ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4757/25 Справа № 233/8043/23 Суддя у 1-й інстанції - Салькова В. С. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Космачевської Т.В.,

суддів: Никифоряка Л.П., Халаджи О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро апеляційну скаргу Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2025 року в цивільній справі номер 233/8043/23 за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року до суду звернулось Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачка є споживачем теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 .

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх обов`язків щодо своєчасної оплати за спожиту теплову енергію та наявністю боргу перед позивачем, відповідачка своїми діями завдали шкоди інтересам ОКП «Донецьктеплокомунерго», що змусило позивача звернутися до суду з вимогами про стягнення з боржника боргу за теплову енергію, інфляційних втрат та 3% річних у судовому порядку.

Загальний розмір заборгованості відповідачки становить 29118,66 грн, що складається з заборгованості за теплову енергію за період 01.11.2019 року до 31.10.2023 року в розмірі 27242,46 грн; 3% річних за період 01.01.2021 року до 23.02.2022 року в розмірі 239,11 грн; інфляційні втрати за період 01.01.2021 року до 23.02.2022року у сумі 877,68 грн, заборгованість за абонентське обслуговування за період з 01.11.2020 року до 31.10.2023 року в розмірі 759,41 грн.

Позивач просив суд першої інстанції стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за теплову енергію в сумі 27242,46 грн за період з 01.10.2017 по 31.10.2023 року; заборгованість за абонентське обслуговування у сумі 759,41 грн за період з 01.11.2020 року по 31.10.2023 року; інфляційні втрати у сумі 877,68 грн та 3% річних у сумі 239,11 грн за період з 01.01.2021 року по 23.02.2022 року; поштові витрати, пов`язані з поштовим відправленням відповідачці документів у справі на суму 50,00 грн; судові витрати у сумі 2147,20 грн; витрати на отримання відомостей з Державного реєстру речових прав (витягу) у сумі 35,00 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2025 року в задоволенні позовних вимог Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Із вказаним рішенням не погодився позивач ОКП «Донецьктеплокомуненерго», подав апеляційну скаргу, просив апеляційний суд скасувати рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.02.2025 року у справі №233/8043/23 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції є таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

Позивач вважає, що відповідачка після того, як отримала квартиру у власність, повинна була встановити у цій квартирі прилади опалення.

У підприємства немає підстав вважати зазначену квартиру такою, що в передбаченому законодавством порядку відключена від мереж централізованого опалення.

Виконавець послуги з постачання теплової енергії, наразі, не має повноважень по втручанню в роботу внутрішньобудинкових систем та налагоджування їх функціонування.

Від відповідачки ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просила залишити апеляційну скаргу без задоволення.

У 2014 році замість зруйнованої квартири по АДРЕСА_2 , де було індивідуальне опалення, рішенням Костянтинівської міської ради була виділена квартира за адресою АДРЕСА_3 . Згідно з актом обстеження від 03.09.2014 року спеціалістами встановлено, що опалення відсутнє (квартирна розводка і радіатори опалення відсутні). Відповідачка не здійснювала демонтаж системи опалення. Система опалення була демонтована до отримання квартири.

ОСОБА_1 щорічно зверталась з письмовою заявою до керівництва ОКП «ДОНЕЦЬКТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» ВО «КОСТЯНТИНІВКАТЕПЛОМЕРЕЖА» про припинення нарахування вартості послуг з теплопостачання так як послуга відсутня.

Станом на квітень 2025 року квартира знаходиться в технічно несправному стані, що також підтверджено актами. Система опалення не відновлена.

Заяву до підключення до систем опалення «КОСТЯНТИНІВКАТЕПЛОМЕРЕЖА» відповідачка не подавала.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено

повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з

таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтями 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що ОКП «Донецьктеплокомуненерго» є постачальником послуг з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_4 , який є багатоквартирним.

У спірний період часу 01.10.2017 року по 31.10.2023 року позивач надавав послугу з централізованого опалення цього будинку, що підтверджено актами про підключення житлового будинку до системи централізованого опалення від 17.10.2017, 25.10.2018, 28.10.2019, 02.11.2020, 24.12.2022, 25.10.2021.

Відповідачка ОСОБА_1 з 01.08.2016 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджено відомостями Відділу реєстрації Костянтинівської міської ради від 04.01.2024 року, та є власником житла за зазначеною адресою згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (інформаційна довідка №346687139 від 15.09.2023 року.

За відомостями позивача щодо споживачів послуг з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_3 , особовий рахунок № НОМЕР_1 за цією адресою відкритий на відповідачку ОСОБА_1 .

За розрахунками, наданими позивачем, заборгованість за надані послуги з теплопостачання у відповідачки становить 27242,46 грн за період з 01.10.2017 року по 31.10.2023 року, заборгованість за абонентське обслуговування 759,41 грн за період з 01.11.2020 року по 31.10.2023 року, у зв`язку з чим нараховані інфляційні втрати у сумі 877,68 грн та 3% річних у розмірі 239,11 грн за період з 01.01.2021 року по 23.02.2022 року.

Згідно з Актом обстеження технічного стану квартири за адресою: АДРЕСА_3 , станом на 03.09.2014 року по квартирі проходять транзитні стояки централізованого опалення з пластикових труб, квартирна розводка та радіатори опалення відсутні.

Згідно з відповіддю ВО «Костянтинівкатепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго» на ім`я ОСОБА_1 від 29.08.2018 року на звернення від 20.08.2018 року нарахування за послуги теплопостачання здійснюється згідно з встановленими нормами та тарифами тільки в опалювальний період; обстеження квартири на предмет наявності чи відсутності опалення в міжопалювальний період неможливе.

Як вбачається з листа заступника міського голови м. Костянтинівки від 05.09.2018 року, спрямованого директорові ВО «Костянтинівкатепломережа», у 2014 році взамін зруйнованої квартири по АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 була виділена квартира по АДРЕСА_3 , яка згідно з Актом обстеження була в технічно несправному стані; в квартирі відсутня система опалення (радіатори, квартирна трубна розводка). Балансоутримувач житлового фонду КП «СЄЗ» не має фінансової змоги відновити передане житло. В листі зазначене, що до цього часу нарахування за опалення не здійснювалося, та висловлене прохання вирішити питання про припинення нарахування оплати за центральне опалення квартири, оскільки послуга теплопостачання по ній відсутня.

Згідно з Актом обстеження житлового фонду від 09.01.2025 року будинок АДРЕСА_4 обладнаний системою опалення з верхнім розведенням труб, знаходиться на обслуговуванні КП «Служба єдиного замовника Костянтинівської міської ради». У квартирі АДРЕСА_5 відсутня розводка та радіатори системи центрального опалення, через квартиру проходять транзитні стояки центрального опалення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Апеляційний суд, переглядаючи оскаржуване рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, виходить з наступного.

Пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що комунальними послугами є в тому числі послуги з постачання теплової енергії.

Відповідно до статей 19, 19-1 Закону України «Про теплопостачання» споживачі теплової енергії повинні щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за спожиту (отриману) теплову енергію.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором, дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Пунктом 18 Правил №630 визначено порядок обліку та оплати послуг. Так, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Таким чином, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання, за умови отримання ним відповідних послуг він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії.

Верховним Судом у постанові від 27.02.2019 року у справі №334/2789/15-ц висловлено наступний висновок, що ні ЦК України, ні Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», ні Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення не передбачені випадки, коли недодержання письмової форми договору про надання послуг з теплопостачання має наслідком його недійсність. Відсутність письмового договору про надання послуг з теплопостачання та постачання гарячої води не свідчить про відсутність певних договірних відносин і не звільняє відповідачів від оплати за фактично надані послуги.

Таким чином, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання, за умови отримання ним відповідних послуг він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що згідно з Актом обстеження технічного стану квартири за адресою: АДРЕСА_3 , станом на 03.09.2014 року по квартирі проходять транзитні стояки централізованого опалення з пластикових труб, квартирна розводка та радіатори опалення відсутні.

Згідно з відповіддю ВО «Костянтинівкатепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго» на ім`я ОСОБА_1 від 29.08.2018 року на звернення від 20.08.2018 року нарахування за послуги теплопостачання здійснюється згідно з встановленими нормами та тарифами тільки в опалювальний період; обстеження квартири на предмет наявності чи відсутності опалення в міжопалювальний період неможливе.

Як вбачається з листа заступника міського голови м. Костянтинівки від 05.09.2018 року, спрямованого директорові ВО «Костянтинівкатепломережа», у 2014 році взамін зруйнованої квартири по АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 була виділена квартира по АДРЕСА_3 , яка згідно з Актом обстеження була в технічно несправному стані; в квартирі відсутня система опалення (радіатори, квартирна трубна розводка). Балансоутримувач житлового фонду КП «СЄЗ» не має фінансової змоги відновити передане житло. В листі зазначене, що до цього часу нарахування за опалення не здійснювалося, та висловлене прохання вирішити питання про припинення нарахування оплати за центральне опалення квартири, оскільки послуга теплопостачання по ній відсутня.

Згідно з Актом обстеження житлового фонду від 09.01.2025 року будинок АДРЕСА_4 обладнаний системою опалення з верхнім розведенням труб, знаходиться на обслуговуванні КП «Служба єдиного замовника Костянтинівської міської ради». У квартирі АДРЕСА_5 відсутня розводка та радіатори системи центрального опалення, через квартиру проходять транзитні стояки центрального опалення.

Судом першої інстанції було вірно встановлено факт технічної несправності квартири в цілому та відсутність квартирної розводки та радіаторів опалення у квартирі, а також фінансова неспроможність балансоутримувача житлового фонду Комунального підприємства «Служба єдиного замовника Костянтинівської міської ради» відновити передане відповідачеві житло. Крім того, відповідачку не зобов`язано відновити опалення в наданому житлі замість зруйнованого.

За таких обставин, виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки через технічну несправність квартири в цілому за відсутності вини відповідачки відсутні підстави стверджувати, що ОСОБА_1 отримала від позивача відповідні послуги, а отже, вона не несе обов`язку щодо оплати неотриманої теплової енергії.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, були предметом дослідження в суді першої інстанції, суд надав їм належну правову оцінку, вона є достатньо аргументованою, висновків суду не спростовують, переважно зводяться до незгоди із встановленими судом обставинами, та спрямовані на переоцінку доказів у справі, нових будь-яких доказів суду апеляційної інстанції не надано.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) (Рішення): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи наведене, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону.

Підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, витрати ОКП «Донецьктеплокомуненерго» по сплаті судового збору, пов`язані з поданням апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» залишити без задоволення, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: