснень ОСОБА_1 , наданих під час проведення обшуку, автомобіль марки «Lexus» перебував у фактичному користуванні його дружини ОСОБА_1 . Крім того, у день придбання цього автомобіля ні ОСОБА_2 , ні ОСОБА_5 не були присутніми у місті Харкові, що підтверджується інформацією від операторів телекомунікаційних послуг (т. 2 а.с. 3-4, 38-39, 212; т. 3 а.с. 88; т.5 а.с.151-154).

Тобто, з наведених вище фактів, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, вбачається, що ОСОБА_1 від самого початку опікувався долею автомобіля Lexus, що у поєднанні з іншими встановленими та описаними вище обставинами, зокрема недоведенням фінансової можливості у ОСОБА_2 придбати цей автомобіль, відсутністю ствердних доказів щодо користування ним самою ОСОБА_2 , свідчить що саме ОСОБА_1 був фактичним власником цього активу, не зважаючи на оформлення права власності на цей актив за ОСОБА_2

Термін «за дорученням», використаний у п. 2 ч. 8 ст. 290 ЦПК України, відмінний від визначених цивільним законодавством відносин довірителя і повіреного. Для визнання наявності певної домовленості учасників на здійснення відповідних дій (зокрема, набуття активу за дорученням) може бути достатнім встановлення наміру особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, погодити (скоординувати) поведінку набувача активу для подальшого його набуття у власне користування.

За таких обставин вчинення дії «за дорученням» у розумінні п. 2 ч. 8 ст. 290 ЦПК України може бути встановлене із сукупності вторинних ознак, які дозволяють дійти висновку, що третя особа діяла в інтересах суб`єкта декларування, а суб`єкт декларування, в свою чергу, отримує вигоду від набутого активу.

Наведені вище обставини з досліджених судом матеріалів та наданих учасниками пояснень в їх сукупності (фізична присутність ОСОБА_1 під час придбання активів, зазначення ним в документах своїх особистих контактів) свідчать про те, що ОСОБА_2 набула активи (автомобілі Toyota і Lexus) за дорученням ОСОБА_1 , який міг прямо чи опосередковано вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними (обслуговував автомобілі, передав один з них у користування дружині). Твердження позивача про те, що активи були набуті ОСОБА_2 за дорученням також ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи в суді, адже вона лише користувалася автомобілем Lexus, що був переданий їй у таке користування ОСОБА_1 , та не вчиняла стосовно цього активу дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ним.

При цьому, як було встановлено судом та наведено вище у цьому рішенні, законних доходів (заощаджень), достатніх для придбання автомобілів Toyota і Lexus у ОСОБА_1 не було (немає підстав для висновку про законність джерел коштів, сплачених за ці активи), у зв`язку з чим вказані активи визнаються судом необґрунтованими.

У даному випадку позивач просить стягнути в дохід держави солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 1 825 000 грн, що еквівалентні придбанню автомобіля Lexus, та солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 1 598 030 грн, що еквівалентні вартості придбанню автомобіля Toyota.

Відповідно до ч.1 ст. 292 ЦПК України активи, визнані судом відповідно до ст. 291 цього кодексу необґрунтованими, стягуються в дохід держави.

Тобто, для вирішення питання про стягнення активів в дохід держави достатньо встановити їх необґрунтованість, а спосіб їх стягнення залежить від обставин справи (ч.2,3 ст.290 ЦПК України) та є виключно прерогативою складу суду, який розглядає даний позов, що підтверджується відповідною практикою Верховного суду, відповідно до якої у змагальному процесі на підставі аргументів сторін суд має встановити який саме спосіб захисту буде пропорційним легітимній меті його застосування: стягнення активу чи стягнення його вартості (грошових коштів) (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 16 жовтня 2024 року у справі №991/366/22).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає інші заявлені прокурором вимоги, які були ним змінені та прийняті судом 17 квітня 2025 року (т.5, а.с.56-58), проявом змагальності та його позицією щодо подальшого способу стягнення активів у разі задоволення основної вимоги.

