печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року Печерський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Бусик О.Л.

при секретарі судових засідань - Романенко Ю.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Акціонерне товариство «РАЙФФАЙЗЕН БАНК»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» про визнання незаконним та скасування рішення про відмову від підтримання ділових відносин та проведення ділових операцій, а також визнання правочину недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2025 року представник позивача звернулась до суду із позовом про захист прав споживачів, в якому просить суд: визнати незаконним та скасувати рішення Акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» відносно ОСОБА_1 про відмову від підтримання ділових відносин та проведення ділових операцій. Визнати недійсним односторонній правочин, вчинений Акціонерним товариством «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» про розірвання укладеного із ОСОБА_1 . Договору банківського обслуговування.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та ОСОБА_1 шляхом прийняття публічної оферти було укладено договір на отримання банківських послуг, в результаті чого позивач став клієнтом відповідача та отримував банківські послуги.

Відповідно до відомостей, які містяться у відкритому доступі, а саме на сайті «Опендатабот», 17.06.2021 року змінилась назва Акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» на Акціонерне товариство «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», позивачу зателефонував представник відповідача та повідомив про розірвання договору банківського обслуговування, при цьому не конкретизовано підстави для розірвання договору банківського обслуговування, укладеного із ОСОБА_1 . Крім того, представник відповідача не повідомив коли саме прийнято таке рішення та на яких конкретизованих фактичних, юридичних підставах вирішено розірвати ділові відносини, тобто повідомлення банку, було формальним та не містило жодних відомостей, які б дозволяли перевірити законність такого обмеження в користуванні банківськими послугами.

30 липня 2025 року відповідачу було направлено адвокатський запит вих. № 5 з проханням: повідомити про фактичні обставини та надати докази наявності підстав для розірвання Договору банківського обслуговування. Надати чітке зазначення - відсутність якої саме інформації у Банку слугувала для розірвання договору банківського обслуговування, укладеного із ОСОБА_1 . Надати чітке зазначення - відсутність яких саме документів у Банку слугувала для розірвання договору банківського обслуговування, укладеного із ОСОБА_1 . Чи направляли ОСОБА_1 вимогу про необхідність надання до Банку інформації та документів? Якщо направляли надати докази такого направлення. З якого числа розірвано Договір банківського обслуговування, укладеного із ОСОБА_1 .?

Однак, листом від 31.07.2025 року № 81-15-9/9596 відповідачем у наданні будь-якої інформації було відмовлено за відсутності належно оформленого дозволу надання інформації.

Станом на дату прийняття Банком рішення про відмову від підтримання ділових відносин були чинні Правила банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», в редакції яка набрала чинності з 25.04.2025 року, та з якою можна ознайомитись за посиланням https://raiffeisen.ua/storage/files/rules-25042025.pdf.

Позивач вважає, що рішення про відмову у підтриманні ділових відносин та односторонній правочин про дострокове розірвання договору про надання банківських послуг є протиправним, виходячи з того, що:

- відмова від проведення фінансових операцій є протиправною, оскільки відповідачем не наведено та не надано доказів, які б свідчили про порушення Клієнтом своїх зобов`язань перед банком за Договором;

- відповідачем не надано належних та допустимих доказів з приводу проведення Клієнтом та/або за рахунками клієнта забороненої (Заборонених) операції(ій) чи операції(ій), що містять ознаки таких, що підлягають Фінансовому моніторингу;

- відповідачем не надано належних та допустимих доказів з приводу ненадання або встановлення факту надання клієнтом недостовірної інформації для проходження CRS-ідентифікації;

- настання обставин, які є підставою для припинення надання банком послуг клієнту;

- відповідачем не надано належних та допустимих доказів з приводу закриття всіх рахунків;

- відповідачем не надано належних та допустимих доказів з приводу відсутності факту користування послугами банку;

- відповідачем не надано належних та допустимих доказів з приводу того, що клієнт вимагає від банку надання послуг чи виконання дій, які не передбачені умовами договору, у т.ч. та/або у зв`язку з технічною неможливістю їх виконання;

- відповідачем не надано належних та допустимих доказів з приводу неприйнятної поведінки клієнта по відношенню до працівників банку.

