Справа № 461/1559/25 Головуючий у 1 інстанції: Радченка В.Є.
Провадження № 22-ц/811/792/25 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

секретаря: Чижа Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни на ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 27 лютого 2025 року у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

24.02.2025 приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Шелінська Ю.А. звернулася до суду з поданням, в якому просила тимчасово обмежити боржника - ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов`язань, покладених на неї згідно виконавчого провадження ВП № 74044260 з примусового виконання виконавчого листа №461/5695/23, виданим 15.01.2024 Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Юрспецфінанс" заборгованість за кредитним договором № 010/7299/82/709717 від 29.01.2020 у розмірі 53197,87 грн 87 коп., з яких 27794,48 грн заборгованість за тілом кредиту, 913,79 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом, 24489,60 грн заборгованість за нарахованими відсотками новим кредитором. Стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Юрспецфінанс" сплаченого судового збору у розмірі 2684 грн 00 коп.

Подання мотивоване тим, що на виконанні в приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. перебуває виконавче провадження ВП № 74044260 з примусового виконання виконавчого листа №461/5695/23, виданого 15.01.2024 Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Юрспецфінанс" заборгованість за кредитним договором № 010/7299/82/709717 від 29.01.2020 у розмірі 53197,87 грн 87 коп., з яких 27794,48 грн заборгованість за тілом кредиту, 913,79 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом, 24489,60 грн заборгованість за нарахованими відсотками новим кредитором. А також про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Юрспецфінанс" сплачений судовий збір в розмірі 2684 грн 00 коп. 02.02.2024 приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №74044260, яку скеровано рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу на адресу боржника, що підтверджується списком згуртованих поштових відправлень від 02.02.2024. Стверджує, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї судовим рішень, яке полягає у неподанні декларації про доходи та майно, ігноруванні наявності відкритого виконавчого провадження. Тому з урахуванням того, що рішення суду не виконано, боржник ухиляється від виконання судового рішення, приватний виконавець просив подання задоволити.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 27 лютого 2025 року в задоволенні подання відмовлено.

Ухвалу суду оскаржила приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Шелінська Ю.А.

Вважає ухвалу суду незаконною, необгрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норми процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Зазначає, що на виконанні в приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. перебуває виконавче провадження ВП № 74044260 з примусового виконання виконавчого листа №461/5695/23. 02.02.2024 виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №74044260, яку скеровано рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу на адресу боржника. Зазначає, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї судовим рішень, яке полягає у неподанні декларації про доходи та майно, ігноруванні наявності відкритого виконавчого провадження.

Просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким подання задовольнити у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не подано.

В судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, відтак розгляд справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України слід проводити без їх участі та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що на виконанні в приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. перебуває виконавче провадження ВП № 74044260 з примусового виконання виконавчого листа №461/5695/23, виданого 15.01.2024 Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Юрспецфінанс" заборгованість за кредитним договором № 010/7299/82/709717 від 29.01.2020 у розмірі 53197,87 грн 87 коп., з яких 27794,48 грн заборгованість за тілом кредиту, 913,79 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом, 24489,60 грн заборгованість за нарахованими відсотками новим кредитором, та про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Юрспецфінанс" сплаченого судового збору у розмірі 2684 грн 00 коп.

02.02.2024 виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №74044260, яку скеровано рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу на адресу боржника, що підтверджується списком згуртованих поштових відправлень від 02.02.2024. Лист з постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №74044260 боржником не отримано, лист повернувся у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

02.02.2024 виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника ВП №74044260, згідно з якою накладено арешт на все рухоме, нерухоме майно.

02.02.2024 виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника ВП №74044260 та скеровано в банківські установи до виконання: АТ КБ "ПриватБанк", БФ "Кредобанк", АТ "Райффайзен Банк", АТ "Ощадбанк", АТ "СЕНС БАНК", АТ "Укрексімбанк", АТ "УкрСиббанк", АТ "Універсал Банк", АБ "Укргазбанк", АТ "ПУМБ", АТ "А-Банк", АТ "Тасмамбанк", АТ "ОКСІ БАНК", ПАТ "АКБ "Індустріалбанк", ПАТ "Банк Восток"; AT "ПроКредит Банк", АТ "ОТП Банк", АТ АКБ "Львів", АТ "Ідея Банк",; АТ "Агропросперіс Банк", БФ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", АТ "БАНК АВАНГАРД", ПАТ "АБ "ПІВДЕННИЙ", АТ «БАНК АЛЬЯНС», АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», AT "АБ "РАДАБАНК", ПУАТ "КБ "АКОРДБАНК", АТ "ПІРЕУС БАНК МКБ", АТ "БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ", AT "PBC БАНК", АТ "КБ "ГЛОБУС".

