Провадження № 2/686/6415/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09.10.2025 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Гайдуку А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

В липні 2025 року ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в загальному розмірі 58365,00 грн. за наступними кредитними договорами:

- за договором позики №7885536 від 21.08.2024 року (кредитодавець ТзОВ «МАНІФА») у розмірі 18865,00 грн., з яких: 7000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 5600,00 грн. сума заборгованості за процентами за користування позикою; 6265,00 грн. сума заборгованості за процентами на прострочену позику;

- за кредитним договором №4907210 від 21.08.2024 року (кредитодавець ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА») у розмірі 39500,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24500,00 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою; 5000,00 грн. сума заборгованості за процентами на прострочену позику.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок укладення ряду договорів факторингу про відступлення прав вимоги ТзОВ «МАНІФА» та ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за наведеними вище договорами, на підтвердження чого до матеріалів справи долучено відповідні витяги з Реєстрів боржників.

Враховуючи викладене, оскільки станом на день пред`явлення даного позову до суду, відповідачем не виконано взятих на себе зобов`язань, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за вказаними вище кредитними договорами у загальному розмірі 58365,00 грн. та судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 10.07.2025 року відкрито провадження та справу призначено у спрощеному провадженні до судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечив щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки до суду не повідомив.

За таких обставин відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами у сукупності, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Щодо договору позики №7885536 від 21.08.2024 року.

21.08.2024 року між ТОВ «МАНІФА» та ОСОБА_1 укладено договір позики №7885536, який підписано електронним підписом Позичальника.

Відповідно до пп. 2.1., 2.2 Договору, кредит надається клієнту в розмірі 7000,00 грн. строком на 80 днів, дата повернення позики: 09.11.2024 року.

Процентна ставка базова фіксована становить 1% в день та застосовується у межах строку позики на умовах, визначених п. 2.4. цього Договору.

Відповідно до п. 2.5. Договору, позика надається позичальнику в день підписання сторонами Договору позики шляхом безготівкового перерахування на рахунок позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської картки) № НОМЕР_1 , зареєстрованого позичальником для цієї цілі в Особистому кабінеті.

Згідно розрахунку позивача заборгованість за кредитним договором №7885536 від 21.08.2024 року становить 18865,00 грн., з яких: 7000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 5600,00 грн. сума заборгованості за процентами за користування позикою; 6265,00 грн. сума заборгованості за процентами на прострочену позику.

11.01.2024 року між ТОВ «МАНІФА» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №11-01/2024, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №7885536 від 21.08.2024 року, укладеним між ТОВ «МАНІФА» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Відповідно до Реєстру боржників №9 від 11.12.2024 р. до договору факторингу №11-01/2024 від 11.01.2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 18865,00 грн., з яких: 7000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 5600,00 грн. сума заборгованості за процентами за користування позикою; 6265,00 грн. сума заборгованості за процентами на прострочену позику.

Щодо кредитного договору №4907210 від 21.08.2024 року.

21.08.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4907210, який підписано електронним підписом Позичальника.

Відповідно до умов цього Договору сума позики становить 10000,00 грн. (п. 1.2), строк кредитування 360 днів (п. 1.3. Договору), стандартна процентна ставка 1,00% за кожен день користування кредитом (п. 1.4.1.).

Згідно із п. 2.1 Договору, товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_2 .

Зі змісту розрахунку позивача встановлено, що заборгованість за кредитним договором №4907210 від 21.08.2024 року становить 39500,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24500,00 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою; 5000,00 грн. сума заборгованості за процентами на прострочену позику.

22.04.2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №22042025, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №4907210 від 21.08.2024 року, укладеним між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №22042025 від 22.04.2025 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 39500,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24500,00 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою; 5000,00 грн. сума заборгованості за процентами на прострочену позику.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина 1 статті 205 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 цього Кодексу встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ч.2 ст.1048 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З наданих та досліджених судом доказів вбачається, що відповідач 21.08.2024 року уклав з ТОВ «МАНІФА» та ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» кредитні договори, за якими отримав грошові кошти в сумі 7000 грн. та 10000 грн. відповідно.

Факт перерахування коштів на рахунок відповідача підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК» від 22.04.2025 року та іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Однак, відповідач не повернув грошові кошти у строки, встановлені цими договорами, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Право вимоги за вказаними кредитними договорами відступлено ТОВ «ФК «ЄАПБ», що документально підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

З матеріалів справи також слідує, що сторони погодили умови кредитування, в тому числі кількість та розмір платежів, періодичність їх внесення, розмір процентної ставки, строк кредитування, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом ґрунтується на вимогах закону, підтверджується належними доказами, наданими позивачем та дослідженими судом.

Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідачки виникло зобов`язання по поверненню суми отриманого кредиту та сплати відповідної плати за користування кредитом.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року по справі № 2-383/2010 стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Отже, з урахуванням суми неповернутого кредиту, процентної ставки за кредитом і строку кредитування розмір заборгованості становить:

- за договором позики №7885536 від 21.08.2024 року (кредитодавець ТзОВ «МАНІФА») у розмірі 12600,00 грн., з яких: 7000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 5600,00 грн. сума заборгованості за процентами за користування позикою;

- за кредитним договором №4907210 від 21.08.2024 року (кредитодавець ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА») у розмірі 34500,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24500,00 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача процентів за прострочену позику, то суд приходить до наступного.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому суд зазначив, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.

Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Оскільки ОСОБА_1 укладав кредитні договори з ТОВ "МАНІФА" та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» у період дії в Україні воєнного стану, то відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України проценти за понадстрокове користування позикою за вищевказаними кредитними договорами не підлягають стягненню з відповідача.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики №7885536 від 21.08.2024 року у розмірі 12600,00 грн., з яких: 7000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 5600,00 грн. сума заборгованості за процентами за користування позикою; за кредитним договором №4907210 від 21.08.2024 року у розмірі 34500,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24500,00 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою, а всього стягнути 47100,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до суми задоволених позовних вимог в розмірі 2443,57 грн. (3028х47100,00:58365,00).

Таким чином, керуючись ст. ст. 512, 514, 516, 525, 526, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 258, 264, 265, 280-281, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ) заборгованість за договором позики №7885536 від 21.08.2024 року у загальному розмірі 12600,00 грн.; за кредитним договором №4907210 від 21.08.2024 року у розмірі 34500,00 грн., а також судовий збір у сумі 2443,57 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 09.10.2025 року.

Суддя Сергій Стефанишин