Справа №705/6340/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Піньковського Р.В.

при секретарі судового засідання Романовій О.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Уманський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Перша Уманська державна нотаріальна контора, про встановлення батьківства,

У С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про встановлення батьківства, в обґрунтування зазначивши наступне.

З ОСОБА_5 вона познайомилася в червні 2009 року, коли працювала у відділенні № 27 ВАТ «Банк Фінанси та Кредит», а ОСОБА_5 був клієнтом цього банку.

Зустрічатися вони почали з 2010 року, за запрошенням відповідача вони ходили до різних закладів та разом проводили вихідні та вільний час. Невдовзі ОСОБА_5 запропонував їй одружитися, але вона не готова була прийняти таке важливе рішення, оскільки не була впевнена у своїх почуттях, тому попросила час на роздуми. Стосунки після цього між ними не припинилися, у 2011 році вони відпочивали разом, неодноразово їздили до Криму, Києва та Одеси. ОСОБА_5 планував свої робочі поїздки з умовою, щоб вона могла поїхати з ним, також він всіляко проявляв до неї свої почуття, піклувався про неї, дарував їй подарунки та підтримував матеріально вирішуючи її поточні проблеми.

У 2014 році вона завагітніла, рішення про народження дитини було однозначне та ОСОБА_6 казав, що це буде найголовніший подарунок у його житті. Інших сексуальних партнерів у період її стосунків з ОСОБА_5 вона не мала, у іншому шлюбі вона не перебувала.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_7 . ОСОБА_5 був дуже радий, особливо його тішило, що син дуже схожий на нього. Проте, реєструвати себе батьком ОСОБА_7 , він не став, оскільки був успішним бізнесменом та не хотів ділитися своїм щастям з іншими та наражати на небезпеку її, як свою цивільну дружину, та давати своїм конкурентам важелі для впливу на нього у сфері бізнесу.

Дані про батька дитини, при реєстрації акту народження, були записані у відповідності до ст. 135 СК України, тобто з її слів, як матері дитини.

Після важких пологів вона потребувала допомоги, тому проживала з сином у своїх батьків, але ОСОБА_5 постійно їх з сином навідував, турбувався про них та допомагав їм матеріально, оплачував лікування тощо. З її батьками він також знайшов спільну мову та між ними виникли сімейні стосунки та певні традиції.

Коли син підріс, ОСОБА_5 продовжував опікуватися його життям, займався його вихованням та утриманням, водив його до дитячого садочка та навчальних закладів. Матеріальний та організаційний супровід їх життя був виключно прерогативою ОСОБА_5 .

У 2020 році вона придбала будинок в АДРЕСА_1 , куди вони одразу переїхали всі разом, де і проживали до смерті ОСОБА_5 .

У зв`язку з відкриттям спадщини, ІНФОРМАЦІЯ_2 вона, діючи в інтересах свого сина, звернулася із відповідною заявою до нотаріуса про прийняття сином спадщини після смерті батька. Оскільки для прийняття спадщини необхідно підтвердження факту батьківства, 10.06.2022 вона звернулася до Тетіївського районного суду Київської області із заявою про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження сина.

Під час розгляду справи, нею було подано клопотання про призначення у справі посмертної судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи для вирішення біологічного батьківства померлого ОСОБА_5 відносно малолітнього сина ОСОБА_8

21.07.2022 ухвалою Тетіївського районного суду Київської області задоволено клопотання та призначено таку експертизу, згідно висновку від 30.09.2022 якої, вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_5 відносно ОСОБА_8 складає величину не менше ніж 99,99 %, тобто біологічне батьківство доведено, у зв`язку з чим рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 08.11.2022 її заяву задоволено та встановлено факт батьківства.

Таке рішення було оскаржено представником ОСОБА_3 та постановою Київського апеляційного суду 09 лютого 2023 року апеляційну скаргу задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано, а її заяву про встановлення факту батьківства залишено без розгляду, у зв`язку з тим, що вбачається спір про право.

У зв`язку з цим вона вимушена звернутися до суду з цим позовом, для захисту прав свого сина.

Просить суд встановити, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, є батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України.

Залишити без змін внесені 13 грудня 2022 року Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зміни до складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Умані реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області актового запису № 134 від 20 лютого 2015 року про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та факти, викладені в позовній заяві, та просила позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки фактично факт батьківства вже було встановлено в судовому порядку і на підставі рішення суду були внесені відповідні зміни в актовий запис про народження сина позивачки. Разом з тим, рішення суду про встановлення факту батьківства було скасовано та, як наслідок, для оформлення спадкових прав за сином її довірителя після смерті ОСОБА_5 знову виникли перешкоди. Висновком судово-медичної експертизи згідно проведеного молекулярно-генетичного дослідження підтверджено, що вірогідність біологічного батьківства ОСОБА_5 відносно ОСОБА_9 складає 99,99 %, тобто є практично доведеним. Підставою скасування рішення про встановлення батьківства стало те, що мати дитини вибрала невірний спосіб захисту та звернулася до суду із заявою, а не з позовом, оскільки є інші спадкоємці, які претендують на спадкове майно, тобто дійсно між спадкоємцями існує спір про право. За вказаних обставин просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання неодноразово не з`являлися, від представників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 надходили неодноразові заяви про відкладення з посиланням на різні обставини, при цьому, будь-яких підтверджуючих об`єктивність неможливості прибути в судове засідання обставин, відповідачами та їх представниками до суду не надано. Після неодноразового ознайомлення із матеріалами справи представниками відповідачів, відзив до суду не подавався.

Представник третьої особи Першої уманської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, від завідувача Г.Кравець надійшла письмова заява, у якій просить суд розгляд справи проводити у відсутність їх представника.

