Дата документу 02.10.2025Справа № 554/3016/25
Провадження № 2/554/2524/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2025 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді Тімошенко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Тоцької К.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради про встановлення факту самостійного одноособового виховання та утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 про встановлення факту самостійного одноособового виховання та утримання дитини.

Позивач прохала суд встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , самостійно, без будь-якої сторонньої допомоги та без участі батька виховує та повністю утримує малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити факт відсутності участі батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вихованні та утриманні малолітньої доньки.

Позовні вимоги мотивує тим, що07.06.2008 року між позивачем ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відповідачем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було зареєстровано шлюб.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 09.07.2018 року у справі № 554/3782/18 шлюб між сторонами розірвано.

Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судовим наказом Октябрського районного суду м. Полтави від 27.09.2018 року у справі № 554/7336/18 стягнуто з ОСОБА_3 аліменти в розмірі однієї четвертої частки усіх видів заробітку (доходу) на утримання дитини ОСОБА_4 .

01.12.2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зареєстровано шлюб.

Позивач зазначає, що дитина проживає з нею за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач проживає окремо за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач стверджує, що самостійно займається вихованням та матеріальним забезпеченням дитини, оплачує послуги репетиторів, дитячих гуртків, купує продукти харчування, одяг тощо.

На підтвердження своїх вимог позивач посилається на письмові пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , довідку з місця навчання дитини, акт обстеження умов проживання, рішення виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради від 25.02.2025 року № 34.

Позивач також посилається на довідку Шевченківського ВДВС від 27.01.2025 року, відповідно до якої відповідач має заборгованість зі сплати аліментів на утримання ОСОБА_4 станом на грудень 2024 року у розмірі 222 088,65 грн.

Зазначає, що є лейтенантом військової служби, офіцером групи психологічного супроводу військової частини, і посилається на положення ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», які передбачають звільнення від військової служби жінок, які мають дітей віком до 18 років, та не підлягання призову осіб, які самостійно виховують дитину за рішенням суду.

Ухвалою суду від 12.03.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 09.04.2025 року залучено військову частину НОМЕР_1 в якості третьої особи до участі у справі та зобов`язано Орган опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради надати до суду письмовий висновок про доцільність/недоцільність визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання її матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 12.08.2025 року закрито підготовче судове засідання справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 02.10.2025 року позивач та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради надали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Представник військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З позовної заяви та пояснень представника позивача вбачається, що основною метою звернення до суду є отримання можливості звільнення з військової служби на підставі ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Однак, встановлення факту самостійного виховання дитини не є самоціллю, а повинно відображати об`єктивну реальність відносин між батьками та дитиною.

Відповідно до матеріалів справи 29.07.2025 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 розірвано.

Судовим наказом Октябрського районного суду м. Полтави від 27.09.2018 року у справі № 554/7336/18 стягнуто з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку.

Сам факт наявності судового наказу про стягнення аліментів свідчить про те, що відповідач юридично визнаний зобов`язаним утримувати дитину і несе відповідну відповідальність за невиконання цього обов`язку.

Наявність заборгованості по аліментах є підставою для застосування до відповідача заходів примусового виконання, передбачених законодавством України, проте сама по собі не є достатньою підставою для встановлення факту самостійного виховання дитини.

Позивач стверджує, що відповідач жодним чином не приймає участі у вихованні дитини з 2018 року.

Матеріали справи свідчать про те, що малолітня донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 має рідного батька - ОСОБА_3 .

В судовому засіданні покази свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , мають загальний характер і не містять конкретних фактів, які б беззаперечно підтверджували повну відсутність участі батька у житті дитини протягом тривалого часу.

Позивач надала докази свого матеріального забезпечення, зокрема довідку про доходи, характеристику з місця роботи.

Суд не ставить під сумнів, що позивач забезпечує дитину матеріально та створює належні умови для її проживання та розвитку.

Однак, сам факт матеріального забезпечення дитини матір`ю не є достатньою підставою для встановлення факту самостійного виховання, якщо батько юридично не позбавлений своїх батьківських прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 та ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 зазначено, що в умовах дії режиму воєнного стану факт самостійного виховання батьком/матір`ю (або іншою особою) дитини може існувати і без наявного спору про право через існування (настання) обставин, в силу яких обсяг прав матері (батька) обмежується або припиняється.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що встановлення факту самостійного виховання дитини можливе у випадках, зокрема, коли особа самостійно здійснює обов`язки по вихованню та утриманню дитини, в той час коли інший з батьків позбавлений фактичної змоги виконувати свої обов`язки; батько або матір не беруть участі у вихованні та утриманні дитини або зникли, проте не визнані судом безвісно відсутніми або такими, що позбавлені батьківських прав; якщо один з батьків перебуває на окупованій території, в полоні і не може фактично виховувати та утримувати дитину тощо.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявності підстав для встановлення факту самостійного одноособового виховання та утримання дитини.

Відповідач, незважаючи на наявність заборгованості по аліментах та обмежену участь у вихованні дитини, юридично залишається батьком дитини з усіма правами та обов`язками, передбаченими Сімейним кодексом України.

Відсутність активної участі батька у вихованні дитини не є тотожною повній відсутності такої участі та не є самостійною підставою для встановлення факту самостійного виховання без наявності об`єктивних обставин, які унеможливлюють виконання батьком своїх обов`язків.

Суд зазначає, що у разі ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків позивач має право звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав у порядку, передбаченому законодавством.

Крім того, питання про застосування до відповідача заходів примусового виконання судового наказу про стягнення аліментів вирішується у виконавчому провадженні.

Керуючись ст. ст. 13, 81, 141, 260-261, 263,265 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради про встановлення факту самостійного одноособового виховання та утримання дитини - відмовити.

Копію повного судового рішення направити учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні протягом 2 (двох) днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З текстом рішення суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення виготовлено 10.10.2025 року.

Суддя Н.В.Тімошенко