ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9751/25 Справа № 197/397/17 Суддя у 1-й інстанції - Мазуренко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Лідовська А.А.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 , на рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 липня 2025 року, ухвалене суддею Мазуренком В.В. в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, (дата складання повного судового рішення не зазначена),

ВСТАНОВИВ

В квітні 2017 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення оплати за надання юридичних послуг, який в подальшому уточнював, та просив суд стягнути з відповідача на свою користь вартість послуг за договором про надання юридичних послуг в сумі 785 037,42 грн., кошти на покриття індексу інфляції за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем за договором про надання юридичних послуг в сумі 1 073 870,53 грн., та 3% річних від простроченої суми за користування чужими грошовими коштами в сумі 200 184,54 грн. Також просив визнати факт, а саме вказані у позові і зазначені експертом у висновку від 22.07.2021р. ринкові ціни на майно відповідача об`єктивними, належними, допустимими, достовірними і достатніми, у відповідності до ст. 109 ЦПК України. Також просив повернути оригінали письмових доказів, наданих позивачем до суду.

Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу від 28 липня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із даним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення його позову.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції незаконне, та необґрунтоване, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Також в обґрунтування вимог апеляційної скарги посилався на те, що після укладання договору про надання юридичних послуг ним було проведено великий обсяг роботи і як результат цього досягнуті позитивні результати на користь відповідачки. Практично все дійшло до завершення вирішення спору шляхом примирення сторін між собою щодо розподілу їх спільного майна та коштів на її особистих умовах. Після чого відповідачка при черговій зустрічі повідомила, що послуг позивача не потребує і не розрахувалася із ним.

Від представника відповідачки адвоката Мірошниченко М.В. до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення залишити без змін. На обґрунтування своєї позиції вказує, що матеріали справи не містять доказів того, що з листопада 2015 по травень 2016 року було укладання між подружжям мирової угоди, добровільно вирішено спір, або була відмова довірителя від вирішення спору, або проголошено рішення суду, як передбачає укладений між сторонами договір про надання юридичних послуг. Позивачем не надано жодного доказу технічних витрат, які він поніс. Апелянтом в жодному документі не зазначено, який кінцевий результат наданих ним послуг, а за договором про надання послуг оплата здійснюється не за процес праці, а за кінцевий результат, який мав би визначатися після закінчення роботи. Заперечила представник відповідачки і проти долучення до матеріалів справи в якості доказів долучені до апеляційної скарги документи, оскільки вони не були своєчасно подані в суд першої інстанції.

Від інших учасників процесу відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Позивач у суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та просив її задовольнити та скасувати оскаржуване судове рішення.

Представник відповідача у суді апеляційної інстанції заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила рішення суду залишити без змін.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявку суду не повідомив.

Згідно положень частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням положень статті 372 ЦПК України, апеляційним судом вирішено проводити розгляд справи за відсутності третьої особи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, учасників, які з`явилися в судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановив, що відповідачка ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 з 10.07.1988р. перебували у шлюбі (т1 а.с.11,145), від шлюбу мають доньку (т2 а.с.65,66)

12 листопада 2015 року ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_1 бути її представником (захисником) перед всіма фізичними та юридичними особами (а.с.8,142 т1).

20 листопада 2015 року між адвокатом Кузьмич Г.В. та ОСОБА_2 (довіритель) було укладено Договір про надання юридичних послуг, за яким адвокат взяв на себе зобов`язання надавати ОСОБА_2 юридичну допомогу по спору, що виник між нею та її чоловіком ОСОБА_3 щодо розподілу майна та коштів в обсязі і на умовах, що зазначені в даному договорі (т1 а.с.7,141).

За умовами даного договору відповідно до п.2.1 Адвокат зобов`язується надавати довірителю необхідну правову допомогу шляхом представлення інтересів довірителя в судових та інших органах, перед ФОП і громадянами. Відповідно до п.2.2 Довіритель зобов`язується своєчасно надавати Адвокату всі необхідні документи, які є у нього та інформацію для виконання правової роботи передбаченої даним договором. П.2.3 Довіритель усвідомлює, що адвокат вільний у обранні способу надання правової допомоги (послуг). 2.8 Довіритель зобов`язується своєчасно оплатити вартість послуг Адвоката на умовах передбачених цим договором. 3.1 Вартість договору становить не менше 10% ринкової вартості майна та коштів, які належать Довірителю без врахування технічних затрат. В разі розв`язання спору більше дев`яти місяців, виникнення якихось додаткових обсягів роботи для Адвоката питання вартості договору буде пропорційно переглянута в сторону її збільшення. 3.2 Довіритель, погоджується на інші витрати по спору у разі їх виникнення (проведення досліджень, тощо) і зобов`язується їх оплатити, а в разі відсутності коштів на їх оплату своєчасно повідомляє про це Адвокату і погоджується з тим, що відмова в проведенні запропонованих Адвокатом заходів може вплинути на результативність вирішення спору та зобов`язується не пред`являти претензій з цього приводу до Адвоката. Довіритель усвідомлює, що розрахунки за роботу (послуги) здійснюються Довірителем шляхом одноразової виплати суми, обумовленої договором, Адвокату відразу після завершення розв`язання даного спору незалежно шляхом укладення мирової угоди, або добровільного вирішення спору у тому числі і на умовах Довірителя, або відмови Довірителя від вирішення спору, від послуг Адвоката, або проголошення рішення суду. Даний договір набирає чинності з моменту підписання його Сторонами і діє до завершення розв`язання названого спору (п.3.3 Договору).

Позивач звертався до відповідача з вимогою розрахуватись з ним у відповідності до Договору про надання юридичних послуг (т1 а.с.12,146).

Позивач є людиною з інвалідністю 2 групи з 01.01.2005р. (т2 а.с. 15,35,223 т1, а.с.5,98,150).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вказував, що зважаючи на правову природу договору надання послуг, позивачем для обґрунтування своїх позовних вимог мали бути надані до суду не тільки докази, що встановлюють правовідносини між сторонами (договір про надання юридичних послуг), але й докази фактичного надання таких послуг як підстави для вимоги про їх оплату. Суд не вважав підтвердженням надання послуг документи, які відповідач самостійно надала позивачу. Доказів опрацювання таких документів суду надано не було. Опрацювання документів, підрахунок вартості майна відповідача та третьої особи, запити, всі дані дії зроблені позивачем не в період співпраці з відповідачем, а після відмови відповідача від послуг позивача, після звернення позивача письмово до відповідача з приводу оплати послуг за договором. Крім того, суд звернув увагу, що дана письмова вимога (надіслана позивачем відповідачу) також не містила суму, яку просив сплатити позивач відповідача, тобто позивачем так і не було визначено вартість спільного майна подружжя та відповідно частини відповідача.

Суд першої інстанції прийняв заперечення відповідачки, що позивачем не було надано їй належних послуг. Тому суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність вимог про оплату послуг та необхідність відмови у задоволенні даного позову.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Згідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Укладений між сторонами договір також є договором між адвокатом та клієнтом, на який поширюється дія Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Стаття 27 вказаного закону передбачає, зокрема, що договір про надання правничої допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правничої допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Крім того, стаття 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачає, що дія договору про надання правничої допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правничої допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов`язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об`єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний (зобов`язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов`язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими, електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Докази повинні були належним, допустимими, достовірними і достатніми.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст.77 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ста. 79 ЦПК України).

Нарешті, згідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених чинним цивільно процесуальним законом (ст.81 ЦПК України).

В якості доказів надання позивачем відповідачу юридичної допомоги по спору, що виник між відповідачем та її чоловіком ОСОБА_3 щодо розподілу майна та коштів, в суд першої інстанції позивачем надано до суду копії правовстановлюючих документів відповідача та третьої особи на рухоме та нерухоме майно, технічної документації, також за клопотанням представника відповідача в судовому засіданні було оглянуто наявні у позивача оригінали поданих документів (т2 а.с.19-34,89-93,186-190 т1, а.с.6-60). В ході огляду оригіналів документів, виявлені розбіжності із наданими копіями, що не стосуються суті документів, вказують на зняття копій наданих до суду не з оригіналів, а з інших копій.

На підтвердження наявності депозитних та поточних рахунків в банках у відповідача та третьої особи надано копії договорів та заяв на видачу готівки (т1 а.с.123-134,228-239).

Станом на 31.12.2012 року за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на кв. АДРЕСА_1 , та кв. АДРЕСА_2 (т1 а.с.164). Відповідь надана на ухвалу суду.

Суд першої інстанції виснував, що ці документи не свідчать про здійснення позивачем діяльності з надання юридичних послуг відповідачу. Дані документи не надані позивачу на адвокатські запити, а надані самим відповідачем. Надані позивачем суду документи не свідчать про їх опрацювання позивачем на виконання договору. Суду не надано жодних документів, що б свідчили, яким чином позивач їх опрацьовував на виконання договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем проведено великий обсяг робіт і «як результат цього досягнуті позитивні результати на користь відповідачки» не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Матеріали справи не містять актів щодо виконаних/наданих послуг у зв`язку з чим, не можливо встановити, які послуги з правової допомоги надавались і в якому обсязі, натомість встановлено, що позивачем не подано до суду позову в інтересах ОСОБА_2 , не складено навіть проекту мирової угоди, де б перераховувалось майно відповідачки після розв`язання спору про поділ майна тощо.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Отже, колегія суддів прийшла до висновку, що, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення, а тому в суду апеляційної інстанції відсутні підстави як для скасування чи зміни оскарженого рішення, так і для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.367,374, 376, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржене до Верховного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 15 жовтня 2025 року

Головуючий:

Судді: