Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 712/1303/25
Провадження 2/711/1073/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Кондрацької Н.М.

при секретарі - Мелещенко О.В.,

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ТОВ «ФК «Ейс» звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом, сформованим у системі «Електронний суд» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.11.2023 між ТОВ «Качай Гроші» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії № 00-10335228 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Зокрема, відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт первісного кредитора та ознайомився з актуальною редакцією Правил надання грошових коштів у позику, після цього добровільно без примусу чи тиску відповідач заявив про бажання отримання коштів, зареєструвався на сайті, під час чого пройшов процедуру ідентифікації/верифікації, керуючись підказками сайту кредитодавця, тобто вказав свої особисті персональні ідентифікаційні дані. Таким чином, між первісним кредитодавцем та відповідачем було укладено кредитний договір відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Качай гроші», перед прийняттям рішення щодо видачі кредитних коштів та укладання Договору, перевірило вказані особисті дані відповідача з метою ідентифікації та приналежність платіжної картки позичальнику.

Згідно з Правилами, до укладення договору про споживчий кредит, позичальнику для ознайомлення в особистий кабінет надається паспорт споживчого кредиту. Позичальник ознайомлюється із запропонованими в паспорті споживчого кредиту умовами кредитування та у разі згоди із ними, підписує його шляхом накладання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Пунктом 7.10. сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем у разі укладення електронного договору в якості підпису сторін буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором з боку позичальника та аналог власноручного підпису кредитодавця, що відтворений засобами копіювання з боку кредитодавця, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу, що і власноручний підпис. Електронний підпис одноразовий ідентифікатор 15947 відправлено 21.11.2023 на номер телефону НОМЕР_1 відповідача та введено ним 11.11.2023. Введення позичальником одноразового ідентифікатора є підписанням Договору відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Таким чином, у вказаному кредитному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. Відповідач погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 Договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії у розмірі 5000,00 грн. на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Відповідно до п. 2.8 Розділу 2 кредитного договору, кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку на карту позичальника, емітовану банком України.

Отже, відразу після вчинених дій відповідача, 21.11.2023 ТОВ «Качай Гроші» ініціювало переказ коштів згідно договору № 00-10335228 від 21.11.2023 безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «Платежі Онлайн» на платіжну картку № НОМЕР_2 , що у свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Качай гроші». Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі, що підтверджується повідомленням від 09.09.2024 з відміткою ТОВ «Платежі Онлайн».

Всупереч умов Договору № 00-10335228 від 21.11.2023 відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, що створило заборгованість у розмірі 33616,00 грн., яка складається з: 6050,00 грн. - заборгованість по кредиту; 27566,00 грн. - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом.

Водночас сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, у якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого електронного договору шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Разом з тим, 22.01.2024 ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Макс Кредит» уклали Договір факторингу № 22-01/2024, згідно умов якого ТОВ «Макс Кредит» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-10335228 від 21.11.2023 (Додаток №І4).

Відповідно до вищезгаданого договору клієнт відступив фактору права вимоги за укладеним кредитним договором згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.

Таким чином, відповідно до Реєстру боржників за Договором факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024 від ТОВ «Качай Гроші» до ТОВ «Макс Кредит» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 15752,00 грн. (Додаток № 15). Даний факт підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024 (Додаток №14).

У подальшому, 16.08.2024 ТОВ «Макс Кредит» та позивач уклали Договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС згідно умов якого, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 00-10335228 від 21.11.2023 (Додаток №16). Відповідно до вищезгаданого договору клієнт відступив фактору права вимоги за укладеним кредитним договором згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Тож, у ході передачі прав вимоги за факторинговим договором, право вимоги за договором № 00-10335228 від 21.11.2023 перейшло до позивача, що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до відповідача у розмірі 33616,00 грн.

Таким чином, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 00-10335228 від 21.11.2023 у розмірі 33616,00 грн., яка складається з 6050,00 грн. заборгованості за тілом та 27566,00 грн. заборгованості за відсотками, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000, 00 грн. покласти на відповідача.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.02.2025 вказану цивільну справу передано на розгляд до Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2025, у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацька Н.М. визначена для розгляду справи № 712/1303/25.

Ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.03.2025 позовну заяву було прийнято до провадження, визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Крім того, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Від представника позивача Тараненка А.І. 04.04.2025 до суду через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі, які просив приєднати до матеріалів справи та позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У поданих поясненнях переходу права вимоги за кредитним договором до позивача зазначає наступне. Щодо переходу прав вимоги відповідно до договору факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024. Так ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Макс Кредит» 22.01.2024 уклали Договір факторингу № 22-01/2024 згідно умов якого, ТОВ «Макс Кредит» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-10335228 від 21.11.2023. Відповідно до вищезгаданого договору клієнт відступив фактору права вимоги за укладеним кредитним договором згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Дата відступлення прав вимоги - це робочий день, в який сторони склали і підписали акт прийому-передачі реєстру боржників. Таким чином, відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024 від ТОВ «Качай Гроші» до ТОВ «Макс Кредит» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 15752,00 грн. Перехід прав вимоги відповідно до договору факторингу № 16082024-МК/ ЕЙС від 16.08.2024 ТОВ «Макс Кредит» та позивач уклали Договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС згідно умов якого, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-10537381 від 07.12.2023. Відповідно до вищезгаданого договору клієнт відступив фактору права вимоги за укладеним кредитним договором згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 від ТОВ «Макс Кредит» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 33616,00 грн. Щодо укладення кредитного договору відповідно до Договору позичальник підтверджує, що йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація, вказана в ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст.9 Закону України «Про споживче Кредитування» ознайомлений зі змістом ст. 25 Закону України «Про споживче Кредитування» та ознайомлений з Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового Кредиту ТОВ «Качай Гроші», повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, повний текст яких розміщений на сайті кредитора. Позичальник з підписанням цього Договору підтверджує, що він ознайомився із Правилами надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту держав від кредитодавця всю достовірну та повну інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, та яка може бути необхідна для прийняття рішення стосовно отримання кредиту. Пунктом 4.3.4 Договору передбачено, що позичальник при реєстрації на сайті товариства вказувати повні, точні та достовірні відомості, включаючи свої персональні дані. Відмова клієнта від проходження верифікації чи не надання інформації та документів необхідних для проведення верифікації має наслідком відмову кредитодавця від встановлення ділових відносин з клієнтом та відмову від надання йому кредиту. Первісним кредитором здійснено ідентифікація/верифікація у спосіб передбачений Постановою НБУ № 107 від 28.07.2020 «Про затвердження Положення про здійснення установами фінансового моніторингу» та залежно від технічних особливостей, результатів належної перевірки, умов фінансової послуги використовується один (або декілька) із зазначених у ньому способів ідентифікації та верифікації клієнта. Отже, відповідач здійснив певну сукупність дій, спрямовану на отримання кредиту, тобто він самостійно для себе визначив необхідний для себе обсяг часу для ознайомлення з умовами договору, після чого проявив намір вступити з фінансовою установою в договірні відносини на умовах, визначених правилами. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредити, строки та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення даного договору, на погоджених умовах шляхом його підписання. Кредитор перед тим як погоджувати заявку на кредитування, провів процедуру перевірки наданих позичальником особистих персональних даних, що ідентифікують таку особу, та іншої поданої нею та додатково зібраної товариством інформації з метою підтвердження (чи спростування) їх дійсності, чинності, правильності, точності та достатності для здійснення електронних операцій (реєстрації Особистого кабінету, складання Договору, тощо), а також формування висновків, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення щодо укладення чи відмови в укладенні правочину з таким Заявником (у тому числі оцінка його фінансової стабільності, кредитоспроможності, добросовісності). Відповідно, оскільки відповідач пройшов верифікацію, погоджено здійснення укладення Кредитного договору. Договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідач через особистий кабінет на веб-сайті Кредитора подав заявку на отримання позики за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання позики, після чого Кредитор надіслав Відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який останній використав для підтвердження підписання Договору, зокрема, до такого ж висновку прийшов Черкаський апеляційний суд в постанові по справі № 692/759/22 від 17.03.2023. Без здійснення вищевказаних дій відповідачем договір не було б укладено сторонами, аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). Таким чином, договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, а отже укладено належним та допустимим способом. До того ж, відповідач ознайомившись з усіма істотними умовами оферти надав згоду шляхом направлення повідомлення Товариству, яке підписується відповідно до абзацу 2 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію, а саме: шляхом введення у спеціальному полі під акцептом, який містить усі істотні умови договору, одноразового ідентифікатору, який відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та натиснення іконки «відправити/підписати». Вказана іконка могла стати активною лише після введення одноразового ідентифікатора. Зазначений ідентифікатор згенерований Товариством в Інформаційно-телекомунікаційній системі та був надісланий відповідачу в СМС-повідомленні. Одноразовий персональний ідентифікатор - 15947 направлено відповідачу 21.11.2023 о 16:04:29 год. на номер мобільного телефону вказаний ним в заявці на отримання грошових коштів -, одноразовий персональний ідентифікатор введено Відповідачем у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 21.11.2023 о 16:04:38, зокрема дана інформація підтверджується Розділом 8 Кредитного договору та довідкою про ідентифікацію Боржника. Відразу після підписання Договору, 21.11.2023 ТОВ «Качай Гроші» ініціювало переказ коштів згідно договору № 00-10335228 від 21.11.2023 безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «Платежі Онлайн» на платіжну картку № НОМЕР_3 , що в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Качай Гроші». Кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується повідомленням від 09.09.2024 з відміткою ТОВ «Платежі Онлайн» та додатком до нього. В наданих позивачем повідомленні від 09.09.2024 з відміткою ТОВ «Платежі Онлайн» та додатку до нього вбачається, що вони повністю відповідають 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», адже мають всі необхідні реквізити. Щодо факту перерахування коштів боржнику ТОВ «Платежі Онлайн» указує, що фінансова компанія може користуватись послугами іншої фінансової компанії для здійснення певних операцій, включаючи перерахування коштів фізичній чи юридичній особі. Це дозволяється законодавством України та регулюється договірними відносинами між компаніями, зокрема питання договірних відносин між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Платежі Онлайн» не стосуються предмету даного спору. Отже, позивач належним чином підтвердив факт перерахування коштів відповідачу. Позивачем доведено факт виконання зобов`язання первинного кредитора ТОВ «Качай Гроші» та перерахування на рахунок відповідача суми в розмірі 5000,00 грн. В свою чергу, відповідачем жодних доказів, що спростовують вимоги позивача не надано. Щодо нарахування процентів за користування кредитними коштами, то кредитодавець 21.11.2023 надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії, у розмірі 5500,00 грн. на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п.п. 1.1, 1.2). Згідно Розділу 2 сума кредиту 5500 грн. перераховується кредитодавцем на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_3 . Строк дії кредитної лінії (Строк кредитування): 240 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю (дата повернення кредиту) «18» липня 2024р (п. 1.3). Тип процентної ставки - фіксована (п. 1.4. ). Стандартна процента ставка складає 2,80% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку користування кредитом, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору (за виключенням строку кредитування, коли клієнт має право на використання зниженої процентної ставки - у разі якщо така Знижена процентна ставка передбачена договором (п. 1.4.1.) Знижена процентна ставка становить 1,5 % від суми кредиту за знижена процентна ставка становить 0,84 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за Рекомендованою датою погашення процентів, визначеною п.1.3.1. даного Договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно протягом 30 днів користування кредитом поспіль, починаючи з першого дня користування Кредитом (дати видачі кредиту) протягом строку кредитування, зазначеного в пункту 1.3. цього Договору (п. 1.4.2.). За надання кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю одноразову комісію у розмірі 10,00% від суми кредиту, що складає: 550,00 грн. (п. 1.5.). Позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю комісію за надання кредиту у останній день повного погашення кредиту (п. 1.5.1.). Розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється на щоденній основі, починаючи з дати перерахування коштів кредиту на платіжну картку позичальника до дня фактичного повного повернення кредиту протягом строку дії кредитної лінії. (п. 3.1.) Таким чином, твердження відповідача щодо неправомірності нарахованих відсотків являється необґрунтованою. Позивач висунув позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним Договором у розмірі 33616,00 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту, нарахованими відсотками та одноразової комісії. Позивачем жодних нарахувань за кредитним договором не здійснювалось. З урахуваннями викладеного, сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого електронного договору шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідачем 28.04.2025 до суду подано відзив на позовну заяву, у якому просить врахувати пояснення наведені у відзиві, не погоджується з викладеними у позові обставинами, вважає позов безпідставним та необґрунтованим та просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Зазначає, що позивач у своїй заяві вказує, що нібито ним (його електронним підписом) шляхом відтворення одноразового ідентифікатора підписано Договір кредитної лінії від 21.11.2023 №00-10335228 з ТОВ «Макс Кредит». На підтвердження даної обставини позивач надає копії даного договору позики/кредиту без його підпису як позичальника. У подальшому, як вказується у позові, ТОВ «ФК «ЕЙС» уклало договори факторингу, на підставі яких нібито набуло право грошових вимог первісного кредитора ТОВ «МАКС КРЕДИТ» до нього за вказаним договором позики. Звертає увагу, що позивач стверджує, що кредитний договір було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на мобільний номер телефону відповідача, з чим не погоджується. На підтвердження укладення спірного кредитного договору позивачем надається його паперова копія. При цьому, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що наявний в матеріалах справи кредитний договір (у вигляді паперової копії) було створено у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що він підписувався електронним підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Таким чином, наявні в матеріалах справи паперові копії спірного кредитного договору не можуть вважатись електронними документами (копіями електронних документів), оскільки не відповідають вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належними доказами укладення договору між мною та кредитором. Відповідно до вимог законодавства, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Наголошує, що він не укладав кредитний договір у редакції, яку долучає представник позивача у якості копій до позовної заяви, відповідно не погоджував кредитну ставку та інші кабальні умови кредитування. Жоден доказ не підтверджує, що він погодив кожну сторінку з наданого договору, або ж цей договір в цілому. Якби він ( ОСОБА_1 ) дійсно укладав договір, то в обов`язковому порядку мав би здійснити набір у електронній формі певної комбінації алфавітно-цифрової послідовності, вказана комбінація відобразитись би у електронній формі та збереглася на сервері кредитора для подальшого долучення до кредитного договору, і за таких обставин позивач міг би надати такі докази. Однак, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази часу та способу генерування одноразового ідентифікатора, його направлення мені, підтвердження мною пропозиції щодо укладення договору, зокрема, довідка про ідентифікацію клієнта, хронологія вчинення дій щодо укладення кредитного договору у формі електронного правочину тощо. Отже, наведене вказує на неукладеність оспорюваного правочину - Договір кредитної лінії від 21.11.2023 №00-10335228 з ТОВ «Макс Кредит», в тому числі в електронній формі, зокрема в контексті стягнення з мене процентів. Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Звернувшись до суду, позивач просить стягнути з відповідача загалом 27566,00 грн. простроченої заборгованості за нарахованими процентами. На думку відповідача, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509 та ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно. Крім того, з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання позики щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту. Враховуючи наведене, оскільки заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 27566,00 грн. не є співмірною сумі кредиту у розмірі 6050,00 грн., суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості) за користування кредитом, при ухваленні рішення просить зменшити розмір відсотків, щонайменше до розміру заборгованості за кредитом - 6050,00 гри., оскільки стягнення з нього неузгоджених процентів в 4 рази більше тіла призведе до скрутного матеріального становища, неможливості забезпечувати себе та родину, а також до надмірного збагачення позивача за цей рахунок. Разом з тим вказує, що на підтвердження факту переходу прав вимоги від первісного кредитора позивачем не надано належних доказів, що підтверджують перехід до позивача прав вимог у такій сумі, яка вказана в додатках до договору факторингу. Правова природа договору відступлення права вимоги полягає в заміні первісного кредитора новим у межах існуючого зобов`язання. Таким чином, відступлення права вимоги може стосуватися лише дійсних прав, що існують на момент їх передачі. Відсутність доказів на підтвердження сплати новим кредитором грошових коштів первісним кредиторам та інших належних доказів, позбавляє відповідача та суд можливості встановити та перевірити обставини, які підлягають доказуванню у справі, а саме що позивач дійсно набув права вимоги за кредитними договорами в зазначеній позивачем сумі. Щодо відсутності доказів перерахування коштів (тіла кредиту) вказує, що враховуючи реальний характер кредитного договору, згідно з положеннями ч. 1 ст. 1046 ЦК України, такий договір є укладеним з моменту передання грошей, надання доказів про перерахування кредитодавцем суми грошової позики (кредиту) на зазначений в договорі рахунок позичальника для висування і доведення вимоги позивачем (новим кредитором) про стягнення з боржника є обов`язковим. На підтвердження обставин перерахування грошових коштів за спірними кредитними договорами та наявності у відповідача боргу за цими договорами позивач надає тільки розрахунки заборгованості. Однак належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є виключно первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку ). Таким чином, виписки по рахункам або касовий документ можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, в разі якщо останні відповідають вимогам первинних документів. Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу. Наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором є неналежним та недостатнім доказом для задоволення позовних вимог, оскільки сам розрахунок, умови кредитування тощо, є внутрішніми документами банку (фінансової установи) та не містять відомостей, що дозволили перевірити, чи видавалися кредитні кошти, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем. Крім того, звертає увагу, що на підтвердження перерахування йому коштів позики позивач зазначає, що таке перерахування підтверджується платіжним дорученням за підписом позивача, відповідно до якої нібито, як зазначає позивач, йому (відповідачу) було перераховано тіло кредиту. Втім, зазначений файл не може бути належним підтвердженням здійснення переказу, оскільки повністю перебуває в залежності від сторони позивача. Фактично позивач міг скласти доручення будь-якого змісту, що нівелює значення такого документа. Також не відомо, кому належить карткові рахунки, на які переказано дані кошти, оскільки цей лист-доручення не містить ідентифікуючих даних про нього ОСОБА_1 (із фрагментів номеру карти, що відображені в повідомленні, неможливо встановити належність карти (рахунку) саме йому). Відтак, це платіжне доручення не є первинним документом, що підтверджує переказ коштів, а тому є неналежним та недопустимим доказом. Наголошує, що матеріали справи не містять жодного належного, достатнього та допустимого доказу перерахування суми позики (квитанція, чек, інший документ банківської установи). Тож вважає, що позивач не довів обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зокрема не довів укладення кредитного договору та факт видачі кредиту йому первісним кредитором, не довів погодження розміру відсотків, які він просить стягнути за період користування кредитними коштами, не підтвердив перерахування коштів первісному кредитору за отримання грошових вимог, а тому, на його думку, у задоволенні позову варто відмовити повністю. Крім того, у разі ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову, вважає, що будуть відсутні підстави для стягнення з нього судового збору у сумі, яку зазначає позивач. Водночас позивач просить стягнути з нього 7000,00 грн. витрат на адвоката, мотивуючи це тим, що нібито такі витрати було понесено позивачем, на підтвердження факту оплати платіжних (розрахункових) документів позивач не надає. З наданих документів (акти, рахунки, договори), не вбачається, що гонорар в сумі 7000,00 грн. взагалі стосується надання правової допомоги по справі щодо стягнення заборгованості конкретно з нього. Вказані документи можуть стосуватися будь-яких інших справ за позовом ТОВ «Фінансова Компанія «Ейс» щодо будь-якого із сотен або тисяч інших позичальників, що вказує на відсутність його обов`язку сплачувати (компенсувати) такі витрати позивача, навіть якщо такі витрати й мали місце, оскільки в платіжному дорученні про сплату гонорару не вказано ПІБ відповідача або номеру кредитного договору. Вважає, що обсяг виконаних робіт адвокатом не співмірний з фактичним витратам, необхідним для розгляду даної справи, оскільки всі документи адвоката по цій справі мають шаблонний (типовий) характер, заповнення яких не вимагає ні значних трудовитрат, ні часу, ні інтелектуального навантаження з боку адвоката. Відтак, вказана вартість послуг адвоката - 7000,00 грн., на думку відповідача, неспівмірна із необхідним часом, які міг витратив би адвокат на виконання відповідних робіт (надання послуг) у спірних правовідносинах, та є явно завищеною. Отже, правові підстави для стягнення з нього 7000,00 грн. витрат на професійну (правничу) допомогу на користь позивача відсутні, а тому в задоволенні заяви представника про стягнення таких витрат варто також відмовити.