Оцінивши встановлені в ході розгляду справи обставини, за відсутності обставин, які передбачені ч.2 ст.290 ЦПК України, не допускаючи погіршення становища осіб, враховуючи висновки Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду, викладені у постанові від 04 жовтня 2023 року у справі №991/2396/22, відповідно до яких законом не встановлено випадків виникнення солідарного зобов`язання для стягнення необґрунтованих активів у дохід держави чи вартості таких активів, колегія суддів приходить до висновку, що пропорційним легітимній меті визнання необґрунтованими активів є наступний спосіб їх стягнення в дохід держави:

-грошові кошти у розмірі 1 598 030 грн, що еквівалентні вартості придбанню автомобіля Toyota, з огляду на його відчуження юридичним власником ОСОБА_2 станом на час звернення прокурора в суд з цим позовом (фізично визнаний судом необґрунтованим актив відсутній, що позбавляє можливості стягнення його безпосередньо та обумовлює стягнення витрачених на його придбання грошових коштів на день набуття) підлягають стягненню в рівних частках з його юридичного власника - ОСОБА_2 та фактичного власника - ОСОБА_1 ;

-автомобіль Lexus, який визнаний судом необґрунтованим активом та фактично наявний на час прийняття цього рішення.

Заходи забезпечення позову

Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 30 січня 2025 року (справа № 991/672/25) задоволено частково заяву прокурора про забезпечення позову та накладено арешт на актив, який є предметом спору, а саме: на транспортний засіб марки «Lexus» модель «NX200», 2023 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_3 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за мотивованим клопотанням учасника справи.

Під час судового розгляду вмотивованих клопотань про скасування заходів забезпечення позову не надходило, також суд не вбачає підстав для скасування забезпечення цього позову.

Щодо розподілу судових витрат

У цивільній справі судовий збір не справлявся.

У відзивах на позовну заяву адвокати Ліляков О.А., який представляє інтереси відповідача ОСОБА_1 , та ОСОБА_24 , яка представляє інтереси відповідачки ОСОБА_2 , зазначили попередній орієнтовний розрахунок сум судових витрат, які відповідачі очікували понести у зв`язку з розглядом цієї справи. Зокрема, адвокат Ліляков О.А. вказав суму у 50 000 грн, а адвокат Мальцева Г.О. - у 40 000 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з вимогами ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З огляду на те, що під час розгляду справи відповідачі (їх представники) не подали суду опис робіт (наданих послуг, детального опису виконаних доручень клієнта), виконаних адвокатами, та здійснених ними витрат, необхідних для надання правничої допомоги, актів прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених клієнтами витрат тощо, суд не вбачає підстав для відшкодування орієнтовно розрахованих сум, можливо понесених учасниками витрат.

Щодо розумності строків розгляду справи

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору, ціну позову, складність справи, значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями тощо.

Згідно з ч. 2 ст. 210 ЦПК України, суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. Дотримання Судом процесуального тридцятиденного строку для проведення судового розгляду не виявилося можливим у зв`язку зі складністю справи, обсягом поданих учасниками матеріалів, необхідністю забезпечення реалізації учасниками своїх прав та допитом свідків. Суд, призначаючи дати, час і тривалість судових засідань, враховував можливості (в тому числі технічні) учасників справи.

Розумність строків розгляду є оціночною категорією, яка включає врахування критеріїв складності справи, поведінки учасників, важливість предмета спору тощо. Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства, в свою чергу, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відтак, незважаючи на вихід суду за межі визначеного законом процесуального строку для розгляду цивільної справи, її розгляд відбувся в розумний строк із забезпеченням прав учасників процесу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 81, 89, 137, 141, 259, 263-265, 290-292 ЦПК України, ст. 346 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Держави в особі прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави - задовольнити частково.

Визнати необґрунтованим активом автомобіль марки «Toyota Camry Hybrid», номер кузова « НОМЕР_1 », 2022 року випуску, та стягнути в дохід держави його вартість на день набуття (18 жовтня 2022 року) 1 598 030 (один мільйон п`ятсот дев`яносто вісім тисяч тридцять) грн в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме:

-стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ) у дохід держави від вартості необґрунтованого активу у сумі 799 015 (сімсот дев`яносто дев`ять тисяч п`ятнадцять) грн;

-стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_8 ) у дохід держави від вартості необґрунтованого активу у сумі 799 015 (сімсот дев`яносто дев`ять тисяч п`ятнадцять) грн.

Визнати необґрунтованим активом автомобіль марки «Lexus» модель «NX200», VIN: НОМЕР_3 , право власності на який зареєстроване за ОСОБА_2 , та стягнути його в дохід держави.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду через Вищий антикорупційний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 03 жовтня 2025 року.

Інформація про сторін:

Позивач: Спеціалізована антикорупційна прокуратура (01135, м. Київ, вул. Ісаакяна, 17, )

Відповідач 1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідач 2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ;

Відповідач 3: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_9 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Головуючий Я. ШКОДІН

Судді О. ФЕДОРОВ

Л. ЗАДОРОЖНА