Представник третьої особи Уманський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляли, про розгляд справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Суд, вислухавши позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 55 Конституції України передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до частини першої та другої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У відповідності зі ст. ст. 12, 13 Ц ПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 13.12.2022 Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , записані: батьком ОСОБА_5 , матір`ю ОСОБА_1 . Актовий запис про народження за № 134 від 20 лютого 2015 року.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану, сформованого 14 грудня 2022 року за № 2 Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), до актового запису про народження № 134 від 20 лютого 2015 року щодо ОСОБА_8 на підставі рішення суду про встановлення факту батьківства, справа № 940/478/22 від 08 листопада 2022 року, Тетіївський районний суд Київської області, 13 грудня 2022 року було внесено зміни щодо прізвища дитини, його по батькові та інформацію про батька дитини.

Так, згідно рішення Тетіївського районного суду Київської області від 08.11.2022 у справі 2-о/940/14/22 940/478/22, яке скасовано постановою Київського апеляційного суду від 09.02.2023, заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства було задоволено та встановлено юридичний факт про те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянин України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , є батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянина України. Цим же рішенням було зобов`язано внести зміни в актовий запис про народження від 03.02.2015 ОСОБА_8 , складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Умані реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області 20.02.2015 року за № 134, а саме в розділі «Відомості про батька» зазначити: « ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянин України».

Згідно висновку судового експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 103-100-2022 від 30.09.2022, складеного на виконання ухвали Тетіївського районного суду Київської області від 21.07.2022 у справі 940/478/22, молекулярно-генетичним дослідженням встановлено, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_5 відносно ОСОБА_8 складає величину не менш ніж 99,99%, тобто біологічне батьківство ОСОБА_5 відносно ОСОБА_8 практично доведено.

Відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 09.02.2023 при розгляді апеляційної скарги представника ОСОБА_3 , рішення Тетіївського районного суду Київської області від 08 листопада 2022 року скасовано, а заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Уманський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про встановлення факту батьківства залишено без розгляду.

Суд апеляційної інстанції прийшов до такого рішення, у зв`язку з тим, що факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , не підлягає встановленню у порядку окремого провадження, оскільки зі змісту поданої ОСОБА_1 заяви вбачається, що встановлення факту батьківства ОСОБА_5 відносно малолітнього ОСОБА_8 необхідно для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 . ОСОБА_3 , як спадкоємиця за заповітом, складеним ОСОБА_5 18 вересня 2007 року та посвідченого приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Поліщук Н.М., звернулась до Уманської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття після смерті ОСОБА_5 , яка не визнає ОСОБА_8 сином свого покійного брата, а тому між ними існує спір про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру виданої 13.02.2024 за № 75801126 Першою уманською державною нотаріальною конторою, наданої на запит суду при розгляді даної справи, після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 , Уманською міською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу за № 20/2022.

Крім того, Перша уманська державна нотаріальна контора направила до суду повідомлення від 13.02.2024 за № 241/01-16, про те, що після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , із заявами про прийняття спадщини звертались: сестра померлого ОСОБА_3 , дочка померлого ОСОБА_4 , співмешканка померлого ОСОБА_12 та ОСОБА_1 , від імені малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_5 залишив заповіт на все майно, посвідчений Поліщук Н.М., приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу 18.09.2007 за реєстровим № 4282 на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках кожній. Свідоцтв про право на спадщину нікому із спадкоємців не видавалося.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними-установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнства і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Статтею 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Відповідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України, приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері.

Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто, при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливе за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Разом з цим суд враховує, що ЄСПЛ у рішенні від 07 травня 2009 року в справі «KALACHEVA v. RUSSIA», заява № 3451/05, § 34, зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» від 01.06.2006 зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів з`ясування або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема, призначення судово-біологічної (судової-генетичної) експертизи, судової молекулярно-генетичної експертизи.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Згідно п.1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 (далі - Правила), внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до п.1.7 Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Згідно п.2.1. Правил Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

За положеннями ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Так, в ході розгляду справи судом встановлено, що позивач та померлий ОСОБА_5 дійсно перебували у певних стосунках від яких у них народився син ОСОБА_7 , що було підтверджено в тому числі висновком судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, та який ніким не оскаржувався, згідно матеріалів справи та не спростовувався і відповідачами у справі, після ознайомлення їх представників з матеріалами справи.

При цьому, на підставі рішення суду, яке було скасовано судом апеляційної інстанції, в актовий запис про народження сина позивача ОСОБА_7 внесено відповідні зміни, які фактично на цей час є недійсними, оскільки рішення суду, на підставі якого було внесено такі зміни скасовано.

За вказаних обставин, суд вважає доведеним факт батьківства ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 , відносно неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З огляду на вище викладене, виходячи з інтересів дитини, беручи до уваги результати експертного висновку про батьківство, згідно якого ймовірність батьківства ОСОБА_5 відносно дитини ОСОБА_7 становить 99,99 %, вирішуючи справу в межах наданих до суду доказів та матеріалів, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання батьківства та задоволенню позовних вимог, в тому числі і необхідність внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати розподіляються між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , сплачений нею судовий збір у розмірі 1073,60 грн., що підтверджується квитанцією 0.0,.1 від 20.11.2023, підлягає стягненню з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 128, 130, 134 СК України, ст. ст. 4, 7, 10, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 258, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити.

Встановити факт батьківства про те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , є батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Внести зміни до актового запису про народження дитини - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , № 134 від 20 лютого 2015 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Умані реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, а саме в графі «відомості про батька» зазначити: « ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України».

Стягнути зі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір в розмірі 1073,60 грн. в рівних частках з кожного, а саме по 536,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 25.09.2025.

Суддя: Р. В. Піньковський