Справа № 373/3002/25
Номер провадження 2/373/1589/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року Суддя Переяславського міськрайонного суду

Київської області Залеська А.О.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства Переяславське виробниче управління комунального господарства Переяславської міської ради про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

встановив:

01.10.2025 до надійшла вищевказана позовна заява, в якій ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача КП Переяславське ВУКГ наступну заборгованість по заробітній платі: оплата за надурочні години роботи 67 996,96 грн; доплата за роботу в нічний час 3 814,58 грн; доплата за шкідливі умови праці 2 719,88 грн; компенсація спецхарчування у розмірі 16 038,00 грн, що становить вартість 364,5 л молока. Також позивач просить стягнути на свою користь з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 78 556,40 грн та судовий збір у розмірі 1246,20 грн.

При вирішенні питання відкриття провадження у справі, встановлено наступне.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 з 02.01.2021 по 02.10.2024 працював на посаді машиніста насосних установок цеху «Каналізація» в КП Переяславське ВУКГ та у день звільнення 02.10.2024 на його банківську картку надійшли розрахункові кошти в сумі 18696,95 грн. у виді заробітної плати за вересень, жовтень 2024 р., що додатково повідомило його КП Переяславське ВУКГ листом № 415 від 11.10.2024. Вказана сума та її складову не задовольнили позивача і він 13.12.2024 звернувся до ВУКГ із заявою (претензією) виплатити недоплачені суми по різним складовим, які входять до структури його заробітної плати за весь період його роботи на підприємстві, починаючи з 2021 року по день звільнення. 21.01.2025 КП Переяславське ВУКГ листом за № 22 надало відповідь ОСОБА_1 на його заяву від 13.12.2024 зокрема про те, що підприємство готове надати йому недоотримане спецхарчування - молоко в кількості 76 л. у період роботи позивача з 01.08.2021 по 25.03.2022. Щодо оплати за роботу в надурочний час, за роботу в нічний час та доплати за шкідливі умови праці, то КП Переяславське ВУКГ у своєму листі відповіді від 21.01.2025 за №22 відмовило ОСОБА_1 .

Основними принципами цивільного судочинства, серед іншого є: верховенство права; неприпустимість зловживання процесуальними правами (ч.3 ст. 2 ЦПК України).

За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За правилами ч.1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті (спори про звільнення).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути суми по різним складовим заробітної плати та спецхарчуванню, що за його твердженням не були виплачені у повному обсязі у 2021р., 2022р., 2023р., 2024 р., тобто за період, що вочевидь перевищує, визначений у ч.1 ст. 233 КЗпП України трьох місячний строк звернення до суду.

Як стверджується у позові 02.10.2024 в день звільнення ОСОБА_1 на його банківську картку від відповідача зарахований грошовий переказ в сумі 18696,95 грн, а 11.10.2024 він отримав відповідь на свій лист від 09.10.2024 щодо розрахункової суми та її складових. З таким розрахунком при звільненні ОСОБА_1 не погодився та у подальшому 13.12.2024 надіслав претензію до ВУКГ по усім видам та строкам недоплачених йому виплат у період його роботи з 2021 року по день звільнення. Однак в досудовому порядку спір залишився неврегульованим.

Отже, викладені у змісті позову обставини та долучені до нього документи свідчать, що передбачений ч.1 ст. 233 КЗпП України трьох місячний строк звернення до суду з вимогами згідно ст. ст. 116 та 117 КЗпП України для позивача ОСОБА_1 розпочав свій перебіг з 11.10.2024 день надання йому відповіді від КП Переяславське ВУКГ по розрахунковій сумі 18696,95 грн, яка була виплачена позивачу у день звільнення (02.10.2024).

Слід зауважити, що намагання колишнього працівника врегулювати спірні відносини мирним шляхом у спосіб безпосереднього звернення до відповідача роботодавця з претензією по недоплаченим сумам та спецхарчування за весь період роботи, не перериває визначеного законом строку звернення до суду для вирішення відповідного трудового спору.

Збирання доказів по справі також не є поважною причиною, яка перешкоджала подачі позову до суду у строки передбачені ЦПК України.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Цивільним процесуальним кодексом України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Необхідність дотримання вимог ЦПК України відповідає практиці Європейського суду з прав людини щодо забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності, а також положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якими судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

В досліджуваній ситуації, передбачений ч.1 ст. 233 КЗпП України трьох місячний строк звернення до суду розпочав перебіг з 11.10.2024 та сплив 11.01.2025.

Відповідно до положень ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

Статтею 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії (у даній ситуації звернення особи до суду за вирішенням трудового спору) втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За правилами ч.1 та ч.5 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Поважними причинами пропуску процесуального строку вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення заяви стає неможливим або утрудненим, якщо вони пов`язані з об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи. Вищевказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 березня 2022 року у справі № 487/3514/17 (провадження № 61-15923св21).

Разом з тим, на виконання положень ст. 127 ЦПК України та ст. 234 КЗпП України позивач ОСОБА_1 заяви про поновлення, встановленого законом строку звернення до суду з відповідним позовом не подав та у змісті позову відповідне прохання не виклав, а також не зазначив будь-яких причин пропуску строку на звернення до суду для вирішення відповідного трудового спору.

Виходячи з вищевикладеного, а також з принципу змагальності в цивільному процесі, (ст. 12 ЦПК України), де серед іншого зазначається, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій, суд може поновити учаснику судового процесу, визначений законом строк звернення до суду лише за обґрунтованою заявою, якої у даному випадку немає, що тягне за собою наслідок повернення заяви (позову) без розгляду згідно зі ст. 126 ЦПК України.

У цьому контексті слід зазначити, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, запобігання зловживання процесуальними правами тощо і сторони повинні очікувати їх застосування.

Окрім цього, з автоматизованої системи документообігу суду (Д3) встановлено ОСОБА_1 втретє після спливу строку визначеного у ч.1 ст. 233 КЗпП України подає позов до КП Переяславське ВУКГ з тим самим предметом спору та тих самих підстав, а саме: 27.06.2025 ухвалою суду від 15.07.2025 позовна заява повернута у зв`язку з не виправленням недоліків (справа №373/1769/25); 23.07.2025 ухвалою суду відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду та вирішено повернути без розгляду позовну заяву з усіма додатками (справа №373/2128/25); 01.10.2025 надійшов позов у даній справі №373/3002/25

За змістом п.2 ч.2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживання процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Відповідно до ч.3 ст. 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути відповідну скаргу, заяву, клопотання.

Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 підлягає поверненню без розгляду у зв`язку з пропуском, встановленого законом строку на звернення до суду за вирішенням трудового спору.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 233 КЗпП України, ч.3 ст. 44, ст. 126 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства Переяславське виробниче управління комунального господарства Переяславської міської ради про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, - повернути без розгляду особі, яка її подала разом з усіма додатками.

Роз`яснити, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, ухвалою суду (ч.1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір»).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її винесення.

Суддя А.О. Залеська