Провадження № 2/344/4995/25
У Х В А Л А

09 жовтня 2025 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

при секретарі судового засідання Кузнєцової С.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про стягнення вартості пошкодженого товару, вартості доставки, пакування та доставки до під`їзду, які не були фактично надані, та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

21 серпня 2025 року позивач ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , через систему «Електронний суд» звернулася до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта», місцезнаходження: м. Київ, вул. Столичне шосе, буд.103, корпус 1, про стягнення вартості пошкодженого товару у розмірі 16500,00 грн, вартості доставки, пакування та доставки до під`їзду, які не були фактично надані, у розмірі 3 065,00 грн та відшкодування моральної шкоди у розмірі 15 000,00 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 серпня 2025 року дану справу розподілено головуючому судді Мелещенко Л.В.

Ухвалою суду від 25 серпня 2025 року позовну заяву залишено без руху.

02 вересня 2025 року позивачем усунуто недоліки.

Ухвалою суду від 05 вересня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

19 вересня 2025 року представником відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» Жовнеровичем О.В. подано до суду клопотання про передачу даної справи за підсудністю, в якій вказує, що відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» зареєстрований за межами юрисдикції Івано- Франківського міського суду Івано-Франківської області, тому наявні правові підстави для передачі справи в порядку статті 31 Цивільного процесуального кодексу України за підсудністю для розгляду справи по суті суду, якому територіально підсудна ця справа, а саме на розгляд Голосіївського районного суду м. Києва, згідно зазначеної позивачем адреси відповідача у позовній заяві.

23 вересня 2025 року позивачем подано до суду заперечення на клопотання представника відповідача про передачу справи за підсудністю, в якому просить відмовити у задоволенні клопотання про передачу справи за підсудністю.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечила стосовно передачі справи за підсудністю до іншого суду.

У судове засідання представник відповідача не прибув, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином.

Суд, вислухавши пояснення позивача, розглянувши матеріали справи, виходить з наступного.

Однією з умов реалізації права особи на пред`явлення позовної заяви є дотримання вимог підсудності.

При зверненні позивача до суду, ОСОБА_1 посилалася на необхідність застування судом при відкритті провадження положень частини п`ятої статті 28 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки місцем її реєстрації є місто Івано-Франківськ.

Так, частиною першою статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно з частиною шістнадцятою статті 28 Цивільного процесуального кодексу України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Питання дотримання правил підсудності неодноразово розглядалися Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що випливає з численної практики та знайшло своє відображення у Постанові Пленуму «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року, згідно пункту 41 якої, у разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Згідно пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», правила виключної підсудності діють також у випадку пред`явлення кількох позовних вимог, пов`язаних між собою, якщо на одну з них поширюється виключна підсудність.

Відповідно до частини четвертої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 17 жовтня 2019 року у справі №461/6956/17 вказав, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. Правила про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (наприклад, звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним тощо). Виходячи з аналізу вищезазначеного, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

Тлумачення частин п`ятої та шістнадцятої статті 28, частини четвертої статті 30 Цивільного процесуального кодексу України свідчить, що правила підсудності справ за вибором позивача не поширюються на позови, які підлягають пред`явленню за правилами виключної підсудності.

Справи, які розглядаються в порядку виключної підсудності, встановлені статтею 30 Цивільного процесуального кодексу України.

Виключна територіальна підсудність встановлюється у випадках, передбачених законом, і передбачає, що заява може бути подана тільки до певного суду. Правила виключної підсудності виключають можливість застосування при пред`явленні позову норм інших видів підсудності загальної, альтернативної, договірної і підсудності пов`язаних між собою вимог. У разі конкуренції правил підсудності, повинні застосовуватися правила виключної підсудності.

Позовна заява ОСОБА_1 обґрунтована неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» зобов`язань з організації пересилання (перевезень) відправлень, внаслідок чого перевізником, тобто відповідачем, заподіяні збитки.

Згідно з частиною четвертою статті 30 Цивільного процесуального кодексу України позови до перевізників, що виникають з договорів перевезення вантажів, пасажирів, багажу, пошти, пред`являються за місцезнаходженням перевізника.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» зареєстровано за адресою: 03026 м. Київ, Столичне шосе, будинок 103, корпус 1, поверх 9, що відноситься до територіальної підсудності Голосіївського районного суду м. Києва.

Отже, вищевказаний позов є не підсудним Івано-Франківському міському суду Івано-Франківської області за правилом виключної територіальної підсудності, оскільки місцем знаходження відповідача, юридичної особи не є місто Івано-Франківськ.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У Постанові від 29 травня 2018 року Велика Палата Верховного Суду у справі №369/238/15-ц дійшла правового висновку, що розгляд справи судами з порушенням правил виключної підсудності є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки такі суди не є встановленими процесуальним законом для такого розгляду.

При цьому недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (частина перша статті 378 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно частини дев`ятої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 31 Цивільного процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи те, що у даній справи підлягають застосуванню правила виключної підсудності, місцезнаходженням відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» є наступна адреса: 03026 м. Київ, Столичне шосе, будинок 103, корпус 1, поверх 9, тому справа, відповідно до вимог статті 31 Цивільного процесуального кодексу України, підлягає передачі на розгляд до Голосіївського районного суду м. Києва, до територіальної юрисдикції (підсудності) якого належить дана справа.

У відповідності до положень статті 32 Цивільного процесуального кодексу України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 27, 30, 31, 32, 187, 258-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» Жовнеровича Олексія Вікторовича про передачу справи за підсудністю - задовольнити.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про стягнення вартості пошкодженого товару, вартості доставки, пакування та доставки до під`їзду, які не були фактично надані, та відшкодування моральної шкоди передати до Голосіївського районного суду м. Києва за територіальною юрисдикцією (підсудністю).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 09 жовтня 2025 року.

Суддя Мелещенко Л.В.