1Справа № 335/6527/25 2/335/2881/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суду міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Геєць Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Стандартюк О.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , в особі представника ОСОБА_1 , до ОСОБА_4 про стягнення пені із заборгованості за несплату аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

До Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя звернулася ОСОБА_3 , в особі представника ОСОБА_1 , до ОСОБА_4 про стягнення пені із заборгованості за несплату аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , який рішенням суду від 25.12.2024 року розірвано. На підставі судового наказу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.10.2024 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісяця, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу 17.10.2024 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Однак, відповідачем вказані аліментні кошти в повному обсязі не сплачуються, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті аліментів за період з жовтня 2024 року по червень 2025 року. Згідно розрахунку заборгованості, наданим державним виконавцем Лівобережного ВДВС, загальна сума заборгованості зі сплаті аліментів за виконавчим документом, станом на 30.06.2025 року, становить 86 772,58 грн.

Позивач посилаючись на вимоги ч. 1 ст. 196 СК України, просить стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 54 307,08 грн.

Ухвалою суду від 08.07.2025 року було відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

15.08.2025 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якій просить у задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що позивачем заявлені вимоги щодо стягнення неустойки (пені) за період з жовтня 2024 року по червень 2025 року включно, у розмірі 54 307,08 грн. Відповідач по справі з 06.06.2024 року по січень 2025 року перебував на військовій службі та боронив державу на різних напрямках. З 06.08.2024 року і по 24.01.2025 року проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 .

З урахуванням інформації зазначеної у судовому наказі, адресою проживання та реєстрації відповідача було і залишається: АДРЕСА_1 , а тому, суд, з урахуванням положень ст. 169 ЦПК України, був зобов`язаний направити останній за вказаною адресою. Однак, відповідач не міг фізично отримати інформацію про судовий наказ, оскільки у цей період перебував на військовій службі.

У подальшому, позивачка звернулася за примусовим виконанням судового наказу, та Лівобережним відділом державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було відкрито виконавче провадження № 76432959 від 01.11.2024 року. Відповідач не отримував жодної інформації від державного виконавця щодо відкритого виконавчого провадження, оскільки у цей період перебував на військовій службі.

Наприкінці жовтня, початку листопада 2024 року, позивачкою було повідомлено відповідача про бажанні розлучитися, та про те, що останній повинен сплачувати аліменти. З урахуванням того, що відповідач сприймав відносини з позивачкою як родинні, у останньої перебувала зарплатна банківська карта відповідача, та ним було повідомлено позивачці, що вона може знімати відповідні суми аліментів з його картки.

З урахуванням зазначеного позивачкою у період з 07.09.2024 року по 25.11.2024 року було знято готівкою, переведено на іншу карту, витрачені у магазинах, грошові кошти у загальному розмірі 178 913,00 грн. У період після 18.10.2024 року по 25.11.2024 року, позивачкою були зняті 97 413,00 грн.

Під час перебування відповідача на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , з урахуванням положень чинного законодавства, саме на роботодавця покладався обов`язок утримання відповідних сум аліментів з заробітної плати, що й було зроблено, оскільки у січні та лютому 2025 року позивачці були перераховані аліменти у загальному розмірі 72 221,27 грн., а саме: 40 713,42 грн. - у січні 2025 року (за грудень) та 31 507,85 грн. - у лютому 2025 року (за січень).

Таким чином, відповідач у повній мірі усвідомлював та розумів, що ним у повному обсязі сплачуються аліменти за вказаним судовим наказом, у тому числі, через відсутність будь-яких претензій зі сторони позивача.

У подальшому, лише 01.04.2025 року через застосунок «Приват 24» відповідачу стало відомо про накладення арешту державним виконавцем на його кошти у межах виконавчого провадження. Після прибуття відповідачем до Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) державним виконавцем Омельяненко А.П. було пояснено, що у нього наявна заборгованість за 3 місяці, та арешт було накладено у межах суми заборгованості 15 250,72 грн.

Відповідачем 01.04.2025 року була погашена заборгованість у вказаному розмірі та державним виконавцем була прийнята постанова про зняття арешту з коштів. Крім того, державним виконавцем був наданий відповідачу розрахунок датований станом на 08.04.2025 року, з якого вбачається, що у відповідача була наявна заборгованість у розмірі 15 250,72 грн., що була погашена 01.04.2025 року.

З наданих державним виконавцем рекомендацій, за період квітень - червень 2025 року, враховуючи, що починаючи з кінця січня 2025 року та на теперішній час відповідач є безробітнім та проходить реабілітацію за наслідками військової служби, розмір аліментів становив 4836,94 грн. виходячи з середньої заробітної плати працівника для відповідної місцевості, яка становить 14 510,81 грн., а тому, відповідачем у цей період сплачувалися аліменти у розмірі 5000,00 грн.

У другій половині липня 2025 року відповідачу стало відомо про наявність провадження по даній справі. Після отримання доступу до матеріалів справи, серед додатків до позовної заяви був розрахунок заборгованості аліментів, станом на 30.06.2025 року, виданий державним виконавцем Кочінашвілі М.С. З вказаного розрахунку вбачалося, що заборгованість зі сплати аліментів, станом на 30.06.2025 року, становить 86 772,58 грн.

З урахуванням отриманої інформації, оскільки зміст розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 08.04.2025 року наявний у відповідача та розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 30.06.2025 року, доданий до позову, суттєво відрізнявся, останній звернувся 28.07.2025 року до Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про перерахунок заборгованості по аліментам по виконавчому провадженню № 76432959. Станом на дату подання даного відзиву до суду, ВДВС не надана відповіді на подану заяву.

Крім того, після звернення відповідача до ВДВС, останнім була отримана інформація, про наявність заборгованості зі сплати аліментів у розмірі майже 77 000,00 грн. Роз`яснення про причини та підстави утворення вказаної заборгованості, враховуючи інформацію зазначену у розрахунку від 08.04.2025 року, державним виконавцем надані не були. З урахуванням позиції відповідача, щодо його обов`язку з утримання дітей, останнім було 31.07.2025 року сплачена заборгованість у сумі 76 772,58 грн. та аліменти у розмірі 5000,00 грн. за липень.

У серпні 2025 року відповідачем були отримані від державного виконавця довідка № 85212/15/29.24-35 від 04.08.2025 року, про те, що станом на 04.08.2025 року у відповідача відсутня заборгованість зі сплати аліментів, та наданий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, станом на 01.08.2025 року. Станом на 01.08.2025 року, у відповідача рахується переплата зі сплати аліментів у розмірі 12 699,50 грн.

Відповідач також зазначає, що на його думку у його діях відсутня вина щодо виникнення заборгованості зі сплати аліментів у ВП № 76432959, оскільки:

- у період жовтень - листопад 2024 року - у позивача був доступ до зарплатної карти відповідача, та їй був наданий дозвіл на зняття аліментів у необхідних сумах, у період після 18.10.2024 року по 25.11.2024 року, позивачкою були зняті 97 413,00 грн.;

- у період грудень 2024 - січень 2025 років - відповідальність за своєчасне відрахуванням аліментів з заробітної плати була покладена на військову частину НОМЕР_1 , якою було перераховані аліменти у розмірі 72 221,27 грн.;

- у період лютий - березень 2025 року, відповідач визнає наявність у нього заборгованості, однак, остання була сплачена одразу, як тільки про неї стало відомо відповідачу, у розмірі визначеному державним виконавцем, а саме 15 250,72 грн.;

- у період квітень - липень 2025 року, відповідачем щомісячно сплачувалося 5 000,00 грн. аліментів, враховуючи положення ч. 2 ст. 195 СК України;

- щодо, начебто, заборгованості у розмірі 76 772,58 грн., про яку відповідачу стало відомо, тільки у другій половині липня 2025 року, та остання була майже одразу сплачена.

Зазначена вище інформація, у своїй сукупності, доводить обставини відсутності вини у діях відповідача, наслідком яких стало, виникнення заборгованості зі сплати аліментів у ВП № 76432959. Крім того, відповідач своїми діями вчиняв заходи, що залежали від нього задля належного виконання ним обов`язку зі сплати аліментів.

Щодо надання представником позивача необґрунтованого та незаконного розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, відповідач зазначив.

Представником позивача розрахована неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів на підставі розрахунку заборгованості аліментів, що наданий державним виконавцем, станом на 30.06.2025 року. Однак, враховуючи розрахунок заборгованості аліментів, що наданий державним виконавцем відповідачеві, станом на 01.08.2025 року, у розрахунку від 30.06.2025 року неправильно зазначено та не враховані наступні суми: вказані різні суми аліментів за період жовтень 2024 року (24 321,21 грн. у розрахунку від 30.06.2025 року та 11 768,40 у розрахунку від 01.08.2025 року); у розрахунку від 30.06.2025 року, не враховані аліменти, у загальному розмірі 10 000,00 грн. сплачені відповідачем у травні і червні 2025 року.

На думку відповідача, наведений розрахунок неустойки (пені) є неналежним та не відповідає обставинам по справі, з урахуванням наведеного вище обґрунтування та нового розрахунку заборгованості аліментів, станом на 01.08.2025 року, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з урахуванням наведених у відповіді на відзив обставин, зокрема стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 48 536 грн. 69 коп., з урахуванням розрахунку заборгованості по аліментам, який наданий державним виконавцем Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 01.08.2025 року.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позову, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 з 16.05.2015 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , який рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.12.2024 року розірвано.

Від шлюбу сторони мають двох дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 від 19.05.2015 року, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_3 від 21.07.2015 року.

18.10.2024 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісяця, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу з 17.10.2024 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Постановою державного виконавця Лівобережного ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 01.11.2024 року відкрито виконавче провадження №76432959.

Згідно розрахунку заборгованості, наданим державним виконавцем Лівобережного ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) М.С. Кочіашвілі, загальна сума заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим документом, станом на 30.06.2025 року, становить - 86 772,58 грн.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині першій та другій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Вказаний висновок підтверджується наступним.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

У зв`язку з викладеним Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вважає за необхідне уточнити висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2018 року у справі № 572/1689/16-ц (провадження № 61-311 св 17), зазначивши, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_4 на підставі судового наказу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.10.2024 року має сплачувати на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісяця, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу з 17.10.2024 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Також встановлено, що відповідач з 06.06.2024 року по січень 2025 року перебував на військовій службі, з 06.08.2024 року по 24.01.2025 року проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , про що свідчить військовий квиток Серії НОМЕР_4 .

Під час перебування відповідача на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , на роботодавця покладався обов`язок утримання відповідних сум аліментів з заробітної плати відповідача. Так, у січні та лютому 2025 року були перераховані аліменти у загальному розмірі 72 221,27 грн., а саме: 40 713,42 грн. - у січні 2025 року (за грудень) та 31 507,85 грн. - у лютому 2025 року (за січень), що підтверджується звітом про здійснення відрахувань та виплат від 01.05.2025 року та доданим безпосередньо позивачем до позову розрахунком заборгованості аліментів, станом на 30.06.2025 року.

Постановою державного виконавця Лівобережного ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 01.04.2025 в рамках виконавчого провадження №76432959 накладено арешт на кошти ОСОБА_4 , оскільки наявна заборгованість по сплаті аліментів понад три місці.

Постановою державного виконавця Лівобережного ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 08.04.2025 в рамках виконавчого провадження №76432959 знято арешт з коштів ОСОБА_4 , оскільки боржником сплачено заборгованість зі сплати аліментів.

Крім того, державним виконавцем був наданий відповідачу розрахунок від 08.04.2025 року, з якого вбачається, що у відповідача була наявна заборгованість у розмірі 15 250,72 грн., яка була погашена 01.04.2025 року.

Тобто протягом короткого часу, коли відповідач дізнався про заборгованість по сплаті аліментів понад три місці, здійснив погашення заборгованості в повному обсязі.

З довідки №8512/15/29.24-35 від 04.08.2025 року, виданої Лівобережним ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вбачається, що відповідно до розрахунку заборгованості заборгованість станом на 04.08.2025 року відсутня. Відповідно до перевірки АСВП інформація щодо ОСОБА_4 до реєстру боржників не внесена.

Частиною 2 ст. 195 СК України внормовано, що заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Як слідує з матеріалів справи, з кінця січня 2025 року та на теперішній час відповідач є безробітнім, розмір аліментів становив 4836,94 грн. виходячи з середньої заробітної плати працівника для відповідної місцевості, яка становить 14 510,81 грн., а тому відповідачем у цей період сплачувалися аліменти у вказаному розмірі.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.08.2025 року виданого Лівобережним ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в рамках виконавчого провадження №76432959, за період з жовтня 2024 року по липень 2025 року боржником сплачено аліменти у розмірі 184 244,57 грн., а саме: у жовтні 2024 року 0,00 грн., листопаді 2024 року 0,00 грн., у грудні 2024 року 0,00 грн., у січні 2025 року 40 713,42 грн., у лютому 2025 року 31 507, 85 грн., у березні 0,00 грн., квітні 2025 року 20 250, 72 грн., у травні 2025 року 5000 грн., у червні 2025 року 5000 грн., у липні 2025 року 81 772,58 грн., сукупний розмір заборгованості складає „ 12 699,50 грн. (тобто переплата).

Згідно до листа про надання інформації від 25.08.2025 року №94411/15/29.24-35, наданої Лівобережним ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), перевіркою бази автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження №76432959, з примусового виконання судового наказу №335/11515/24 від 18.10.2024 року, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , аліментів на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісяця, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу з 17.10.2024 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Оскільки, станом на 08.04.2025 була відсутня інформація з Податкової служби про розмір доходів боржника за період І-ІІ квартал 2025 року, державним виконавцем було складено розрахунок зі сплати аліментів за вищезазначений період з урахуванням середньої заробітної плати.

Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 30.06.2025 та 01.08.2025 було складено розрахунок з урахуванням інформації наданої Податковою службою за період І-ІІ квартал 2025 року у якому за І квартал зазначався дохід у розмірі 275344.92 грн., а II квартал розраховувався по середньомісячній заробітній платі.

Обґрунтування для складання розрахунку зі сплати аліментів від 08.04.2025, 30.06.2025 та 01.08.2025 є інформація надана державною податковою службою.

Вищезазначений розрахунок був здійснений відповідно до чинного законодавства і є правильним.

Відповідно ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження зазначено, що виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувану і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувана; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження.

Згідно розрахунку зі сплати аліментів від 01.04.2025 року заборгованість склала 15250.72 грн. 01.04.2025 року боржником було сплачено заборгованість у зв`язку з чим 08.04.2025 державним виконавцем винесено постанову про зняття арешту з коштів боржника, (боржнику видано постанову наручно).

26.06.2025 року до відділу надійшла заява стягувача про видачу розрахунку заборгованості зі сплати аліментів. 30.06.2025 року державним виконавцем було здійснено перерахунок де розмір заборгованості становить 86772,58 грн.

28.07.2025 року до відділу надійшла заява від боржника про перерахунок заборгованості зі сплати аліментів при розгляді якої державним виконавцем було здійснено перерахунок від 05.08.2025 року.

Наведені вище обставини свідчать, що відповідач вживав заходів щодо погашення заборгованості по аліментам, а розрахунок заборгованості формувався державним виконавцем з урахуванням інформації Податкової служби, яка сформована на відповідні квартали поточного року.

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З викладених обставин ОСОБА_4 доведено, що ним вживалися всі залежні від нього заходи щодо належного виконання зобов`язання, тому суд вважає його невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні.

Положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Суд, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_4 у простроченні сплати аліментів відсутня, оскільки останній вживав всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Ураховуючи викладене, суд на підставі оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів.

В силу положень ст. 141 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 245, 263-265, 268, ЦПК України, ст.ст. 185,196 СК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_3 , в особі представника ОСОБА_1 , до ОСОБА_4 про стягнення пені із заборгованості за несплату аліментів залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 14.10.2025 року.

Суддя Ю.В.Геєць