Отже, правочин у формі односторонньої відмови відповідача від зобов`язань є недійсним, оскільки зміст правочину суперечить актам законодавства, зокрема в частині відсутності фактичних підстав та доказів для застосування припинення ділових відносин за Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».

Ухвалою судді від 25 серпня 2025 року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

10 вересня 2025 року представником відповідача до суду подано відзив, в якому вказано про те, що позивачка була клієнтом Банку відповідно до Угоди № PDV2-1422688 від 18.03.2016 р.

Відповідно до п. 2. Угоди № PDV2-1422688, підписанням цієї Угоди клієнт приймає Публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання послуг в порядку та на умовах, викладених в Правилах, та висловлює повну та безумовну згоду з її умовами. Підписанням Угоди сторони безумовно визнають, що Публічна пропозиція, Угода, Правила, Згода, Тарифи, Заяви разом зі всіма змінами, додатками та додатковими договорами/ угодами до них у сукупності є Договором банківського обслуговування, складають його зміст, мають обов`язкову силу та застосовуються до відносин Сторін так само, якби їх було викладено безпосередньо в тексті цього документу.

Відповідно до п. 7 Угоди № PDV2-1422688, підписанням Угоди клієнт підтверджує, що він ознайомлений та згоден з Правилами та Тарифами, що є чинними на дату підписання Угоди. В подальшому клієнт зобов`язаний перед отриманням Послуг ознайомитись з чинною редакцією Правил та діючими на відповідний момент Тарифами, а також двадцять п`ятого числа кожного місяця ознайомлюватись з новими (зміненими) Правилами та Тарифами Банку, які до набрання ними чинності оприлюднюються Банком згідно з пунктом 5, 6 Угоди № PDV2-1422688. Звернення клієнта до Банку для отримання послуг або вчинення клієнтом інших фактичних дій спрямованих на отримання послуг, свідчить про згоду Клієнта з чинною редакцією Правил та діючими Тарифами.

Відповідно до п. 16 Угоди, Банк має право відмовитися від надання Послуг, зокрема, від підписання Заяв, проведення операції (ій) по Рахункам Клієнта, а також призупинити (тимчасово) всі або окремі операції по ним та/або здійснити Блокування ПК, відмовити в обслуговуванні Клієнту у випадках: 16.5. в інших випадках, передбачених Договором та законодавством України.

В процесі перевірки операцій клієнтів Банку на предмет дотримання законодавства з питань запобігання легалізації доходів отриманих злочинним шляхом та фінансового моніторингу, в період з 01 серпня 2024 - по 17 жовтня 2024 року Банком було проаналізовано операції клієнта ТОВ «ОСНОВА БУД ДЕВЕЛОПМЕНТ» () та було виявлено групу з 33 клієнтів Банку, які пов`язані посадово-засновницьким складом, як контрагенти та мали наступні ознаки сумнівності:

- на рахунки 14 юридичних осіб надходять кошти круглими сумами від різних юридичних осіб, переважно учасників кейсу, як «поворотна фінансової допомога», оплати за будівельно-монтажні роботи, кошти від різних фізичних осіб, як оплати згідно договору купівлі-продажу майнових прав, як оплати згідно договору (без деталізації). Кошти в подальшому перераховуються круглими сумами на різних юридичних осіб, в т.ч. учасників кейсу, як «поворотна фінансової допомога», оплати згідно договору/за товар (без деталізації), будівельно-монтажні роботи;

- на рахунки ТОВ «ГРАНДЕ ТЕРРА» () надходять кошти круглими сумами від юридичних осіб-учасників кейсу, як «поворотна фінансова допомога», за будівельно-монтажні роботи, які перераховуються на сплату податків, інші платежі пов`язані з веденням господарської діяльності відсутні;

- ТОВ «САНІН» () отримує платежі від різних юридичних осіб, як оплати за оренду, які в повному обсязі перераховує на рахунок до іншого банку на рахунок ТОВ «БІЛИЙ ШОКОЛАД», як оплата згідно договору без деталізації;

- та інші ознаки сумнівності.

