Справа №487/1867/25
Провадження №2/487/1620/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2025 Заводський районний суд м. Миколаєва, у складі головуючого судді Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання Щербатюк М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №0.727.0318.ФО_К від 28.03.2018 р. у розмірі 40 286,22 грн., судові витрати 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 6 000 грн. посилаючись на невиконання умов договору, що призвело до виникнення заборгованості.

31.03.2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду.

20.06.2025 до суду надійшов відзив від відповідача, в якому вона просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає їх необґрунтованими, виходячи з наступного.

Щодо стягнення простроченої комісії за обслуговування кредиту у розмірі 17 940 грн. Відповідно до п. 1.5.3 банк знімав з неї розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2.99%, що становить 598 гривень щомісяця. Вважає, що стягнення коштів АТ «Юнекс банк» за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно є незаконним. Мова договору щодо сплати комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості, в розмірі більшому ніж встановлені банком проценти, в твердій грошовій сумі щомісячно, незалежно від здійснених виплат, є несправедливою та такою, що всупереч принципу добросовісності вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов?язків на шкоду споживача. З урахуванням положень ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» можна дійти висновку, що умови Договору №0.727.0318.ФО_К від 28.03.2018 року про встановлення комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99 % (598 грн) щомісячно є нікчемними, а тому вимоги банку про стягнення заборгованості з комісії за обслуговування кредиту за кредитним договором №0.727.0318.ФО_К від 28.03.2018 року у розмірі 17940 грн, є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення штрафів і пені у розмірі 5 797,14 грн. Так, позивачем не надано розрахунок заборгованості, не вказано період за який було нараховано пеню. Розмір пені не може бути стягнутий з відповідача оскільки такий звільнений від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за даним договором за період з 04.07.2020 року по 31.03.2021 року, під час дії карантину (дія карантину припинилась 01 липня 2023 року). У матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості, за вказаним кредитним договором по якому можна було б вирахувати коли заборгованість була переведена в прострочену, який був порядок нарахування відсотків, в якому розмірі вони були нараховані, коли вони були нараховані тощо.

26.06.2025 позивач надав відповідь на відзив, в якому просив про задоволення позовних вимог. ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» не погоджується з доводами та висновками, які викладені у відзиві та повідомляє наступне.

Відповідачка зазначає, що стягнення коштів АТ «Юнекс Банк» за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно є незаконним. Однак, укладений між сторонами кредитний договір № 0.727.0318.ФО_К від 28.03.2018 р. є договором споживчого кредиту. Законом, який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні, є Закон України «Про споживче кредитування». Наголошують, що відповідачка власноручно підписала кредитний договір № 0.727.0318.ФО_К від 28.03.2018 р. та свідомо погодилася, що за користування кредитом вона буде сплачувати: проценти за користування кредитом - щомісячно, із розрахунку фіксованої процентної ставки 0,01% річних та комісію за обслуговування кредиту - щомісячно, в 2,99% (від суми кредиту, зазначеної в п.1.1.кредитного договору та згідно з п. 2.3. кредитного договору, щомісячно включно з 01 по 10 число кожного місяця протягом строку дії кредитного договору повинна була її сплачувати, відповідно до графіку щомісячних платежів. Передбачена в кредитному договорі № 0.727.0318.ФО_К від 28.03.2018 р. щомісячна комісія за обслуговування кредиту, жодним чином не порушує права ОСОБА_1 , як споживача послуг, оскільки відповідно до умов договору відсотки за користування кредитом визначені в розмірі - 2 грн. 99 коп. за три роки користування кредитом, що підтверджується графіком погашення заборгованості. Відсотки за користування кредитними коштами передбачені кредитним договором - 0,01%. Умови кредитного договору не містять умов, які б покладали на споживача надмірний тягар за послуги, які не пов`язані з отриманням та повернення ним кредиту. Водночас, ОСОБА_1 була попереджена про розмір щомісячної комісії та загальну сукупну вартість кредиту до укладення з ним кредитного договору № 0.727.0318.ФО_К від 28.03.2018 р. Крім того, ОСОБА_1 здійснювала проплати по кредитному договору в тому числі і сплачувала проценти за користування кредитом та комісію за обслуговування кредиту, що підтверджує той факт, що вона визнала п. 1.5.1 та 1.5.3 Кредитного договору дійсним та законним. Банком в структуру нарахування комісії, були включені ті послуги, які на пряму пов`язані з наданням кредитних коштів в борг, а не додаткові послуги за інформування, видачу документів, чи інші, які повинні надаватись безкоштовно. ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» за період з 31.03.2021 р. до 25.03.2025 р. (день звернення до суду із позовною заявою) не нараховано жодних процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування кредиту та пені, а сума заборгованості, яка заявлена до стягнення зазначена у витягу з Реєстру прав вимоги, що є Додатком № 1 до Договору факторингу № 31/03-2021 від 31.03.2021 (наявний в матеріалах справи) є фіксованою. ОСОБА_1 під час укладення Кредитного договору № 0.727.0318.ФО_К від 28.03.2018 р. ознайомлювалася з його текстом та змістом в цілому, у тому числі, з Графіком платежів за Кредитними договором, жодних заперечень щодо уточнення чи зміни його викладу не висловлювала та з ним погодилася, про що свідчать її підписи. Крім того, як вбачається виписки по особовому рахунку банку та деталізованого розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачкою сплачувалась комісія за обслуговування кредиту у розмірі - 598 грн. 00 коп., що підтверджує той факт, що вона визнала п. 1.5.3 Кредитного договору № 0.727.0318.ФО_К від 28.03.2018 року дійсним та законним. Твердження представника відповідача про «нікчемність» не є підставою для звільнення останньої від виконання зобов`язань за кредитним договором № 0.727.0318.ФО_К від 28.03.2018 року або відповідальності за порушення його умов. Отже, кредитний договір № 0.727.0318.ФО_К від 28.03.2018 р. було укладено відповідно до норм чинного законодавства України, а підписання його сторонами свідчить про те, що останні погодилися з його умовами в повному обсязі. З огляду на викладені факти та нормативне регулювання, твердження відповідачки щодо нікчемності вимоги про стягнення комісії за обслуговування кредиту є безпідставними. Додатком до відповіді на відзив надають деталізований розрахунок заборгованості за кредитним договором № 0.727.0318.ФО_К від 28.03.2018 р. в якому детально по періодах зазначено коли саме та в якому розмірі до відповідачки було застосовано фінансову санкцію за порушення термінів повернення кредитних коштів за кредитним договором. Фінансова санкція за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за вказаним кредитним договором почали нараховуватися з грудня 2018 року - оскільки саме з цього періоду ОСОБА_1 систематично порушувала строки сплати чергових платежів та в подальшому взагалі перестала виконувати свої зобов`язання за кредитним договором і це відбулося ще задовго до встановлення карантину на всій території України. Згідно інформації, яка міститься в Додатку № 1 до Договору факторингу №31/03-2021 від «31» березня 2021 року кількість днів прострочки за договором про споживчий кредит ОСОБА_1 станом на 31.03.2021 складає - 903 дні. ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» за період з 31.03.2021 р. до 25.03.2025 р. (день звернення до суду із позовною заявою) не нараховано жодних процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування кредиту та пені, а сума заборгованості, яка заявлена до стягнення зазначена у витягу з Реєстру прав вимоги, що є Додатком № 1 до Договору факторингу № 31/03-2021 від 31.03.2021 (наявний в матеріалах справи) є фіксованою. За період з 31.03.2021 р. по 25.03.2025 р. (день звернення до суду із позовною заявою) відповідачкою не сплачено жодного платежу згідно Графіку погашення, який є Додатком до кредитного договору. Відтак, твердження відповідачки, що позивачем нараховувалися штрафи та пені в період дії карантину не відповідає дійсності, оскільки зобов`язання по кредитному договору № 0.727.0318.ФО_К від 28.03.2018 р. відповідачкою почали не виконуватися ще задовго до настання карантину.

Щодо розрахунку заборгованості повідомляє наступне.

Відповідно до Реєстру прав вимоги станом на кінець дня 31.03.2021 загальна сума заборгованості боржника - ОСОБА_1 за кредитним договором № 0.727.0318.ФО_К від 28.03.2018 р. перед новим кредитором -ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» складає - 40 286 грн. 22 коп., з яких: 16 544 грн. 93 коп. -прострочена заборгованість по тілу кредиту; 4 грн. 15 коп. - прострочені проценти кредитом; 17 940 грн. 00 коп. - прострочена комісія за обслуговування кредиту та 5 797 грн. 14 коп. - пеня. В додатках до позовної заяви додано копії витягу з Реєстру прав вимоги, що є Додатком № 1 до Договору факторингу № 31/03-2021 від 31.03.2021 р. та виписку по особовому рахунку Банку в якій відображена інформація про перерахування ОСОБА_1 суми кредиту по кредитному договору № 0.727.0318.ФО_К від 28.03.2018 р. за період з 28.03.2018 р. по 31.03.2021 р. надані документи підтверджують факт видачі кредиту, його розмір, а також відображають суму заборгованості по кредитному договору. ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» з моменту укладення договору факторингу №31/03-2021 від 31.03.2021 р. не нараховано ОСОБА_1 жодних процентів за користування кредитними коштами, комісії за обслуговування кредиту, штрафу чи пені за кредитним договором №.727.0318.ФО_К від 28.03.2018 р. Крім того, ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» на підтвердження наявної заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 0.727.0318.ФО_К від 28.03.2018 р. надає деталізований розрахунок заборгованості в якому відображено рух коштів та період в якому відбулося часткове повернення коштів відповідачкою та на яку суму, період виникнення простроченої заборгованості за тілом кредиту, нарахування процентів за користування кредитними коштами та комісії за обслуговування кредиту та фінансових санкцій за невиконання умов кредитного договору. Відтак, твердження відповідачки є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності, оскільки представником позивача було надано до суду документи, які підтверджують факт видачі кредиту, його розмір, а також відображають суму заборгованості по кредитному договору.

14.07.2025 відповідач подала до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Надала суду пояснення аналогічні тим, які викладені у відзиві від 20.06.2025 року. Додатково зазначила, що по розрахунку заборгованості не можливо вирахувати коли заборгованість була переведена в прострочену, який був порядок нарахування відсотків, в якому розмірі та коли вони були нараховані.

30.09.2025 представник відповідача подала до суду заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника, в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник позивача у позовній заяві просив розглянути справу без участі представника ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС».

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що 28.03.2018 між акціонерним товариством «Юнекс Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0.727.0318.ФО_К, який підписаний сторонами та скріплений печаткою АТ «Юнекс Банк».

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору банк надає позичальнику кредит у сумі 20 000,00 грн, терміном користування до 28.03.2021 (день остаточного повернення кредиту), а позичальник зобов`язується повернути отримані кредитні кошти, сплатити комісії, нараховані проценти за користування кредитом та інші платежі в порядку, в строки та на умовах, передбачених цим договором, а також виконати інші умови цього договору.

Цільове призначення (мета) кредиту споживчі потреби. Строк користування кредитом обчислюється від моменту перерахування кредитних коштів відповідно до п. 2.1 цього договору (п. 1.2, 1.3 Кредитного договору).

У п. 1.4 Кредитного договору зазначено, що позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути кредит в повному обсязі в терміни, встановлені цим договором, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової домовленості сторін або достроково, відповідно до умов договору або чинного законодавства України. Кредит вважається повернутим в момент зарахування суми кредиту в повному обсязі на відповідні рахунки банку з обліку заборгованості позичальника за цим договором.

Згідно з п. 1.5 Кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує:

1.5.1 проценти за користування кредитом щомісячно, із розрахунку фіксованої процентної ставки 0,01% річних.

1.5.2 комісію за надання кредиту одноразово, не пізніше дня отримання кредиту, в розмірі 0,00 % від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 цього договору.

1.5.3 комісію за обслуговування кредиту щомісячно, в розмірі 2.99% від суми кредиту, зазначеної в п.1.1 цього договору, яка включається до складу щомісячних ануїтетних платежів.

Надання кредиту здійснюється шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 в банку, код банку 322539, за умови сплати позичальником комісії (у разі наявності), встановлених 1.5.2 цього договору.

Відповідно до п.2.2 кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється банком не рідше, ніж один раз на місяць за період з першого по останній календарний день поточного місяця включно, а за останній період користування кредитом по день повного погашення кредиту. Проценти нараховуються за методом «факт/факт». Проценти нараховуються на фактичний залишок заборгованості за кредитом, при цьому день надання кредиту включається до розрахунку процентів, а день остаточного погашення кредиту не включається. Погашення процентів, нарахованих за звітний календарний місяць, здійснюється в порядку та строки, визначені пп. 2.3, 2.4 цього договору.

Відповідно до п.2.3 кредитного договору, погашення кредиту, комісії за обслуговування кредиту та нарахованих процентів здійснюється позичальником щомісячно в період з 01 по 10 (включно) число кожного місяця протягом строку дії цього договору, починаючи з місяця, наступного за місяцем підписання цього договору, в сумі 1154,00 грн (платіж). Якщо 10-те число припадає на неробочий день, погашення платежу здійснюється позичальником в останній робочий день перед таким неробочим днем. Погашення останнього платежу здійснюється не пізніше останнього дня строку кредиту, визначеного в п.1.1 цього договору.

Згідно п. 2.4 кредитного договору, погашення заборгованості за кредитом, комісії за обслуговування кредиту та процентами, а також інших платежів, передбачених умовами цього договору, здійснюється за допомогою регулярного платежу, який був встановлений на поточний (картковий) рахунок № НОМЕР_2 позичальника, шляхом безготівкового перерахування суми платежу, визначеного в п.2.3 цього договору, та суми інших платежів (при наявності) на рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ «Юнекс Банк», код банку 322539.

У п. 3.2.2 Кредитного договору сторони погодили, що позичальник зобов`язується сплачувати щомісячно платіж по кредиту, комісію за обслуговування та нараховані проценти згідно п. 2.3, 2.4 цього договору, забезпечити повернення отриманого кредиту, комісію за обслуговування і сплату нарахованих процентів та комісій у встановлені цим договором строки.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що Додатком № 1 до Кредитного договору, який є невід`ємною його частиною, сторони погодили Графік погашення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за кредитним договором № 0.727.0318.ФО_К від 28.03.2018, який підписаний сторонами.

Відповідно до Додатку № 1 Графіку погашення кредит надавався на період з 28.03.2018 по 26.03.2021, а загальна сума платежів за кредитним договором склала 41 530,99 грн.

В матеріалах справи міститься копія виписки за особовим рахунком відповідача за період з 28.03.2018 по 31.03.2021, що підтверджує факт видачі АТ «Юнекс Банк» коштів на виконання умов кредитного договору № 0.727.0318.ФО_К від 28.03.2018 та користування такими кредитними коштами відповідачем.

31.03.2021 між АТ «Юнекс Банк» та ТОВ «ФК «Омега Фінанс» укладено договір факторингу № 31/03-2021, відповідно до умов якого фактору передано право вимоги щодо стягнення заборгованості.

Факт набуття права вимоги ТОВ «ФК «Омега Фінанс» до ОСОБА_1 підтверджується витягом з Реєстру прав вимоги, що є Додатком № 1 до Договору факторингу № 31/03-2021.

Відповідно до п.2.14 договору факторингу визначено, що фактор самостійно здійснює надсилання боржникам повідомлення про відступлення.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.05.2021 позивачем було направлено на адресу відповідача повідомлення про відступлення права вимоги та про сплату заборгованості за кредитним договором № 0.727.0318.ФО_К від 28.03.2018 за користування кредитною лінією в сумі 40 286,22 грн.

Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «ФК «Омега Фінанс» посилається на ті обставини, що умови вище зазначеного кредитного договору відповідачем не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, що мало наслідком утворення заборгованості, яка станом на дату даного звернення залишається непогашеною.

Так, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 31.03.2021 у розмірі 40 286,22 грн., з яких 16 544 грн. 93 коп. - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 4 грн. 15 коп. - прострочені проценти кредитом; 17 940 грн. 00 коп. - прострочена комісія за обслуговування кредиту; 5 797 грн. 14 коп. - штрафи, пені.

Щодо вимог позову про стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості суд зазначає наступне.

Згідно реєстру прав вимог станом на 31.03.2021 банком включено заборгованість за комісією у розмірі 17 940,00 грн.

Кредитний договір № 0.727.0318.ФО_К від 28.03.2018 передбачає сплату комісії за обслуговування кредиту, щомісячно, у розмірі 2,99%. (п.1.5.3 договору).

При цьому варто зауважити, що змістом кредитного договору №0.727.0318.ФО_К від 28.03.2018, укладеного між сторонами, не визначено та не встановлено, за які саме послуги з обслуговування кредиту надані банком, встановлено комісію.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що комісією за обслуговування кредиту є: надання інформацію по рахунках позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення смс-повідомлень щодо суми платежу за Договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунках позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника"; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором. Проте не встановлена конкретна ціна кожної послуги. Відповідно до графіка щомісячних платежів, зазначена сукупна вартість комісії з розрахунком на кожен місяць. Тобто банк встановив плату за надання інформації, яка згідно Закону надається безоплатно.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таким чином, за змістом загальних норм права об`єктом зобов`язання не можуть бути дії, які одна із сторін вчиняє на власну користь.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Отже, законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит).

