Справа №: 164/1711/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2025 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Ониска Р.В.,

за участю: секретаря судового засідання Наумик Н.В.,

представника позивача Ковалевського Є.В.,

представника відповідачів ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в селищі Маневичі справу за позовом ТзОВ "ФК "ВЕКТОР ПЛЮС"" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошової суми у розмірі 5 000 доларів США (п`ять тисяч доларів США 00 центів) за кредитним договором № 0201/1107/88-530 від 30.11.2007, -

В С Т А Н О В И В:

ТзОВ "ФК "ВЕКТОР ПЛЮС"" звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошової суми у розмірі 5 000 доларів США (п`ять тисяч доларів США 00 центів) за кредитним договором № 0201/1107/88-530 від 30.11.2007.

Свої вимоги обґрунтували тим, що 30 листопада 2007 р. між Акціонерним комерційним банком ТАС-Комерцбанк, з одного боку, та ОСОБА_2 , як Позичальником, з іншого боку, було укладено Кредитний договір №0201/1107/88-530.

За умовами вказаного Кредитного договору (п.п. 1.1 1.4), банк зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 55 000,00 (п`ятдесят п`ять тисяч) доларів США на строк з 30 листопада 2007р. по 30 листопада 2017р. та на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором.

22.01.2010 р. між Публічним акціонерним товариством "Сведбанк" (правонаступник Відкритого акціонерного товариства "Сведбанк", яке в свою чергу, виступало правонаступником Акціонерного комерційного банку ТАС-Комерцбанк), з одного боку, та ОСОБА_2 , з іншого боку, було укладено Договір про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору №0201/1107/88-530 від 30 листопада 2007 року. В подальшому 22.04.2010 між сторонами було укладено Договір про внесення змін та доповнень №2 до кредитного договору №0201/1107/88-530 від 30 листопада 2007 року.

22 квітня 2010 року між Публічним акціонерним товариством "Сведбанк" з однієї сторони, ОСОБА_3 як поручителем, з другої сторони, та ОСОБА_2 , як позичальником, з третьої сторони, було укладено Договір поруки №0201/1107/88/530-Р-1 (фізична особа за фізичну особу).

Сторони визначили, що на дату укладення цього договору розмір строкової заборгованості за кредитом складає 42 532,49 доларів США. Розмір простроченої заборгованості за кредитом складає 2 886,85 доларів США. Розмір простроченої заборгованості по процентах складає 1449,59 доларів США. Починаючи з 10.06.2010 року позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, шляхом здійсненя фіксованих платежів у сумі 600.00 долларів США у чітко встановлений цим договором термін 10 (десятого) числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору.

Позичальник з кінця 2012 року перестав сплачувати чергові платежі.

У зв`язку з цим, станом на 18.07.2024 р. загальна заборгованість позичальника ОСОБА_2 по кредитному договору № 0201/1107/88-530 від 30.11.2007 р. становить 52029,75 (п`ятдесят дві тисячі двадцять дев`ять, 75) дол. США з яких:

- заборгованість по основній сумі кредиту 44 531,95 (сорок чотири тисячі п`ятсот тридцять один, 95) дол. США;

- заборгованість за процентами 2 404,62 (дві тисячі чотириста чотири, 62) дол. США;

- заборгованість по комісії 0,00 дол. США;

- заборгованість по пені 5 093,18 (п`ять тисяч дев`яносто три, 18) дол. США. Період прострочення за кредитним договором складає більше 90 днів.

28.11.2012 р. між Публічним акціонерним товариством "Сведбанк" та ТОВ "ФК "ВЕКТОР ПЛЮС"було укладено договір факторингу 315, згідно якого право вимоги за вказаним кредитом перейшло до останнього.

В позові зазначено, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів ТзОВ "ФК "ВЕКТОР ПЛЮС". Посилаючись на зазначені обставини, ТзОВ "ФК "ВЕКТОР ПЛЮС"" просили стягнути в їх користь з відповідача вище вказану суму кредитної заборгованості та судові витрати по справі.

Представником позивача Ковалевським Є.В. було надіслано до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС», код за частково заборгованість по основній сумі кредиту (за тілом кредиту) за Кредитним договором №0201/1107/88-530 від 30 листопада 2007 року у розмірі 5.000,00 дол. США (п`ять тисяч доларів США 00 центів). Стягнути з відповідачів судові витрати по оплаті позивачем судового збору.

14 березня 2025 року до суду надійшло клопотання представника відповідачів ОСОБА_1 в якому просить суд залишити позовну заяву ТзОВ "ФК "ВЕКТОР ПЛЮС"" без розгляду та застосувати до правовідносин у цивільній справі № 164/1411/24 строки позовної давності та відмовити у задоволені вище вказаного позову.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав відзив на позов, заперечував проти задоволення позову.

Суд вислухавшиу часників справи, дослідивши письмові докази, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 30 листопада 2007 р. між Акціонерним комерційним банком ТАС-Комерцбанк, з одного боку, та ОСОБА_2 , як Позичальником, з іншого боку, було укладено Кредитний договір №0201/1107/88-530.

За умовами вказаного Кредитного договору (п.п. 1.1 1.4), банк зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 55 000,00 (п`ятдесят п`ять тисяч) доларів США на строк з 30 листопада 2007р. по 30 листопада 2017р. та на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором.

Кредит надається банком у готівковій формі через касу банку на підставі заяви позичальника з урахуванням вартості і ліквідності майна, що передається позичальником в іпотеку банку.

Позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 11,9 (одинадцять цілих дев`ять десятих) % річних за весь строк фактичного користування кредитом.

Кредитні кошти призначені на споживчі цілі. 22.01.2010 р. між Публічним акціонерним товариством "Сведбанк" (правонаступник Відкритого акціонерного товариства "Сведбанк", яке в свою чергу, виступало правонаступником Акціонерного комерційного банку ТАС-Комерцбанк), з одного боку, та ОСОБА_2 , з іншого боку, було укладено Договір про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору №0201/1107/88-530 від 30 листопада 2007 року.

За умовами вказаного договору про внесення змін та доповнень, сторони виклали Кредитний договір №0201/1107/88-530 від 30 листопада 2007 року в новій редакції.

22 квітня 2010 року між Публічним акціонерним товариством "Сведбанк, з одного боку, та ОСОБА_2 , з іншого боку, було укладено Договір про внесення змін та доповнень №2 до кредитного договору №0201/1107/88-530 від 30 листопада 2007 року.

За умовами вказаного договору про внесення змін та доповнень, сторони погодили наступне:

1. Сторони визначили, що на дату укладання цього Договору про внесення змін та доповнень розмір строкової заборгованості за Кредитом, що відображена на позичковому рахунку Позичальника № НОМЕР_3 , складає 42532,49 (Сорок дві тисячі п`ятсот тридцять два дол. С1ІІА 49 цент.) доларів США.

1.1. Розмір простроченої заборгованості за Кредитом на дату укладання цього Договору про внесення змін та доповнень складає 2886,85 (Дві тисячі вісімсот вісімдесят шість дол. США 85 центів) доларів США.

1.2. Розмір простроченої заборгованості по процентах за Кредитним договором на дату укладання цього Договору про внесення змін та доповнень складає 1449,59 ( Одна тисяча чотириста сорок дев`ять дол. США 59 центів) доларів США (в тому числі нарахованих на суму простроченої заборгованості за Кредитом)

1.3. Розмір строкової заборгованості по процентах за Кредитним договором на дату укладання цього Договору про внесення змін та доповнень складає 163,54 (Сто шістдесят три дол. США 54 центи) доларів США.

2. Сторони домовились з «22» квітня 2010 року, шляхом укладення цього Договору про внесення змін та доповнень збільшити суму заборгованості на позичковому рахунку Позичальника № НОМЕР_3 на суму залишків, нарахованих на дату укладання цього Договору про внесення змін та доповнень, на рахунках:

- простроченої заборгованості за Кредитом згідно п.1.1. цього Договору про внесення змін та доповнень;

- простроченої заборгованості по процентах за Кредитним договором згідно п. 1.2. цього Договору про внесення змін та доповнень (в тому числі нарахованих на суму простроченої заборгованості за Кредитом);

3. Сторони домовились, що з урахуванням п.2 цього Договору про внесення змін та доповнень розмір строкової заборгованості за Кредитом, що відображена на позичковому рахунку Позичальника № НОМЕР_3 складає 46 868,93 (Сорок шість тисяч вісімсот шістдесят вісім дол. США 93 центів) доларів США.

3.1. Сторони домовились внести зміни до п.1.1. Кредитного договору та встановити строк користування Кредитом по «30» листопада 2022р. включно.

4. Сторони домовились внести зміни пункту 3.1.1. Кредитного договору та викласти його в наступній редакції:

Починаючи з 10 червня 2010 року Позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, нарахованих відповідно до п.3.2. цього Договору, шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 600,00 доларів США у чітко встановлений цим договором термін 10 (десятого) числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору.

22 квітня 2010 року між Публічним акціонерним товариством "Сведбанк" з однієї сторони, ОСОБА_3 як поручителем, з другої сторони, та ОСОБА_2 , як позичальником, з третьої сторони, було укладено Договір поруки №0201/1107/88/530-Р-1 (фізична особа за фізичну особу).

Умовами вказаного договору поруки передбачено:

1. Поручитель зобов`язується перед банком відповідати за виконання зобов`язань щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику у вигляді кредиту згідно з кредитним договором № 0201/1107/88-530 від 30 листопада 2007 року, у сумі 46 868,93 доларів США (Сорок шість тисяч вісімсот шістдесят вісім доларів 93 центів), строком до 30 листопада 2022 року, з процентною ставкою 11.90 (Одинадцять цілих і дев`ять десятих) річних за їх використання (далі - кредит).

Згаданий кредитний договір № 0201/1107/88-530 від 30 листопада 2007 року, а також додаткові угоди до нього, які будуть укладені між банком та позичальником, та будуть невід`ємною частиною кредитного договору №0201/1107/88-530 від 30 листопада 2007 року, надалі іменуються «Основне зобов`язання».

2. Поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання позичальником умов основного зобов`язання усім належним йому майном та грошовими коштами.

Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав, надавши позичальнику в кредит на зазначених вище умовах грошові кошти у розмірі 55 000,00 (п`ятдесят п`ять тисяч) доларів США.

28 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством "Сведбанк та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ВЕКТОР ПЛЮС» (далі ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС»/Товариство) було укладено Договір факторингу №15, згідно умов якого банком на користь ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» було відступлено право вимоги, зокрема, за Кредитним договором №0201/1107/88-530 від 30 листопада 2007 року та договорами забезпечення по кредиту.

Відтак, з 28.12.2012 року кредитором за кредитним договором №0201/1107/88-530 від 30 листопада 2007 року стало ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС».

Згідно умов Кредитного договору, позичальник зобов`язався використовувати кредит на зазначені у цьому договорі цілі, а також повернути суму кредиту, і сплатити плату за кредит й інші грошові платежі на рахунок банку в порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Однак, в порушення умов Кредитного договору, позичальник свої зобов`язання щодо вчасного повернення суми кредиту, сплати відсотків за кредит не виконує.

У зв`язку з цим, згідно розрахунку Позивача, станом на 18.07.2024 р. загальна заборгованість позичальника ОСОБА_2 по кредитному договору № 0201/1107/88-530 від 30.11.2007 р. становить 52029,75 (п`ятдесят дві тисячі двадцять дев`ять, 75) дол. США з яких:

- заборгованість по основній сумі кредиту 44 531,95 (сорок чотири тисячі п`ятсот тридцять один, 95) дол. США;

- заборгованість за процентами 2 404,62 (дві тисячі чотириста чотири, 62) дол. США;

- заборгованість по комісії 0,00 дол. США;

- заборгованість по пені 5 093,18 (п`ять тисяч дев`яносто три, 18) дол. США. Період прострочення за кредитним договором складає більше 90 днів.

Позивач звертається до суду з даним позовом та просить суд стягнути з відповідачів частково суму заборгованості, а саме 5 000,00 дол. США.

Представником позивача Ковалевським Є.В. було надіслано до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС», код за частково заборгованість по основній сумі кредиту (за тілом кредиту) за Кредитним договором №0201/1107/88-530 від 30 листопада 2007 року у розмірі 5.000,00 дол. США (п`ять тисяч доларів США 00 центів). Стягнути з відповідачів судові витрати по оплаті позивачем судового збору.

Сужом встановлено, що починаючи із 2007 року, і по 2024 рік, Акціонерний комерційний банк ТАС-Комерцбанк (з яким було укладено Кредитний договір) мав низку змін: зміна назви, форми діяльності, тощо.

Про наведені вище обставини Позивача повідомлено не було, тому в дійсності він міг не знати, куди спрямовуються сплачені на погашення кредиту кошти. Відповідачів також не було повідомлено, що між Акціонерним комерційним банком ТАС-Комерцбанк та Позивачем укладалися будь-які договори.

Заявлена сума позовних вимог Відповідачем ОСОБА_2 була частково погашена, що підтверджує: - квитанція №301.338.1; - квитанція №F19_616_-21; - квитанція №F20_664-1; - квитанція №1365.145.2; - квитанція №1365.159.1; - квитанція №1365.218.1; - квитанція №301.511.3; - квитанція №1365.916.1; - квитанція №1366.104.3; - квитанція №1366.339.1; - квитанція №1365.107.1; - квитанція №311.17.1; - квитанція №24128.318.1; - квитанція №23763.454.1; - квитанція №20520.614.3; - квитанція №1365.801.1; - квитанція №23893.308.1.

Загальна сплачена сума близько 34 тисяч гривень, що на дату зазначених платежів еквівалентна сумі 5 000 доларів США.

ТОВ ФК ВЕКТОР ПЛЮС до позовної заяви та в подальшому на вимогу Суду не було долучено належний розрахунок заборгованості у розмірі 5 000, 00 доларів США. (із зазначенням місяців, днів, років) яка є предметом стягнення, спору у даній справі.

Таким чином можна дійти висновку, що кошти, які стягуються у даній справі - 5 000 тисяч доларів США були погашені, підтвердженням чого є наведені вище квитанції.

Отже, ТОВ ФК ВЕКТОР ПЛЮС не надано належний розрахунок заборгованості у розмірі 5 000, 00 доларів США. (із зазначенням місяців, днів, років) яка є предметом стягнення, спору у даній цивільній справі №164/1711/24. Тобто, з матеріалів позовної заяви неможливо встановити, за який день/місяць/рік ТОВ ФК ВЕКТОР ПЛЮС має на меті стягнути 5 000, 00 доларів США.

В той же час, у відповідності до правових висновків Верховного суду, надання детального розрахунку заборгованості - є необхідним доказом у справах щодо стягнення будь-якої заборгованості на що вказує:

- постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 02 жовтня 2020 року №911/19/19, постанова Касаційного цивільного суду Верховного суду від 12 жовтня 2023 року по справі №308/3956/15-ц: суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань.

- постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі №917/1739/17: визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

На вимогу суду такий розрахунок надано не було.

З наведеного можна встановити, що для належної оцінки доказів у справі, а також можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, до суду стороною позивача має надаватися детальний розрахунок ймовірного боргу. В іншому випадку, суд позбавлений можливості дослідити підставність заявлених вимог, як і безпосередньо інші сторони спору.

Суд бере до уваги позицію представника Відповідачів щодо строків позовної давності у даній справі.

У відповідності до пункту 4 Договору про внесення змін та доповнень №2 до кредитного договору №0201/1107/88-530 від 30 листопада 2007 року, що був укладений 22 квітня 2010 року між Банком та ОСОБА_2 : починаючи з 10 червня 2010 р. позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом шляхом здійснення фіксованих платежів (Ануїтетний платіж) у сумі 600 дол. США у чітко встановлений цим Договором термін 10 (десятого) числа кожного місяця.

Ануїтетний платіж - це щомісячні платежі рівними частинами протягом всього строку дії кредитного договору. На початку сплати кредиту в цих платежах переважають відсотки, і менше погашається сума кредиту.

Таким чином, Кредитним договором передбачається погашення кредиту щомісячними платежами у розмірі 600 доларів США. З огляду на відсутність опису розрахунку заборгованості, суд не може зробити висновок чи сторона позивача пропустила строк для звернення до суду чи навпаки строк позовної давності не пропощений, щодо кожного окремого ануїтетного платежу, починаючи з січня 2013 року.

Згідно положень:

Статті 258 ЦК України: загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки.

Статті 253 ЦК України: перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Постанови Верховного суду щодо застосування положень ст. ст. 253, 258 ЦПК України у спорах, що пов`язані зі стягнення заборгованості за договором, оплата яких визначена у формі ануїтетних платежів:

- постанова Великої палати Верховного суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12: оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу;

- постанови Верховного суду від від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі № 6- 31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16: у разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Отже, оскільки за умовами Кредитного договору визначено повернення кредиту та сплату процентів до 10 числа кожного місяця впродовж строку кредитування, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу.

Як зазначалося вище, сторона відповідачів вважає, що кошти за Кредитним договором, які є предметом спору у даній справі - повністю повернені. Проте, з огляду на природу Кредитного договору, а також укладених додатків до нього, сторона позивача також пропустила строк для звернення до суду із позовною заявою для стягнення таких коштів.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвід 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

У відповідності до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Положеннями ч. 2ст. 78 ЦПК Україн ивизначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положеньст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів.

В силу ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що у даній справі слід відмовити у задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю ФК ВЕКТОР ПЛЮС, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошової суми у розмірі 5 000 доларів США (п`ять тисяч доларів США 00 центів) за кредитним договором № 0201/1107/88-530 від 30.11.2007з вищевикладених підстав.

Враховуючи те, що у задоволенні позову було відмовлено, та на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 257 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-82, п. 3 ч. 3 ст. 175, 247, 258-259, 263-265, 268, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ТзОВ "ФК "ВЕКТОР ПЛЮС"" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошової суми у розмірі 5 000 доларів США (п`ять тисяч доларів США 00 центів) за кредитним договором № 0201/1107/88-530 від 30.11.2007 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10.10.2025.

Позивач: ТзОВ "ФК "ВЕКТОР ПЛЮС"", місцезнаходження: 04073, м. Київ, пр. Степана Бандери, б. 28-А, Київської оласті, .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Суддя Маневицького районного суду

Волинської області Ониско Р.В.