Згідно електронної відповіді Податкової служби України від 02.02.2024, боржник отримав дохід в ТОВ "СПЕЙСИКС за 3 квартал 2023 року в сумі 26 991 грн.

Згідно електронної відповіді МВС України від 02.02.2024 в МВС України відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби.

06.02.2024 приватним виконавцем виставлено платіжну інструкцію №6957 від 06.02.2024 на відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» Галайко Х.Є. рахунок IBAN: НОМЕР_1 та направлено у банківську установу до виконання.

Згідно платіжної інструкції №027C00PSPN від 07.02.2024, на депозитний рахунок приватного виконавця надійшли кошти в сумі 9900,00 грн з рахунку IBAN: НОМЕР_1 відкритого в АТ КБ «ПриватБанк».

Згідно платіжної інструкції №13388 від 07.02.2024 та платіжної інструкції №13387 від 07.02.2024, кошти що знаходились на депозитному рахунку приватного виконавця розподілено таким чином: 889,74 грн витрати виконавчого провадження, 819,11 грн основна винагорода приватного виконавця та 8191,15 грн заборгованість на користь стягувача.

Згідно відповіді Галицької районної адміністрації від 13.02.2024, ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 14.02.2024, станом на 01.01.2013, земельних ділянок у власності боржника на території області не зареєстровано.

Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України від 15.02.2024, відомостей щодо перетину державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 15.01.2024 по 15.02.2024 в Базі даних не виявлено.

Згідно відповіді Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 16.02.2024, боржник документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 10.06.2010, органом 4611.

Згідно відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області від 06.03.2024, боржник був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Знято з реєстрації 08.11.2022.

08.01.2025 виконавцем надіслано вимогу-виклик боржнику з`явитись 27.01.2025 для дачі пояснень з приводу виконавчого документа, що підтверджується списком згуртованих поштових відправлень від 09.01.2025.

На вимогу-виклик приватного виконавця боржник не з`явилася. Лист з вимогою-виклик від 08.01.2025 надійшов на адресу приватного виконавця у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

Відповідно до деталізованої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що квартира загальною площею: 28.4 (кв.м.) за адресою: АДРЕСА_1 належала боржнику ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_3 ) на підставі таких документів: дублікат свідоцтва про право власності, на квартиру, серія та номер: Г-19312, виданий 04.11.2008, видавник: Відділ приватизації державного житлового фонду Галицького району Департаменту економічної політики управління комунальної власності Львівської міської ради; Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, серія та номер: 4013, виданий 30.11.2022, видавник: Шемечко І.Я., приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу.

Проте 30.11.2022 боржник подарував частку на праві спільної сумісної власності квартири загальною площею: 28.4 (кв.м.) за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування № 4014 виданого 30.11.2022, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шемечко І.Я.

Пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно з ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 313 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюються Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені у пункті 1 Протоколу Конвенції, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Зокрема, у справі «Гочев проти Болгарії» Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином:

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку із неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише тоді, коли сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78-82).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії » (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 121).

У пункті 50 вказаного рішення Європейський Суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості (див. вказане вище рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», §124 і вказане вище рішення Європейського Суду «Фельдеш и Фельдешне Хайлик против Венгрии», §35). Така перевірка має, як правило, проводитися судами принаймні, в останній інстанції, оскільки вони забезпечують найкращі гарантії незалежності, неупередженості й законності процедури (див. Рішення Європейського Суду від 25 січня 2007 року за справою «Сіссаніс проти Румунії»), скарга № 23468/02, § 70).

Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, що стосуються співмірності обмежувального заходу (див. з необхідним змінами Рішення Європейського Суду від 23 червня 1981 р. за справою «Ле Конт, Ван Лейвен і Де Мейере проти Бельгії» (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), Series A, N 43, §60)...».

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Такий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 331/8536/17-ц.

Відповідно до частини 1 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України щодо судової практики вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 1 лютого 2013 року, поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим, з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак, воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися саме у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

Відмовляючи у задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції правильно виходив з того, що заявником не було надано достатніх доказів на підтвердження навмисного чи іншого свідомого невиконання боржником своїх обов`язків по сплаті боргу та його наміру ухилятися від виконання покладеного на нього зобов`язання, а сама по собі наявність невиконаного рішення суду не може бути підставою для обмеження свободи пересування боржника.

Саме державний (приватний) виконавець зобов`язаний довести суду, з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження, необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

У матеріалах справи відсутні належні докази, які б стверджували факт вчинення боржником саме свідомих діянь, спрямованих на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні. Також сам факт невиконання боржником самостійно зобов`язання не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовим рішенням обов`язків.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу залишити без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни залишити без задоволення.

Ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 27 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено:10.10.2025.

Головуючий

Судді