Справа № 127/9537/25
Провадження № 2/127/1769/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2025 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Антонюка В. В.,

за участі: секретаря Бойчук Я. П.,

представника відповідача - адвоката Ратича Т. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Вінниця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих в наслідок ДТП,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування збитків завданих внаслідок ДТП, який мотивувала тим, що 10.06.2023 о 21:54 год., на а/д М-30 394 км. м. Вінниця, водій ОСОБА_2 керуючи технічно справним транспортним засобом «МАN ТGХ 18.480», д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом «МЕНСІ», д.н.з. НОМЕР_2 , не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «ТОYОТА», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався попереду, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 13.1 ПДР.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.06.2023 року, справа № 127/17865/23, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок на користь держави. Дана постанова суду набрала законної сили.

Відповідно до рахунку ТОВ «Преміум Мотор » від 11.09.2023 року, оцінка вартості (розміру) збитків, діями ОСОБА_2 позивачці було завдано майнову шкоду заподіяну пошкодженням транспортного засобу «ТОYОТА», д.н.з. НОМЕР_3 , яка становить 285 701,20 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ СК «Інтер-Поліс».

На підставі страхового полісу страховою компанією ПрАТ СК «Інтер-Поліс» виплачено позивачці страхове відшкодування за завдану майнову шкоду у розмірі 109 950 грн.

В добровільному порядку позивачка не отримала ніякого відшкодування зі сторони відповідача, що стало підставою для звернення позивачкою до суду з даним позовом, в якому вона просила сягнути з відповідача різницю завданих матеріальних збитків, в якості відшкодування шкоди за пошкоджений автомобіль в розмірі 175 751,20 грн., судові витрати та витрати на правничу допомогу.

Ухвалою суду від 27.03.2025 року вищевказану цивільну справу прийнято до провадження, та призначено до підготовчого засідання.

21.04.2025 року на адресу суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на їх необгрунтованість та відсутності доказів на підтвердження понесених витрат.

Ухвалою суду від 21.05.2025 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 , не з`явилась, від представника позивача адвоката Самородової О. П. до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю за обставин, викладених в позовній заяві, просила суд її задовольнити.

Представник відповідача - адвокат Ратич Т. М., в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позовну заяву, наданому до суду 21.04.2025 року.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що 10.06.2023 о 21:54 год. на а/д М-30 394 км. м. Вінниця, водій ОСОБА_2 керуючи технічно справним транспортним засобом «МАN ТGХ 18.480», д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом «МЕНСІ» д.н.з. НОМЕР_2 , не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «ТОYОТА», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався попереду, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 13.1 ПДР.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.06.2023 року, справа № 127/17865/23, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок на користь держави. Дана постанова суду набрала законної сили.(а.с.4)

Відповідно до рахунку № СПМ-К-Е01448 від 11.09.2023 року ТОВ «Преміум Мотор», оцінка вартості (розміру) збитків, позивачці завдано майнову шкоду заподіяну пошкодженням транспортного засобу «ТОYОТА», д.н.з. НОМЕР_3 , в розмірі 285 701,20 грн.(а.с.7)

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ СК «Інтер-Поліс», що підтверджується представником відповідача в судовому засіданні.

Позивачці страховою компанією ПрАТ СК «Інтер-Поліс» виплачено страхове відшкодування за завдану майнову шкоду у розмірі 109 950 грн., що підтверджується випискою по карті ПриватБанку від 13.05.2024 року. (а.с.5)

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням) (ст. 1194 ЦК України).

Страхування - це вид цивільно правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Верховним Судом в постанові від 12 липня 2023 року у справі № 591/1861/22 визначено, що у випадку здійснення страхової виплати на рахунок потерпілого, страховик зменшує розмір страхової виплати на суму ПДВ. Вказану суму страховик зобов`язаний доплатити у випадку надання доказів проведення відновлювального ремонту транспортного засобу на СТО, яке має статус платника ПДВ. Якщо докази ремонту відсутні, то компенсувати ПДВ не повинен ні страховик, ні винуватець. Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України). Тобто вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ, а також понесення позивачем витрат зі сплати ПДВ.

Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно з частиною другої цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також неодержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Позивачем додано до позовної заяви рахунок завданих збитків, однак не надано жодних доказів здійснення ремонту транспортного засобу, окрім того в розрахунку зазанчено вартість нових деталей до автомобіля без фізичного зносу.

Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена Наказом Мінюсту України та Фонду держмайна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, визначає, що вартість матеріального збитку визначається як суму вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ (п. 8.3 Методики, у якому також наводиться відповідна формула).

Отже, у відповідності до ст. 22 ЦК України відшкодуванню підлягають саме збитки, а не вартість ремонту без урахування зносу, що також узгоджєуться із положеннями ст.1192 ЦК України.

У відповідності до приписів статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (тобто реальні збитки).

При цьому приписи статті 1192 ЦК України передбачають, що розмір збитків до відновлення пошкодженої речі, тобто, приведення її у той стан, який існував до пошкодження (у даному випадку до ДТП). Тобто, таке відновлення не є поліпшенням стану пошкодженої речі у порівнянні із тим, який існував до ДТП. Між тим, якщо автомобіль мав певний знос, у тому числі й його пошкоджені деталі, що підлягають заміні, то заміна їх саме на нові буде поліпшенням стану вказаного автомобіля, тобто, по суті, необгрунтованим збагаченням його власника за рахунок відповідача.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Разом з тим, позивачка не довела, що відповідачем завдано матеріальних збитків на суму 285 701,20 грн. пов`язаних саме з пошкодженнями, які виникли внаслідок ДТП і що саме ці витрати є необхідними для його відновлення в результаті ДТП.

Окрім того, на момент ДТП відповідач перебував у трудових відносинах зі Споживчим товариством «Капелька», виконуючи трудові обов`язки водія, що підтверджується записами в трудовій книжці відповідача.(а.с.34-35)

Статті 1172, 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб`єктного складу відповідальних осіб, і, у передбачених цими статтями випадках, обов`язок з відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу.

Так за змістом частини 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06.02.2019 у справі 640/4185/15-ц.

Таким чином, позивачем неналежно пред`явлено позов до відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про необґрунтованість позовних та відмовляє в задоволенні позову.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат;3) для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Натомість положеннями п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

Вищевказане узгоджується із позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 03.10.2019 по справі № 922/455/19.

Водночас, за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 і ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 3 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 2 ст. 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин 4, 5, 9 ст. 141 ЦПК України.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

При розгляді заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, судом встановлено, що між відповідачем ОСОБА_2 та адвокатом Ратичем Т. М., укладено договір про надання правничої допомоги за №44/25 від 09.04.2025 року, згідно п. 2.3 якого, загальна вартість послуг Адвоката за цим Договором становить 30 000 грн.

Згідно правової позиції Верховного суду в постанові від 31 січня 2022 року в справі № 185/5421/21 винагорода адвоката за послуги згідно з договором про надання правової допомоги визначена сторонами у твердій (фіксованій) сумі, яка за весь час дії договору не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.

Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що зазначена сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000 грн., є співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 23, 979, 988 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 178, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих в наслідок ДТП - залишити без задоволення.

Понесені позивачкою ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу - залишити за позивачкою - ОСОБА_1 .

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривен.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 10.10.2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса місця проживання та реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя: