Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/698/25
Провадження № 2-о/273/80/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Бєлкіної Д.С., при секретарі судових засідань Стаднюк В.В., з участю заявника ОСОБА_1 , представника заявника адвоката Лук`янець Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка в режимі відеоконференції за правилами окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , заінтересовані особи - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту перебування ОСОБА_2 на утриманні брата ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , із заявою, в якій просила встановити факт перебування малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утриманні її брата ОСОБА_3 , до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 . Свої вимоги мотивувала тим, що вона є опікуном своїх молодших братів та сестер, а саме: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Також, крім братів та сестер, над якими була встановлена опіка, заявниця фактично опікувалась ще одним свої братом - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який загинув у бою за Батьківщину ІНФОРМАЦІЯ_3 . 27.01.2017 року вона уклала шлюб з ОСОБА_8 , від шлюбу має двох малолітніх дітей - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_10 . З 2019 року вона разом із своїм чоловіком, дітьми та братами і сестрами, проживали разом однією великою сім`єю у будинку за адресою АДРЕСА_1 , та разом вели спільне господарство. Матір заявниці та її молодших братів та сестер - ОСОБА_11 , яка позбавлена батьківських прав, не сплачує аліменти на утримання дітей, які присуджені рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 07.10.2015 року у справі №290/816/15, заборгованість зі сплати аліментів становить 164664 грн. Єдиним джерелом доходу сім`ї була державна соціальна допомога, яку вона отримувала як опікун. Однак, державної соціальної допомоги не вистачало для належного утримання сім`ї, яка складалась з трьох дорослих (заявниці, її чоловіка, її брата ОСОБА_12 ) та семи неповнолітніх дітей (двоє дітей заявниці та п`ятеро молодших братів та сестер). Тож, ІНФОРМАЦІЯ_11 брат заявниці - ОСОБА_3 , з метою додаткового матеріального забезпечення сім`ї, уклав контракт на проходження військової служби у Збройних Силах України. ОСОБА_12 у шлюбі не перебував, своїх дітей не мав, а тому членами своєї сім`ї вважав братів та сестер, при цьому найбільше він опікувався меншою сестрою - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку з моменту отримання ним доходів почав самостійно фінансово утримувати. Під час проходження ОСОБА_3 військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 , він кожного разу при отриманні грошового забезпечення, частину коштів перераховував на утримання сестри ОСОБА_13 , зокрема в період з січня по вересень 2023 року ОСОБА_12 на утримання сестри перерахував 55116 грн. ОСОБА_13 часто хворіла та перебувала на стаціонарних лікуваннях, а тому придбання ліків ОСОБА_12 брав повністю на себе. Крім того, ОСОБА_12 раз на місяць (на 1-3 дні) відпускали зі служби додому, аби побути з сім`єю. Протягом перебування ОСОБА_12 вдома, він самостійно купував за свої кошти продукти харчування, за власні кошти купував ОСОБА_13 взуття, одяг, шкільне приладдя та засоби гігієни . Крім того, з метою покращення житлових умов сестри, ОСОБА_12 придбав всі необхідні матеріали на суму 11187 грн. та самостійно зробив ремонт у кімнаті ОСОБА_13 . Тож, продукти харчування, ліки, одяг, шкільне приладдя та всі інші необхідні речі для зростання та розвитку ОСОБА_13 купувались за кошти ОСОБА_12 . Отже, в період з січня 2023 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була на фінансовому утриманні свого брата ОСОБА_3 . Відтак, після смерті брата ОСОБА_12 , ОСОБА_13 втратила основне джерело коштів для існування, адже за життя питанням її утримання, лікування та забезпечення всім необхідним, займався саме брат.

У свою чергу, після смерті брата ОСОБА_12 , ОСОБА_1 в інтересах сестри ОСОБА_13 звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_12 з метою отримання інформації про перелік документів для оформлення одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю брата та подачі до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області заяви про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника. Однак, за результатами розгляду заяви про призначення пенсії, Головним управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом від 27.11.2024 року повідомлено про відмову у її призначені, у зв`язку з тим, що відсутні документи про перебування на повному утриманні або одержанні допомоги від загиблого, та відсутня інформація про встановлення родинних зв`язків між загиблим ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а також будь-яка інформація щодо наявності непрацездатних батьків, тому підстави для призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до закону відсутні. Також, працівниками ІНФОРМАЦІЯ_12 було усно повідомлено заявниці, що до заяви про призначення Ангеліні одноразової грошової допомоги, серед інших документів, необхідно додати документ, що підтверджує перебування ОСОБА_13 на утриманні брата ОСОБА_12 , зокрема рішення суду про встановлення відповідного юридичного факту. Отже, встановлення такого факту потрібно заявнику для реалізації права на соціальний захист з боку держави як члена сім`ї загиблого захисника Батьківщини, гарантованого Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та призначення пенсії по втраті годувальника.

Ухвалою судді Баранівського районного суду Житомирської області від 09.05.2025 року відкрито окреме провадження по даній справі, справу призначено до розгляду по суті.

21.07.2025 року від заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надійшов відзив, за змістом якого представник просив відмовити у задоволенні даної заяви, оскільки вважає, що наявний спір про право на пенсійні виплати, спір є публічно-правовим, а тому підлягає вирішенню у позовному провадженні в порядку адміністративного судочинства, при цьому посилається на постанову Великої Палати Верховного суду від 22.03.2023 року по справі №290/289/22-ц. Також просить розглядати справу без участі представника управління.

Представник заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_13 в судове засідання не з`явився і не повідомив причин своєї неявки, про час і місце розгляду справи повідомлений належно, про що свідчить поштове повідомлення.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала заявлену заяву, просила її задовольнити. ОСОБА_1 пояснила , що у її сім`ї непроста ситуація, в 2019 році вона взяла на опіку брата, а потім інших дітей. Її сестра ОСОБА_13 хворіє і перебуває на обліку у онко-гематолога. Брат ОСОБА_12 пішов служити і загинув. Брат допомагав їхній сім`ї, зокрема ОСОБА_13 , купував їй продукти, купив ноутбук.

Представник заявника адвокат Лук`янець Л.О. в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 є опікуном своїх братів і сестер. ОСОБА_3 був братом заявниці, яка також була його опікуном до його повноліття. Джерелом їхніх доходів була соціальна допомога. ОСОБА_3 уклав контракт і пішов служити для того, щоб забезпечувати своїх братів і сестер. Він найбільше утримував ОСОБА_14 , купував для неї одяг, вона часто хворіла, а тому він купував їй ліки. ОСОБА_3 після отримання поранення перебував у будинку ОСОБА_1 , оскільки вважав його своїм домом. В будинку ОСОБА_1 . ОСОБА_12 облаштував кімнату для ОСОБА_13 , він витрачав на сестру близько 150 000,00 гривень. Після смерті ОСОБА_3 його похованням займалася ОСОБА_1 .. ОСОБА_13 є неповнолітньою, непрацездатною, її матір позбавлена батьківських прав, а тому вона перебувала на утриманні брата.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показала, що працює в магазині одягу і взуття. Загиблий ОСОБА_12 часто приходив з ОСОБА_13 купувати одяг. Коли купував одяг, то виписувала накладні. За покупки платив ОСОБА_12 . Вважає, що якщо купував одяг, значить утримував.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні показав, що загиблий ОСОБА_12 був його другом. Коли йшов воювати, то казав, що ОСОБА_17 важко, ОСОБА_13 хворіє, а тому треба їм допомогти . Він приїзджав додому 2-3 рази на рік, гуляв з ОСОБА_13 . Коли отримав поранення, то приїхав до Ані.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_12 був для нього хорошим знайомим. Знає, що він допомагав сім`ї, шукав постійно підробіток, щоб допомогти ОСОБА_13 , опікувався нею, бо вона була хвора, гуляв з нею. Щоб їй допомогти, він підписав контракт. Після поранення був у відпустці, чи приїзджав він раніше у відпустки не знає.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні показала, що вона є сусідкою ОСОБА_1 , її донька дружить з ОСОБА_13 . Неодноразово чула, що у неї є брати, діти розказували, що ОСОБА_12 купляв щось для ОСОБА_13 , бачила як вони гуляли разом. ОСОБА_12 був вдома, коли отримав поранення. Крім того раз чи два на рік бачила його вдома.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 у віці 21 року помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Вільшана Куп`янського району Харківської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.67).

За даними сповіщення сім`ї №71 , адресованого на ім`я ОСОБА_1 , останній сповіщено про те, що її брат - старший солдат ОСОБА_3 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок артилерійського обстрілу поблизу н.п. Вільшани Харківської області (а.с.66).

Згідно рішення Романівського районного суду Житомирської області від 290/816/15-ц від 07.10.2015 у справі ОСОБА_20 (матір заявника) позбавлено батьківських прав щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_14 та ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_15 та присуджено стягувати з ОСОБА_23 на користь осіб, чи установ, де будуть проживати діти, аліменти на неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі по 50 (п`ятдесят) гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 7 серпня 2015 року до досягнення дітьми повноліття ( а.с 21-22).

Згідно розпорядження голови Романівської державної адміністрації від 23.04.2019 року №73 над дітьми, позбавленими піклування: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , встановлено опіку, опікуном призначено ОСОБА_1 , яка змінила своє прізвище « ОСОБА_24 » на « ОСОБА_25 » після ресєтрації шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.26) .

Родинні відносини ОСОБА_2 з померлим ОСОБА_3 підтверджуються копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 , де в графі мати в обох зазначено " ОСОБА_11 " (а.с.17,18).

Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, згідно якого батько ОСОБА_2 записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.19).

Відповідно до Витягів з державного реєстру територіальної громади ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 (а.с.16,20,).

Згідно довідки Першотравенського старостинського округу №364 від 01.11.2023 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно проживав з 2019 року по час вступу на військову службу за контактом до лав ЗСУ 07.12.2022 року з опікуном ОСОБА_1 та молодшими братами та сестрами за адресою АДРЕСА_1 , і вели спільне господарство (а.с.71).

Згідно довідки Першотравенського старостинського округу №206 від 16.09.2024 року ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , і до дня смерті проживав за адресою АДРЕСА_1 брав участь у вихованні та лікуванні молодшої сестри ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.77).

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №3584 від 05.07.2022 року КНП «Житомирська обласна дитяча клінічна лікарня» Житомирської обласної ради, виписки із медичної карти стаціонарного хворого №425 від 19.08.2022 року Баранівської комунальної центральної районної лікарні, виписки із медичної карти стаціонарного хворого №827 від 16.03.2023 року КНП «Баранівська лікарня» Баранівської міської ради, виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1700 від 24.05.2023 року КНП «Баранівська лікарня» Баранівської міської ради, виписки із медичної карти стаціонарного хворого №451 від 02.06.2023 року КНП «Баранівська лікарня» Баранівської міської ради, виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №28065317 від 17.07.2023 року КНП «Баранівська лікарня» Баранівської міської ради, виписки із медичної карти стаціонарного хворого №2448 від 31.07.2023 року КНП «Баранівська лікарня» Баранівської міської ради, ОСОБА_26 часто перебувала на амбулаторних лікуваннях (а.с. 28-34).

Згідно копій фіскальних чеків від 13.02.2023 на суму 298 грн, від 13.02.2023 на суму 185,50 грн, від 13.02.2023 на суму 843 грн, від 13.02.2023 на суму 91,50 грн, від 27.02.2023 на суму 360,20 грн, від 27.02.2023 на суму 327,60 грн, від 28.02.2023 на суму 405,60 грн, від 07.03.2023 на суму 258,66 грн, від 07.03.2023 на суму 158,80 грн, від 21.04.2023 на суму 180,50 грн, від 21.04.2023 на суму 540,09 грн, 21.04.2023 на суму 122,70 грн, від 21.04.2023 на суму 152,53, від 21.04.2023 на суму 431,96 грн. були придбані медичні препарати, без зазначення платника ( а.с.35-37).