Собець- ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до інформації з публічних джерел (YouControl) пов`язана посадово-засновницьким складом з наступними юридичними особами (учасниками кейсу за ознаками сумнівності), а саме, як кінцевий бенефіціарний власник (контролер) юридичних осіб: ТОВ "ГРЮНОВІЗЕ" із часткою власності 54.55 %; ТОВ "ГРАНДЕ ТЕРРА" 42958934 із часткою власності 73,76% (КП № 0000539 від 06.08.2019 р. за ч. 1 ст. 212 КК України); ТОВ "АСПРО ГРУП" 41213156 із часткою власності 100,00% (КП № 0000539 від 06.08.2019 р. за ч. 1 ст. 212 КК України); ТОВ "БК МОДУС ГРУП" 41213161 із часткою власності 100,00% (КП № 0000539 від 06.08.2019 р. за ч. 1 ст. 212 КК України); ТОВ "САНІН" 43189466 із часткою власності 88,99%.

За результатами проведеної належної перевірки ТОВ «ОСНОВА БУД ДЕВЕЛОПМЕНТ» (), відповідальним підрозділом Банку з питань фінансового моніторингу та належної перевірки було складено обґрунтований висновок щодо сформованої підозри SAR 178-8/2/2014 від 31.10.2024, Підозріла діяльність Код 900 (далі - Висновок від 31.10.2024).

Відповідно до Висновку від 31.10.2024 ТОВ «ОСНОВА БУД ДЕВЕЛОПМЕНТ» () присвоєно неприйнятно високий рівень ризику (далі - НВР).

В розділі «Загальний висновок» Висновку від 31.10.2024 зазначено: здійснення циклічних операцій між пов`язаними компаніями з перекрутом призначення платежу; зарахування коштів від фізичних осіб, як оплати згідно договору купівлі- продажу майнових прав, які перераховуються круглими сумами на юридичних осіб -учасників кейсу, як поворотна фінансова допомога, за будівельно-монтажні роботи; використання спільних девайсів та співпраця з клієнтом, з яким Банком припинено ділові відносини; участь клієнтів в кримінальних провадженнях; ознаки фіктивної діяльності клієнтів; підозра щодо введення Банку в оману щодо структури власності; не відповідність операцій ризик-профілю клієнта.

Висновок - відмова від підтримання ділових відносин з клієнтами шляхом припинення виконання видаткових операцій, ініційованих клієнтами за ст.15 п.1 абзац 3 (встановлення НВР) (Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» № 361- IX від 06.12.2019 (далі - Закон No 361- IX).

Окрім цього, в другій частині Висновку від 31.10.2024 «Характеристика інших учасників сумнівної діяльності» серед інших учасників сумнівної діяльності вказано: ТОВ "ГРЮНОВІЗЕ" (); ТОВ "ГРАНДЕ ТЕРРА" (); - ТОВ "АСПРО ГРУП" (); ТОВ "БК МОДУС ГРУП" (); - ТОВ "САНІН" (); ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Всім цим юридичним особам та позивачці теж встановлено неприйнятно високий ризик та припинено ділові відносини, відповідно до висновку від 31.10.2024.

Відповідно до п. 6. Технологічної карти про порядок дій при виявленні підозрілих фінансових операцій та/або діяльності клієнта, затверджена Постановою Правління АТ «Райффайзен Банк» № 71/2 від 25.06.2021 (зі змінами), НВР встановлюється всім учасникам підозрілої діяльності, зазначеним в SAR, а також КБВ, засновникам та керівникам юридичної особи, які являлись такими на період здійснення підозрілої діяльності та/або є клієнтами Банку, якщо інше рішення не зазначено у обґрунтованому висновку.

Таким чином, позивачці встановлено неприйнятно високий рівень ризику (НВР) і з нею припинено ділові відносини у зв`язку з тим, що вона є КБВ (кінцевим бенефіціарним власником) юридичних осіб учасників кейсу за ознаками сумнівності, який визначений в Обґрунтованому висновку Банку SAR 178-8/2/2014 від 31.10.2024.