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України "Про споживче кредитування" та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлювлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.

Закон України "Про споживче кредитування" розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України "Про споживче кредитування" після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування".

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19, умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування".

Згідно з частиною шостою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суди враховують висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду Тобто відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні в одній зі справ Верховного Суду України, Великої Палати Верховного Суду чи Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати), означає відступлення від аналогічних висновків, сформульованих раніше в інших постановах Верховного Суду України, Великої Палати Верховного Суду чи Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження N 14-2цс21, пункт 73).

Відповідно до деталізованого розрахунку заборгованості по кредитному договору № 0.727.0318.ФО_К від 28.03.2018 за період з 28.03.2018 по 31.03.2021 ОСОБА_1 сплатила на рахунок позивача кошти, з яких погашення заборгованості за тілом кредиту становить 3 455,07 грн., погашення заборгованості за відсотками складає 0,93 грн., погашення заборгованості за комісією складає 3 588 грн, що у сумі становить 7044 грн.

Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За правилами вказаної статті реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним.

З огляду на встановлені у справі обставини, нікчемність встановлення комісії за обслуговування кредитної заборгованості за договором № 0.727.0318.ФО_К від 28.03.2018, суд вважає за необхідне у порядку застосування наслідків виконання нікчемного правочину зарахувати комісію за обслуговування кредиту у сумі 3588 грн. в тіло кредиту.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача штрафи та пеню в розмірі 5 797,14 гривень.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Отже, штраф та пеня є різновидом неустойки як юридичної відповідальності.

Згідно з наданим деталізованим розрахунком заборгованості по кредитному договору № 0.727.0318.ФО_К від 28.03.2018 пеня нараховувалася за період 01.08.2018 по 29.02.2020 р., що у сумі становить 5 797, 14 грн.

Відтак, твердження ОСОБА_1 , що позивачем нараховувалися штраф та пеня в період дії карантину не відповідає дійсності, оскільки Постановою КМУ від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» встановлено з 12.03.2020 року на усій території України карантин.

Водночас, суд зазначає, що відповідачем в поданому відзиві розмір заборгованості не спростовано, контррозрахунку заборгованості не зроблено, доказів сплати заборгованості за кредитним договором до суду не подано, як і доказів неотримання кредитних коштів.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Реалізуючи передбачене ст. 55 Конституції України, ст. 4 ЦПК України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) являються предмет і підстава.

Підстава позову визначається через обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки.

Правова підстава позову це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога.

Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах. Дана позиція повністю узгоджується із Постановою Верховного Суду від 14.07.2021 року в справі № 161/2823/19 (провадження № 61-6515св20).

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по тілу кредиту у розмірі 12 956,93 грн, проценти за кредитом у розмірі 4, 15 грн, штраф і пеня у розмірі 5 797,17, а всього у розмірі 18 758,22 грн.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору, пропорційно до задоволених вимог, у розмірі 1 138,52 грн.

Щодо витрат на правову допомогу, суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно зі ч.ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження факту понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн до матеріалів справи надано копії наступних документів: договір про надання правової допомоги від 03 лютого 2025 року, укладений між Адвокатським об`єднанням «Немесіда» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс»; копією ордеру на надання правничої допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» адвокатом Кумко Оксаною Дмитрівною, що виданий Адвокатським об`єднанням «Немесіда»; акт наданих послуг, відповідно до якого вартість правової допомоги щодо захисту прав та інтересів під час правовідносин з боржником ОСОБА_1 становить 6 000,00 грн; платіжна інструкція № 2143 від 24 березня 2025 року, відповідно до якої Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» здійснило перерахунок АО «Немесіда» грошових коштів у розмірі 6 000,00 грн у якості оплати за надану правову допомогу згідно договору про надання правової допомоги від 03 лютого 2025 року.

Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 15.06.2021 у справі №159/5837/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

З огляду на викладене, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, заявлені позивачем вимоги, їх складність та об`єм досліджених судом доказів, а також принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, пропорційно до розміру задоволених вимог, суд вважає наявними підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки 3 000 грн. на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 11, 509, 512-516, 526, 549, 599, 626, 629, 634, 638, 1050, 1054 ЦК України, статтями 7, 10, 75-79, 81, 141, 265-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №0.727.0318.ФО_К від 28.03.2018 у розмірі 18 758,22 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 138,52 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Саперне поле, буд. 12, офіс 1007.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: С.М. Афоніна

Повний текст рішення складено 10.10.2025.