Відповідно до копій накладних , виданих ім`я ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_27 від 17.01.2023 року на суму 5086 грн, від 13.02.2023 на суму 3571 грн, від 12.03.2023 на суму 4432 грн, від 18.04.2023 на суму 5345 грн, від 11.05.2023 на суму 5818 грн, від 12.06.2023 на суму 6402 грн, від 18.07.2023 на суму 5912 грн, від 10.08.2023 на суму 4932 грн та накладних ФОП ОСОБА_28 від 30.01.2023 на суму 2388,60 грн, від 18.02.2023 на суму 2494,5 грн від 20.03.2024 на суму 2638,60 грн, від 26.04.2024 на суму 2955,1 грн, від 29.05.2023 на суму 298,72 грн, від 26.06.2023 на суму 2661,5 грн, від 17.07.2023 на суму 2964,50 грн, від 05.08.2023 на суму 4034,80 грн. були придбані продукти харчування та одяг , а згідно копії накладної №12 від 06.08.2023 року ФОП ОСОБА_29 були придбані будівельні матеріали на суму 11 187,00 грн. (а.с.38-62).

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу за період з 1 кварталу 2022 року по 1 квартал 2024 року ОСОБА_1 отримувала соціальні виплати в розмірах 30670,00 грн., 33255,86 грн., 31530,00 грн., 34231,80 грн., 29694,30 грн., благодійну допомогу в розмірі 17600,00 грн., 65590,06 грн. (а.с.72-75).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 06.02.2025 року, виданого Любарським ВДВС у Житомирському районі Житомирської області ЦМУМЮ (м. Київ) заборгованість ОСОБА_23 зі сплати аліментів становить 164664 грн. (а.с.79-80).

За твердженням заявника, вона та її чоловік, дитина, а також її рідні брати сестри проживають однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , мають спільний побут, бюджет, ведуть спільне господарство. ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 опікувався сестрою Ангеліною, купував ліки, одяг, взуття, продукти харчування.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Юридичні факти - це обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Частиною сьомою статті 19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

За ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Тобто, перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Згідно з частиною першою статті 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Про вказане також наголошує ВС у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18).

Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19, від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19/19, від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20.

Отже, в судовому порядку можливо встановити факти, коли ці факти безпосередньо породжуватимуть юридичні наслідки, тобто вони повинні мати юридичне значення, а саме: від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення.

Метою встановлення факту у даній справі , а саме: перебування на утриманні ОСОБА_3 його рідної сестри ОСОБА_13 , є отримання пенсії у зв`язку із втратою годувальника.

Як резюмує ВП ВС у постанові від 18 січня 2024 року у справі 560/17953/21, чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Так, ВП ВС відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30 січня 2020 року у справі № 287/167/18-ц та у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі №290/289/22-ц. А саме ВП ВС вказала, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судовому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Тож доводи заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, що за заявленим вимогами заявника убачається публічно-правовий спір, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Таким чином, за даними матеріалами цивільної справи юридичні факти, які просить встановити заявник належить встановлювати в судовому порядку цивільної юрисдикції.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Реалізація вказаних заявником прав на отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачена Законом України "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їх сімей" та постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 № 168 "Про деякі питання виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Відповідно до статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", виплата одноразової грошової допомоги у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовців, здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовців - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби.

Згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 № 168 "Про деякі питання виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у п.1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога, яка розподіляється рівними частинами на яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно зі статтею 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, чинній на 23.05.2023, тобто на дату загибелі військовослужбовця ОСОБА_2 ), у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Відповідно до частин першої, другої статті 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих, які перебували на їх утриманні. Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли в період проходження служби.

Відповідно до частини третьої статті 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», непрацездатними членами сім`ї вважаються: а)діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків; б)батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю; в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або якщо вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, або якщо вони є особами з інвалідністю; г) дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати; д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює.

Таким чином, системне тлумачення положень статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та положень статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» дає підстави для висновку, що право на виплату одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).

При цьому утриманцями можуть бути: - діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Водночас братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків; дружині (чоловіку) або одному з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайняті доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працюють, а також діду і бабусі - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати.

Окрім того, відповідно до положень статті 31 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Аналогічні норми закріплено і в Законі України "Про пенсійне забезпечення" (ст.ст. 37;38).

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. N 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді витрат на утримання житла, його ремонті, сплату комунальних платежів, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Відповідно до Судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, викладеної у листі Верховного суду від 01.01.2012 р., до заяви про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, в якій зазначається мета цього встановлення, можуть надаватися: 1) докази, що підтверджують факт перебування заявника на утриманні особи, яка померла (документи, акти, листи ділового й особистого характеру); 2) докази, які встановлюють, що надані заявнику матеріальні засоби є основним і постійним джерелом його існування (корінці поштових переказів, квитанції та інші документи, що свідчать про одержання заявником грошей або іншої допомоги від годувальника); 3) довідка із ЖЕКу або сільської ради про те, що заявник звертався до них за одержанням документа про перебування на утриманні померлого, однак йому в цьому було відмовлено через відсутність відомостей про утримання або на тій підставі, що заявник не був на утриманні; 4) документи, які свідчать про те, що заявник є членом сім`ї померлого - копія свідоцтва про шлюб, народження, усиновлення тощо; 5) документи, які встановлюють, що заявник був неповнолітньою або непрацездатною особою, не був членом сім`ї спадкодавця, але перебував на утриманні останнього не менше п`яти років та одержував від нього матеріальну допомогу, що була єдиним джерелом засобів до існування (копія свідоцтва про народження, довідка про інвалідність, інші письмові докази); 6) копія свідоцтва про смерть годувальника.

Конституційний Суд України в рішенні від 03 червня 1999 року у справі N 1-8/99 (N 5-рп/99) роз`яснив, що членом сім`ї, що перебуває на утриманні військовослужбовця є та з визначених у пункті 1 цього Рішення особа, що перебуває на повному утриманні військовослужбовця або одержує від нього допомогу, яка є для неї постійним і основним джерелом засобів до існування.

В постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі N 592/17552/18, від 22 жовтня 2020 року в справі N 210/343/19 (провадження N 61-22247св19) та від 31 серпня 2022 року в справі N 592/13089/21 (провадження N 61-5213св22) вказано, що якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 до моменту укладення ним контракту на військову службу в ЗСУ проживав разом з рідними сестрами та братами, а також із заявником із її сім`єю (чоловіком та дитиною) за однією адресою: АДРЕСА_1 , та під час служби приїздив до них.

Разом з тим, заявником не надано належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_30 систематично отримувала від ОСОБА_3 допомогу, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, як і не надано доказів того, що ці кошти постійно витрачались саме на утримання ОСОБА_13 , адже в сім`ї проживали і інші члени родини.

Вказане не доводять і покази свідків.

Водночас долучені до справи квитанції про оплату ліків не мають платника, накладні на купівлю продуктів та одягу, видані щомісяця з січня по серпень 2023 року на ім`я ОСОБА_3 , тоді як з показань свідків померлий був вдома лише раз чи два на рік, доказів переказу будь-яких коштів від ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 не має, що включає систематичність отримання ОСОБА_13 допомоги від свого брата. Оплата за ліки як свідчить заявник, купівля підліткового одягу, який міг бути використаний іншими дітьми в сім`ї, та купівля продуктів харчування, які фактично використовувалися всією родиною, жодним чином не доводить факт перебування ОСОБА_13 на повному утриманні

ОСОБА_31 огляду на зазначене, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, покази свідків, суд не вбачає доведеними твердження факту перебування ОСОБА_2 на утриманні її брата ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 223, 258, 259, 263-265, 273, 315, 316, 317, 319, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , заінтересовані особи - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту перебування ОСОБА_2 на утриманні брата ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бєлкіна Д.С.