Листом від 01.11.2024 за вихідним № 81-23/2/135746 Банк повідомив позивачку за допомогою Укрпошти, про відмову від підтримання ділових відносин від 31.10.2024 у зв`язку з встановленням неприйнятно високого рівня ризику.

Окрім цього, станом на дату встановлення позивачці неприйнятно високого рівня ризику та припинення ділових відносин з позивачем, були чинними Правила банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк» (редакція діяла з 25.10.2024 р. по 25.11.2024р.), розміщені на офіційному сайті Банку та оприлюднено 25.09.2024р. за посиланням: https://raiffeisen.ua/storage/files/rules-25102024.pdf- Правила).

Відповідно до п. 9.1. Cтатті 9 Розділу 1 Правил Банк має право відмовитися від надання Послуг, зокрема, від підписання Заяв, надання доступу в Систему «Райффайзен Онлайн», проведення операції(ій) по Рахункам Клієнта, надання всіх чи окремих Послуг в Системі «Райффайзен Онлайн», а також призупинити (тимчасово) всі або окремі операції по ним та/або здійснити Блокування ПК, відмовити в обслуговуванні Клієнту та/або закрити Рахунок/Рахунки у наступних випадках: 9.1.5. присвоєння Клієнту неприйнятно високого ризику на підставах, визначених законодавством України та нормативними документами Банку;

Відповідно до абзацу 2 п. 4.3. Статті 4 Розділу 1 Правил, з метою інформування клієнта про припинення ділових відносин, Банк може направляти повідомлення за допомогою SMS повідомлення, або повідомлення через встановлений на мобільному телефоні мобільний додаток «Viber», та/або телефонувати на номер мобільного телефону клієнта/уповноваженій особі клієнта, та/або направляти повідомлення на електронну адресу клієнта, наявну в системах Банку, та/або направити листа за допомогою поштових відправлень на адресу реєстрації/проживання клієнта.

Отже, як вбачається з викладеного, підписанням угоди № PDV2-1422688, позивачка погодилась на умови банківського обслуговування запропоновані Банком, а також погодилась на те, що в разі присвоєння їй неприйнятно високого ризику на підставах, визначених законодавством України та нормативними документами Банку, Банк має право відмовити в обслуговуванні Клієнту та у підтриманні ділових відносин з нею.

15 вересня 2025 року від представника позивача до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій остання просила визнати незаконним та скасувати рішення Акціонерного Товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» від 01.11.2024 року № 81-23/2/135746 про відмову від підтримання ділових відносин із ОСОБА_1 та визнати недійсним односторонній правочин, вчинений Акціонерним товариством «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» про розірвання укладеного із ОСОБА_1 Договору банківського обслуговування.

15 вересня 2025 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій остання позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з наступних підстав.

Позивач вважає, що відповідачем не доведено існування правових підстав для встановлення позивачу неприйнятно високого ризику з огляду на те, що Банк не надав доказів на підтвердження обґрунтованості підстав вважати, вивчення підозрілої діяльності клієнта ТОВ «ОСНОВА БУД ДЕВЕЛОПМЕНТ» (), що така діяльність може бути фіктивною, введення Банку в оману щодо структури власності та невідповідність операцій ризик-профілю клієнта, а також не надав доказів на підтвердження обґрунтованості підстав вважати, вивчення підозрілої діяльності позивача, як учаснику/засновнику та кінцевому бенефіціарному власнику ТОВ «ОСНОВА БУД ДЕВЕЛОПМЕНТ», ТОВ «ГРЮНОВІЗЕ», ТОВ «ГРАНДЕ ТЕРРА», ТОВ «АСПРО ГРУП», ТОВ «БК МОДУС ГРУП», ТОВ «САНІН», яким теж встановлено неприйнятно високий рівень ризику (НВР).

