Справа № 541/2419/25
Номер провадження 2/541/1234/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09 жовтня 2025 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Городівського О.А.,

за участю секретаря судового засідання Ніколаєнко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Миргородської міської ради Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

23 червня 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив визнати за ним, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом право на земельну ділянку колишнього КСП ім. Чапаєва, розташованої на території Кибинської сільської ради Миргородського району Полтавської області, право на яку мав його батько ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи позов вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кибинці Миргородського району Полтавської області помер його батько, ОСОБА_2 . Після смерті батька відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) розміром 3,3 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Чапаєва на території Кибинської сільської ради, що було посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай). Він є спадкоємцем за законом після смерті батька. Постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), у зв`язку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини, а саме відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_2 . В зв`язку з вищевикладеним змушений звернутися до суду.

Ухвалою судді від 11.07.2025 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 17.09.2025 підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином .

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позовну заяву ОСОБА_1 заперечив у повному обсязі (а.с. 38).

Свідок ОСОБА_3 , яка являється рідною сестрою позивача та донькою померлого ОСОБА_2 , суду пояснила, що їй відомо, що ОСОБА_1 після смерті батька, ОСОБА_2 успадкував все його майно, що залишилось на території домоволодіння в с. Кибинці Миргородського району Полтавської області. ОСОБА_2 є батьком позивача. Позивач, ОСОБА_1 , доглядав за домоволодінням в якому помер їх батько, користується будинком та присадибною ділянкою.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кибинці Миргородського району Полтавської області помер батько позивача, ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 6).

ОСОБА_2 був членом колгоспу ім. Чапаєва (с. Кибинці) з 1962 року. Згідно архівної довідки Миргородської районної державної адміністрації від 01.04.2025 у протоколах загальних зборів уповноважених членів КСП ім. Чапаєва за 1999 рік відомості про звільнення з членів КСП ОСОБА_2 відсутні (а.с. 13).

Відповідно до листа Відділу №2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 21.03.2025 та списку на оформлення державних актів ОСОБА_2 був внесений у списки громадян, які мали право на земельну частку (пай) колишнього КСП ім. Чапаєва, розташованого на території Кибинської сільської ради Миргородського району Полтавської області. Згідно Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, відомості щодо видачі державного акту на право власності на земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кибинської сільської ради Миргородського району Полтавської області на ім`я ОСОБА_2 , станом на 31.12.2012 року відсутні. Він внесений до списку громадян, які мають право на оформлення державних актів на земельні частки (паї) на території Кибинської сільської ради (№ ділянки 356). Відповідно до списку, внесені відомості щодо ОСОБА_2 , а саме вказано номер ділянки НОМЕР_2 , та площа паю 2,82 га. Дані щодо видачі сертифікату на земельну частку (пай) колишнього КСП ім. Чапаєва, що знаходився на території Миргородської територіальної громади (колишня Кибинська сільська рада) Миргородського району Полтавської області, відсутні (а.с. 10, 24-27).

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, наданої Миргородською нотаріальною конторою, спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 не заводилась (а.с. 31-32).

Постановою приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Наконечної Н.П. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 та роз`яснено необхідність звернення до суду в зв`язку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини, а саме відсутній правовстановлюючий документ на землю після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_2 .

На даний час отримати правовстановлюючі документи на вказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки її цивільна правоздатність, як, фізичної особи, припинена у момент її смерті (ч. 4 ст. 25 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 524, 525, 527, 548, 549 ЦК України 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень до ЦК України 2004 року правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно пункту 2 Указу Президента України від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

На відміну від паювання, приватизація земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств здійснюється за правилами, передбаченими ст. 25 Земельного кодексу, яка надає гарантоване право працівникам таких підприємств на безоплатне одержання земельної частки (паю), виділену в натурі (на місцевості).

Згідно роз`яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з положеннями статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 та 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про власність», який діяв на момент виникнення цивільних правовідносин, громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.ст. 1220, 1221 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, який помер (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Положеннями ст. 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з положенням ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_2 , відповідно до ст. 549 ЦК УРСР шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, а саме користувався будинком та присадибною ділянкою, здійснював за ними догляд, взяв собі особисті цінні речі батька та предмети домашнього вжитку, але через брак коштів вважав недоцільним отримувати свідоцтво про право на спадщину на будинок.

Судом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_2 мав право на отримання земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0347 площею 2,8209 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колишнього КСП ім. Чапаєва, розташованої на території Кибинської сільської ради Миргородського району Полтавської області, оскільки був членом даного колгоспу (а.с. 11-12).

Отже, враховуючи те, що оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) померлого батька відсутній у позивача, однак його право на земельну ділянку встановлено судом, тому з метою захисту прав власності позивача необхідно позов задовольнити та визнати за спадкоємцем ОСОБА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом, право на земельну частку (пай) колишнього КСП ім. Чапаєва, розташованої на території Кибинської сільської ради Миргородського району Полтавської області, право на яке мав ОСОБА_2 , виходячи з положень ст. 16 ЦК України, якою передбачено способом захисту цивільних прав та інтересів визнання права.

За таких обставин позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, і тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 328, 1216, 1217, 1261, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст. 5, 10, 12, 13, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом право на земельну ділянку з кадастровим номером :00:002:0347 площею 2,8209 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колишнього КСП ім. Чапаєва, що на території Кибинської сільської ради Миргородського району Полтавської області, право на яку мав ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя: О. А. Городівський