У свою чергу, представником позивача 28.05.2025 до суду у системі «Електронний суд» було подано додаткові пояснення, у яких у доповнення до позову та додаткових пояснень від 04.04.2025 з-поміж іншого зазначено, що електронна форма договору прирівнюється до письмової. Відповідно до кредитного договору позичальник підтверджує, що йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація, вказана в ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.01 р., ст.9 Закону України «Про споживче кредитування», ознайомлений зі змістом ст. 25 Закону України «Про споживче кредитування» та ознайомлений з Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Качай Гроші», повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, повний текст яких розміщений на сайті кредитора. Первісний кредитор ТОВ «Качай Гроші» перед тим як погоджувати заявку на кредитування, не лише перевірив особисті дані відповідача, а і платіжну картку, з метою ідентифікації, тобто перевірив чи дійсно платіжна картка належить. Виходячи з вищевикладеного, відповідач отримав грошові кошти відповідно до умов Договору належним чином, а тому позивачем доведено факт підписання кредитного договору. Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем не був би укладений. Таким чином, позивач розцінює позицію відповідача як намагання ввести суд в оману та небажання сплачувати заборгованість за невиконаними зобов`язанням. Доводи відзиву та заперечення відповідача правильність таких висновків не спростовують, оскільки не містять доказів, які б підтверджували, що він не використовував одноразовий ідентифікатор для підписання електронної форми кредитного договору, та, фактично, зводяться до нерозуміння природи договору, що відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 19.03.2021 №904/2073/19, не звільняє споживача послуг, як сторону зобов`язання, від його виконання. Враховуючи вищезазначене, наявність у кредитному договорі унікальних ідентифікаторів відповідача (РНОКПП та адреси реєстрації), його електронний підпис є вагомим доказом його участі в укладенні цього договору. Щодо нарахування відсотків указує, що уклавши договір, позичальник підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил, які є невід`ємною частиною до нього. Відповідач отримав екземпляр договору на власну електронну пошту, а також має вільний доступ до умов договору на сайті первісного кредитора. Нарахування відсотків повністю обґрунтовано та не суперечить умовам Договору, з якими відповідач ознайомився до укладення Кредитного договору №00-10335228 від 21.11.2023 та підписав електронним одноразовим ідентифікатором підтвердив та погодився з умовами даного Договору. Крім того, позивачем наданими документами дійсно підтвердив факт переходу права вимоги, оскільки він виконав умови договору факторингу, надавши відповідні документи. Надані позивачем витяги з реєстру боржників до договорів факторингу № 16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 та № 22-01/2024 від 22.01.2024 підписані та мають печатки уповноважених осіб, а також зазначена вся важлива інформація, а саме: номер реєстру, номер договору, дата договору, суми заборгованостей, реквізити сторін. Дані документи долучені разом з позовною заявою. Ці документи містять всі необхідні реквізити, підписи сторін та оформлені належним чином, відповідно до встановлених форм договорів факторингу. Звертають увагу суду, що на момент подачі позову позивачем, долучено всі наявні на той час документи, які передані первісним кредитором та всіма наступними факторами. Відповідно до вищевикладеного, позивач на підтвердження переходу прав вимоги надав витяги з реєстрів, що відповідають формам погодженим Договорами факторингу та відповідають законодавству України. Чинне законодавство України не містить чітких вимог щодо форми витягів з реєстрів, які підтверджують перехід права вимоги за договорами факторингу. У контексті статей 512 та 1077 ЦК України, перехід права вимоги може підтверджуватися документами, які належним чином фіксують факт укладення договору факторингу та передачі прав. Це можуть бути засвідчені копії витягів, електронні документи або документи, підписані обома сторонами договору. Законодавець не встановлює вичерпного переліку чи форми таких документів, що вказує на необхідність їх оцінки з точки зору загальних критеріїв допустимості та належності, передбачених ЦПК України. Реєстри боржників в межах договорів факторингу містять інформацію, яка відповідно до законодавства України належить до таємниці фінансової послуги. Це положення закріплене в статті 10 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», де зазначено, що конфіденційна інформація, яка стосується фінансових послуг, не підлягає розголошенню без згоди відповідних осіб, крім випадків, прямо передбачених законом. У контексті договорів факторингу така інформація включає деталі щодо боржників, їхніх зобов`язань. Крім того, реєстри прав вимоги містять персональні дані боржників, які захищені Законом України «Про захист персональних даних». Відповідно до цього закону, будь - яка обробка або передача таких даних можлива лише за згодою суб`єкта персональних даних або в межах чітко визначених правових підстав. У разі надання таких даних без правових підстав може виникнути загроза порушення прав осіб, чиї дані зазначені в реєстрі. До позовної заяви представником позивача долучено договір факторингу, витяги з реєстрів прав вимог та акти прийому-передачі, що є належним доказом стверджувати що фактор набув права вимоги. До того ж, сам договір факторингу судом нечинним не визнавався, а тому він є правомірним та обов`язковим до виконання. Проте, для повного та всебічного розгляду справи, позивач долучає платіжну інструкцію про оплату за право грошової вимоги згідно Договором факторингом № 16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024. До того ж, позивач належним чином підтвердив факт перерахування коштів відповідачу, надані до позову платіжні документи містять всі необхідні реквізити електронного розрахункового документа: дату і номер; назву, код платника та номер його рахунку; код банку платника; назву, код одержувача та номер його рахунку; код банку одержувача; суми цифрами; призначення платежу, що відповідає вимогам чинного законодавства. Таким чином, порядок видачі коштів в безготівковій формі первинним кредитором не порушено. Відповідач безпідставно намагається поставити під сумнів докази надані позивачем та ввести суд в оману. Щодо стягнення витрат з відповідача на професійну правничу допомогу представник відповідача заперечує витрати позивача на професійну правничу допомогу. Кожна юридична справа характеризується індивідуальним комплексом обставин та потребує диференційованого підходу до підготовки процесуальних документів. Така підготовка зумовлена варіативністю ситуацій, пов`язаних з правовим статусом та поведінкою боржників. З огляду на вищезазначене, правова допомога, надана адвокатом, яка включає підготовку матеріалів справи, складання адвокатського запиту, формулювання клопотання про витребування доказів та розробку позовної заяви, є результатом індивідуалізованої професійної діяльності. Ця діяльність враховує особливості конкретної справи та не може бути кваліфікована як шаблонна робота, що помилково стверджує Відповідач. Кожен процесуальний документ, підготований адвокатом, відображає специфіку правовідносин, що є предметом спору, та ґрунтується на ретельному аналізі фактичних обставин справи, що виключає можливість застосування уніфікованого підходу до їх складання. Надання послуг підтверджено Актом прийому-передачі наданих послуг від 22.11.2024, згідно з яким Адвокатське бюро «Тараненко та партнери» надало ТОВ «Качай Гроші» наступні послуги: складання позовної заяви - 2 год. (5 000 грн.); вивчення матеріалів справи - 2 год. (1000 грн.); підготовка адвокатського запиту - 1 год. (500 грн.); підготовка клопотання про витребування інформації щодо зарахування коштів на картковий рахунок боржника - 1 год. (500 грн.). Відповідно до п. 3.6. Договору про надання правничої допомоги № 2211/Е від 22.11.2024 докази на підтвердження факту понесених витрат на оплату правничої допомоги можуть бути надані позивачем у разі стягнення на його користь не пізніше 10 числа місяця наступного за місяцем фактичного отримання коштів на рахунок клієнта. Позивач використовував всі можливі механізми для забезпечення доказів. Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою, такої ж позиції притримується Верховний суд в постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19. Отже, позивачем надано беззаперечні докази щодо надання йому професійної правничої допомоги з обґрунтованими розрахунками (Додаток №18, №19 та №20 до позовної заяви). Підсумовуючи доводи викладені у позові та додаткових поясненнях просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 24.07.2025 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві зазначають про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги визнав частково, а саме суму боргу за тілом кредиту та судовий збір, заперечував щодо стягнення з нього відсотків за користування кредитними коштами та витрат на правову допомогу, вважаючи їх завищеними та не співмірними із тілом кредиту. Також 28.04.2025 відповідачем до суду було подано відзив на позов, у якому у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі. У судовому засіданні пояснив, що на той час у нього було скрутне матеріальне становище і він отримував кошти у ФК «Качай Гроші», витрачав їх на ліки та їжу. У подальшому намагався погасити суму боргу, але не зміг, оскільки були нараховані великі відсотки, а тому заборгованість погашав частково. Визнав, що гроші брав, але зазначив, що умови надання коштів були інші, при цьому електронний договір вважає недійсним. Указує, що тіло кредиту -5500 грн. не повернув кредитору, лише повернув частково у розмірі 500 грн., проте доказів цього немає та не може підтвердити сплату указаної суми. Звертає увагу, що за користування кредитними коштами йому неправомірно нараховано великі відсотки, які мають бути не вищі 12-15%, про що не зазначав у відзиві на позовну заяву. Тож частково визнав заборгованість та не визнав відсотки за користування коштами. При цьому не заперечував щодо стягнення з нього судового збору, проте заперечував щодо стягнення витрат на правову допомогу.

Враховуючи думку представника позивача, заслухавши думку відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до відповідних їм висновків.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч. 1, 2 п. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

З аналізу позовних вимог та наданих письмових доказів судом встановлено, що між сторонами спору виникли правовідносини в сфері договірних зобов`язань, а саме з договору кредиту, відповідно їх правове регулювання відбувається нормами Глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України, а також Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа.

Судом встановлено, що 21.11.2023між ТОВ «Качай Гроші» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії № 00-10335228 у формі електронного документа з використанням електронного підпису

Підписанням договору позики відповідач підтверджує, що він ознайомився на відповідному сайті позикодавця з повною інформацією щодо його послуг.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 Договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії, у розмірі 5500,00 грн. на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Відповідно до п 1.3 Кредитного договору строк дії кредитної лінії: 240 днів, позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю (дата повернення кредиту) 18.07.2024.

Згідно з п. 1.3.1 позичальник зобов`язаний оплатити проценти в рекомендовану дату оплати 21.12.2023 та здійснювати чергові платежі по сплаті нарахованих процентів на кожний 30 день після Рекомендованої дати за фактичне користування грошовими коштами протягом строку дії кредитної лінії.

Відповідно до п.1.4 сторони погодили тип процентної ставки -фіксована.

Відповідно до п.1.4.1 Договору стандартна процента ставка складає 2,80 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку користування Кредитом, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору.

Відповідно до п.1.4.2 Договору знижена процентна ставка складає 0,84 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за Рекомендованою датою погашення процентів, визначеною п. 1.3.1. даного Договору. Знижена процентна ставка застосовується вик почне протягом 30 днів користування кредитом поспіль, починаючи з першого дня користування кредитом (дати видачі кредиту) протягом строку кредитування, зазначеного в пункту 1.3. цього Договору.

Крім того, п.1.4.3. кредитного договору передбачено, що у разі здійснення позичальником платежу не пізніше наступного дня за рекомендованою датою погашення процентів, визначеною п. 1.3.1даного договору, до позичальника, як учасника Програми лояльності, застосовується індивідуальна знижка (знижена процентна ставка) на стандартну процентну ставку, яка зазначена у п.1.4.2 даного договору. У випадку невиконання позичальником умов для отримання від кредитодавця індивідуальної знижки (застосування зниженої процентної ставки), користування кредитом для позичальника здійснюється за стандартною процентною ставкою, як зазначена у п. 1.4.1. даного договору.

Позичальник розуміє та поінформований, що у разі невикористання ним на отримання знижки (невиконання умов отримання знижки) нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за стандартною процентною ставкою, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для позичальника, оскільки надання кредиту за даним договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки, а застосування зниженої процентної ставки є проявом лояльності кредитодавця до позичальника та правом кредитодавця.

Отже, вбачається, що позичальник ОСОБА_1 , укладаючи договір кредитної лінії № 00-10335228 від 21.11.2023, був повністю ознайомлений та проінформований про умови надання кредиту, що підтверджується підписанням електронним підписом позичальника шляхом введення одноразового ідентифікатора № 15947, що був направлений на номер телефону НОМЕР_1 , зазначений відповідачем. Водночас позичальником електронним підписом, а саме одноразовим ідентифікатором № 52479, підписаний паспорт споживчого кредиту, який містить основні умови укладеного кредитного договору

Разом з тим, як вбачається з інформаційної довідки від 09.09.2024 за вих. № 204/09 ТОВ «Платежі Онлайн» як технологічний оператор платіжних послуг повідомляє, що на сайті Торговця через платіжний сервіс «Platon» було проведено успішні транзакції згідно переліку, що наведений і додатку №1. Так, під № 4576, зазначеному у переліку, 21.11.2023 було перераховано 5500, 00 грн. на платіжну картку клієнта Приватбанку № НОМЕР_3 .

У той же час, на виконання ухвали суду від 24.07.2025 про витребування доказів, 18.08.2025 АТ КБ «Приватбанк» повідомлено, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_4 , також по клієнту емітувались інші картки. Додатково направили виписку по рахунку № НОМЕР_4 за період 21.11.2023-26.11.2023, яка містить зарахування 21.11.2023 на суму 5500,00 грн. Указані кошти 21.11.2023 рівними платежами по 2500 грн. були перераховані DPAY*FAVBET.UA. Номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження операцій за указаною платіжною карткою за період 21.11.2023-26.11.2023, фінансовий номер телефону: НОМЕР_5 , який також знаходиться у анкетних даних ОСОБА_1 .

Окрім цього встановлено, що 22.01.2024 ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Макс Кредит» уклали Договір факторингу № 22-01/2024, згідно умов якого ТОВ «Макс Кредит» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-10335228 від 21.11.2023, відповідно до якого клієнт відступив фактору права вимоги за укладеним кредитним договором згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.

Відповідно до Реєстру боржників за Договором факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024 вбачається, що під № 12156 від ТОВ «Качай Гроші» до ТОВ «Макс Кредит» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 15752,00 грн.

У подальшому, 16.08.2024 ТОВ «Макс Кредит» та позивач ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали Договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС згідно умов якого, клієнт відступив фактору права вимоги за укладеним кредитним договором згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.

Отже, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-10335228 від 21.11.2023 у розмірі 33616,00 грн., що підтверджується реєстром боржників за указаним договором факторингу № № 16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 (порядковий № 5682).

Згідно п. 1.2 договору факторингу, перехід від клієнта до фактора права вимоги заборгованості до боржників відбувається у момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому - передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою.

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

З правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі № 6-979цс15 слідує, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Судом встановлено, що всупереч умов договору № 00-8382942 від 14.06.2023 відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого у нього виникла заборгованість станом на 28.12.2024 у загальному розмірі 33616,00 грн., яка складається з: 6050,00 грн. - заборгованість по кредиту; 27566,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язанні здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бут здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо факто не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статі звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зі змісту ч. 2 ст. 1054 ЦК України випливає, що до кредитних відносин застосовуються положення законодавства, які регулюють позичкові відносини (параграф 1 глави 71 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Отже, враховуючи, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, а відповідач допустив порушення умов укладеного між сторонами кредитного договору, беручи до уваги дослідженні в судовому засіданні докази та по суті визнання відповідачем факту отримання кредиту та заборгованості за тілом кредиту, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають до задоволення у повному обсязі, оскільки відповідач при укладанні кредитного договору був достеменно ознайомлений з умовами надання кредитних коштів, у тому числі щодо сплати відсотків за користування кредитом та умовами повернення кредиту. Таким чином, до стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором № 00-10335228 від 21.11.2023 у загальному розмірі 33616,00 грн.

Що стосується стягнення витрат на правову допомогу суд зазначає наступне

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Позивачем у позовній заяві вказано, що судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 7000,00 грн., на підтвердження яких до матеріалів справи додано: копію договору про надання правничої допомоги №2211/Е від 22.11.2024; додаткову угоду № 13 від 22.11.2024 до договору про надання правничої допомоги № №2211/Е від 22.11.2024; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю; акт прийому-передачі наданих послуг від 22.11.2024, який є невід`ємною частиною договору про надання правничої допомоги та у якому наведено перелік наданих послуг, кількість витраченого часу та вартість цих послуг, на загальну суму 7000 грн.

У судовому засіданні відповідач не визнавав та заперечував щодо стягнення з нього витрат на правничу професійну допомогу у розмірі 7000,00 грн., вважаючи їх завищеними та неспівмірними із складністю справи.

Як зазначалося вище, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Отже, сторона відповідача фактично скористалася своїм процесуальним правом на звернення до суду із запереченнями щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи, що справа розглядалася в порядку спрощеного провадження, як малозначна, заявлені позовні вимоги, заперечення відповідача в контексті положення ч. 4 ст. 137 ЦПК України, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, суд вважає, що заявлена позивачем сума таких витрат є необґрунтованою, та неспівмірною з ціною позову, складністю справи, виконаними адвокатом роботами та часом, витраченим на виконання таких робіт. Тож, керуючись принципами співмірності, справедливості та верховенства права, заявлена позивачем вартість таких витрат у розмірі 7000 грн. підлягає частковому задоволенню, а саме у розмірі 5000,00 грн., саме така сума, на думку суду, буде обґрунтованою та відповідати принципу розумності, є співмірною зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді та витраченим часом.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2422,40 грн., оскільки будь - які відомості щодо наявності пільг у відповідача, що дає підстави для звільнення останнього від його сплати у матеріалах справи відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 207, 509, 512, 514, 526, 626, 628, 633, 634, 638, 1046, 1047, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 12, 76-89, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (, юридична адреса: 02090, м. Київ, Харківське шосе, 19, офіс 2005) заборгованість за кредитним договором № 00-10335228 від 21.11.2023 у загальному розмірі 33616,00 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., а всього 41038,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 10.09.2025.

Головуючий: Н. М. Кондрацька