18 вересня 2025 року від представника відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких остання заперечила з приводу задоволення позову.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини та приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд установив, що 18.03.2016 року між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та ОСОБА_1 шляхом прийняття публічної оферти було укладено договір на отримання банківських послуг, в результаті чого позивач став клієнтом відповідача та отримував банківські послуги.

Відповідно до п. 2. Угоди № PDV2-1422688, підписанням цієї Угоди клієнт приймає Публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання послуг в порядку та на умовах викладених в Правилах, та висловлює повну та безумовну згоду з її умовами. Підписанням Угоди сторони безумовно визнають, що Публічна пропозиція, Угода, Правила, Згода, Тарифи, Заяви разом зі всіма змінами, додатками та додатковими договорами/ угодами до них у сукупності є Договором банківського обслуговування, складають його зміст, мають обов`язкову силу та застосовуються до відносин Сторін так само, якби їх було викладено безпосередньо в тексті цього документу.

Відповідно до п. 7 Угоди № PDV2-1422688, підписанням Угоди клієнт підтверджує, що він ознайомлений та згоден з Правилами та Тарифами, що є чинними на дату підписання Угоди. В подальшому клієнт зобов`язаний перед отриманням Послуг ознайомитись з чинною редакцією Правил та діючими на відповідний момент Тарифами, а також двадцять п`ятого числа кожного місяця ознайомлюватись з новими (зміненими) Правилами та Тарифами Банку, які до набрання ними чинності оприлюднюються Банком згідно з пунктом 5, 6 Угоди № PDV2-1422688. Звернення клієнта до Банку для отримання послуг або вчинення клієнтом інших фактичних дій спрямованих на отримання послуг, свідчить про згоду Клієнта з чинною редакцією Правил та діючими Тарифами.

Відповідно до п. 16 Угоди, Банк має право відмовитися від надання Послуг, зокрема, від підписання Заяв, проведення операції (ій) по Рахункам Клієнта, а також призупинити (тимчасово) всі або окремі операції по ним та/або здійснити Блокування ПК, відмовити в обслуговуванні Клієнту у випадках: 16.5. в інших випадках, передбачених Договором та законодавством України.

Листом від 01.11.2024 за вихідним № 81-23/2/135746 Банк повідомив позивачку за допомогою Укрпошти, про відмову від підтримання ділових відносин від 31.10.2024 у зв`язку з встановленням неприйнятно високого рівня ризику.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202, ч. 2 ст. 203, ст. ст. 205, 207, 237 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочин може вчинятися усно або в письмовій формі; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами); правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою; представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє; представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк зобов`язаний ідентифікувати та верифікувати відповідно до вимог законодавства України: клієнтів (крім банків, зареєстрованих в Україні), що відкривають рахунки в банку.

Банк здійснює ідентифікацію, верифікацію клієнта (особи, представника клієнта) і вживає заходів відповідно до законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, до відкриття рахунка клієнту, укладення договорів чи здійснення фінансових операцій, зазначених у частині другій цієї статті.

Банк має право відмовитися від встановлення (підтримання) договірних відносин (у тому числі шляхом розірвання договірних відносин) чи проведення фінансової операції у разі встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», банки є суб`єктами первинного фінансового моніторингу.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», суб`єкт первинного фінансового моніторингу здійснювати ідентифікацію, верифікацію клієнта (представника клієнта), вивчення клієнта та уточнення інформації про клієнта у випадках, встановлених законом.

Суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний самостійно проводити оцінку ризику своїх клієнтів з урахуванням критеріїв ризиків, визначених центральним органом виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сфері запобігання і протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, та суб`єктами державного фінансового моніторингу, що здійснюють державне регулювання та нагляд за діяльністю відповідних суб`єктів первинного фінансового моніторингу, під час здійснення їх ідентифікації, а також в інших випадках, передбачених законодавством та внутрішніми документами з питань фінансового моніторингу, і вживати застережних заходів щодо клієнтів, стосовно яких встановлено високий ризик (ч. 3 ст. 6 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення»).

Частина 6 ст. 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність» надає банку право відмовитися від встановлення (підтримання) договірних відносин (у тому числі шляхом розірвання договірних відносин) чи проведення фінансової операції у разі встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику.

Разом з тим ч. 7 даної статті надає банку право витребувати інформацію, яка стосується ідентифікації клієнта (в тому числі керівників клієнта - юридичної особи, представника клієнта), вивчення клієнта, уточнення інформації про клієнта, здійснення поглибленої перевірки клієнта, в органів державної влади, державних реєстраторів, банків, інших юридичних осіб, а також здійснювати заходи щодо збору такої інформації з інших джерел, проте не зобов`язує банк вчиняти відповідні дії.

Проаналізувавши дії відповідача та наведені норми законодавства, суд приходить до висновку, що відповідачем листом №81-23/2/135746 від 01.11.2024 року відмовлено у підтриманні ділових відносин шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору і закриття рахунку, що відповідає вищевикладеним нормам закону.

Зокрема, відповідно до положень чинного законодавства АТ «Райффайзен Банк Аваль» є суб`єктом первинного фінансового моніторингу та зобов`язаний забезпечувати у своїй діяльності управління ризиками та розроблення критеріїв ризику згідно Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний:

відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин (у тому числі шляхом розірвання ділових відносин) або проведення фінансової операції у разі, коли здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта (у тому числі встановлення даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників (контролерів), є неможливим або якщо у суб`єкта первинного фінансового моніторингу виникає сумнів стосовно того, що особа виступає від власного імені;

відмовитися від проведення переказу в разі відсутності даних, передбачених частинами дванадцятою і тринадцятою статті 9 цього Закону;

відмовити клієнту в обслуговуванні (у тому числі шляхом розірвання ділових відносин) у разі встановлення факту подання ним під час здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта (поглибленої перевірки клієнта) недостовірної інформації або подання інформації з метою введення в оману суб`єкта первинного фінансового моніторингу.

В розумінні ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» ділові відносини - це відносини між клієнтом та суб`єктом первинного фінансового моніторингу, що виникли на підставі договору (у тому числі публічного) про надання фінансових або інших послуг; неприйнятно високий ризик - максимально високий ризик, який не може бути прийнятий суб`єктом первинного фінансового моніторингу відповідно до внутрішніх документів з питань фінансового моніторингу.

Наказом Міністерства фінансів України №584 від 08.07.2017 року затверджено Критерії ризику легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом фінансування тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, відповідно до пункту 3 Розділу 1 яких встановлено, що суб`єкти первинного фінансового моніторингу (до яких зокрема відносяться банки) розробляють власні критерії ризику легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом фінансування тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення з урахуванням цих Критеріїв, вимог та рекомендацій, визначених суб`єктом державного фінансового моніторингу, що здійснює державне регулювання та нагляд за діяльністю відповідного суб`єкта, та особливостей діяльності суб`єкта.

Також, відповідно до п. 17 Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою Правління НБУ від 26.06.2015 року №417 (далі - Положення НБУ №417), банк зобов`язаний розробити та затвердити такі окремі внутрішні документи з питань фінансового моніторингу, що мають оновлюватися з урахуванням змін до законодавства України та подій, що можуть вплинути на ризики легалізації кримінальних доходів/фінансування тероризму, зокрема, Програму управління комплаєнс-ризиком фінансового моніторингу.

Відповідно до п. 47 Положення № 417, банк зобов`язаний у порядку, установленому Програмою ідентифікації, верифікації та вивчення клієнтів банку до встановлення ділових (договірних) відносин, що оформлені в письмовій формі (укладення договорів), відкриття рахунку, здійснення разових фінансових операцій на значну суму та під час вивчення клієнта, уточнення/додаткового уточнення інформації про клієнта забезпечувати виявлення факту належності клієнта (крім клієнтів, зазначених у пункті 58 цього розділу) або особи, яка діє від його імені, їх кінцевих бенефіціарних власників (контролерів), вигодоодержувачів до публічних осіб, до осіб близьких або пов`язаних з публічними особами.

Банк у разі виникнення підозри, проведення фінансової операції, що підлягає фінансовому моніторингу, зобов`язаний забезпечувати виявлення факту належності стосовно всіх без винятків клієнтів або осіб, які діють від їх імені, їх кінцевих бенефіціарних власників (контролерів), вигодоодержувачів до публічних осіб, до осіб близьких або пов`язаних з публічними особами.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» оцінювання ризиків клієнтів суб`єктом первинного фінансового моніторингу здійснюється за відповідними критеріями, зокрема за типом клієнта, географічним розташуванням держави реєстрації клієнта або установи, через яку він здійснює передачу (отримання) активів, і видом товарів, послуг, які клієнт отримує від суб`єкта первинного фінансового моніторингу. Суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний також здійснювати переоцінку ризиків клієнтів, з якими встановлені ділові відносини, а також в інших випадках, встановлених законодавством, не рідше ніж один раз на рік з метою її підтримання в актуальному стані та документувати результати оцінки чи переоцінки ризиків.

Як передбачено ст. 1067 Цивільного кодексу України, договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами; банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам; банк не має права відмовити у відкритті рахунка, вчинення відповідних операцій за яким передбачено законом, установчими документами банку та наданою йому ліцензією, крім випадків, коли банк не має можливості прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами; у разі необґрунтованого ухилення банку від укладення договору банківського рахунка клієнт має право на захист відповідно до цього Кодексу.

Водночас з урахуванням приписів статей 10, 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та статті 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність», якою встановлено право банку на односторонню відмову від договору з клієнтом, як спеціальних законодавчих норм, що прямо наділяють Банк правом відмовитися від ділових відносин з клієнтом з неприйнятно високим ризиком, пріоритетним є застосування норм спеціального закону, до чого й відсилає частина друга статті 1067 Цивільного кодексу України, зокрема абзац другий цієї частини.

Норми зазначених законів не обмежують право Банку на односторонню відмову від укладення договору з клієнтом чи припинення ділових відносин шляхом розірвання договору і закриття рахунку в разі наявності визначених цими законами обставин.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено ч. 2 ст. 77 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Таким чином, доказуванням є процесуальна і розумова діяльність суб`єктів доказування, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів; докази і доказування виступають процесуальними засобами пізнання в цивільному судочинстві.

Процес доказування (на достовірність знань про предмет) відбувається у межах передбачених процесуальних форм і структурно складається з декількох елементів або стадій, які взаємопов`язані й взаємообумовлені. Виділяються такі елементи: твердження про факти; визначення заінтересованих осіб щодо доказів; подання доказів; витребування доказів судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі; дослідження доказів; оцінка доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Верховний Суд звертається до власних висновків у Постанові від 02.10.2018 року у справі № 910/18036/17.

Так, позивачем не доведено суду та не надано належних доказів на підтвердження неправомірності дій відповідача, порушення ним законних прав та охоронюваних інтересів позивача та норм чинного законодавства. При цьому, позивач посилається лише на неправомірні дії відповідача щодо припинення ділових відносин, однак будь-яких доказів, що позивача було неправомірно віднесено до категорії ризикових, не надано.

Посилання позивача на порушення норм Цивільного кодексу України є безпідставними з огляду на те, що відповідач є суб`єктом первинного фінансового моніторингу, та враховуючи приписи статей 10, 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», та статті 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність», як спеціальних законів, що прямо наділяють Банк правом відмовитися в односторонньому порядку від ділових відносин з клієнтами з неприйнятно високим ризиком.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 11, 23, 202, 203, 205, 207, 237, 1067, 1167 ЦК України, ст. 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст. ст. 1, 5, 6, 10, 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», ст. ст. 2, 4, 12, 13, 15, 76-82, 89, 95, 141, 174, 258-259, 263-265, 267, 274-279, 352-355, 15.5) Перехідних положень ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 , в нтересах якої діє ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» про визнання незаконним та скасування рішення про відмову від підтримання ділових відносин та проведення ділових операцій, а також визнання правочину недійсним - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 10 жовтня 2025 року.

Суддя О.Л. Бусик