Справа №295/8166/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючої судді Стрілецької О.В.

за участі секретаря судового засідання Простибоженко Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог

18.06.2025 позивач з використанням системи "Електронний суд" звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором споживчого кредиту №300007420, укладеним 22.10.2021, в розмірі 49543,24 грн, яка складається із заборгованості: за тілом кредитом 33181,73 грн, за відсотками 1,51 грн, за комісією 16360,00 грн, а також судові витрати.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказує, що 22.10.2021 між АТ «Банк Форвард» та ОСОБА_1 укладений договір №300007420 про банківське обслуговування фізичних осіб та надано кредит в розмірі 50000,00 грн строком на 366 днів на період з 22.10.2021 по 22.10.2022 шляхом переказу коштів на банківський рахунок відповідача.

25.07.2024 між АТ «Банк Форвард» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладений договір факторингу №GL1N426202/1, відповідно до умов якого АТ «Банк Форвард»відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» право грошової вимоги до боржників, у тому числі, за договором споживчого кредиту №300007420 від 22.10.2021, боржником за яким є ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи наявність права вимоги до відповідача, позивач посилається на положення ст.ст. 512, 514 ЦК України, вказує, що на підставі укладеного договору факторингу позивач набув права кредитора у зобов`язаннях, а відтак і права вимоги до боржника.

Позивач посилається на те, що відповідач умови кредитного договору не виконала, кредитні кошти в установлений графіком строк не повернула, станом на дату відступлення права вимоги 25.07.2024 має заборгованість за кредитним договором в сумі 49543,24 грн, яку просить стягнути на свою користь.

ІІ. Процедура та позиції сторін

Відповідно до ухвали Богунського районного суду м. Житомира 23.07.2025 у справі відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін.

15.08.2025 представник відповідача - адвокат Дубок С.М. направив відзив на позовну заяву (а.с. 49-53), в якому позовні вимоги визнає частково, просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення комісії та зменшити витрати на правову допомогу.

У відзиві на позовну заяві вказано, що відповідач не заперечує укладення нею кредитного договору, заборгованість за тілом та відсотками. Разом з тим, відповідач не визнає позовні вимоги в частині стягнення комісії в розмірі 16360,00 грн. Вказує, що відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі, комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

На думку адвоката Дубка С.М. комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» 10.06.2017 щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Представник відповідача зауважує, що в кредитному договорі №300007420 від 22.10.2021 не зазначений перелік додаткових та супутніх банківських послуг, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу, та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту, матеріали справи також не містять доказів, що його довірителька користувалась такими послугами, відтак позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за комісією задоволенню не підлягають.

Крім того, адвокат Дубок С.М. просив зменшити витрати на правничу допомогу, яка заявлена в позові в розмірі 7000,00 грн, оскільки вважає таку суму явно завищеною та непропорційною до складності справи, вказує, що справа є типовою, має стандартний характер, не містить складної аргументації чи великого обсягу доказів. На думку представника Сердешнюк Т.В. витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню в розмірі, що не перевищує 3000,00 грн.

22.08.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (а.с. 62-66), згідно з якою позивач не погоджується з доводами представника відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву.

Представник позивача звертає увагу, що плата за обслуговування кредитної заборгованості це комісійна винагорода банку, в тому числі, за моніторинг надходження коштів на рахунок клієнта з метою визначення подальшого їх направлення, зокрема, на здійснення періодичних виплат по договору чи залишення у вигляді позитивного залишку; уточнення, повернення, анулювання, зміна умов переказів згідно з запитами клієнта, внесення якої клієнт повинен забезпечити щомісяця впродовж поточного розрахункового періоду за рахунок власних коштів клієнта.

У відповіді представник ОСОБА_2 зауважує, що комісія, яка стягується з відповідача, є комісією за обслуговування кредитної заборгованості, платою за комплекс послуг з адміністрування та супроводу кредиту, розрахунки, облік, а не за надання інформаційних послуг.

Представник позивача вказує, що ОСОБА_1 ознайомилась з умовами кредитування, погодилась з ними, особисто підписала кредитний договір, графік платежів, в якому передбачена щомісячна комісія за надані послуги, підтвердила, що повністю розуміє всі умови договору, свої права та обов`язки за договором і погоджується з ними, прийняла на себе зобов`язання сплачувати платежі за кредитом щомісячно в число місяця, визначене графіком платежів, як день повернення кредиту.

Умовами договору, зокрема, пунктами 3.1.3., 4.10, 4.11 передбачена сплата позичальником комісійної винагороди.

Крім того, нормами Закону України «Про споживче кредитування» не забороняється встановлювати в договорі комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Представник позивача вказує, що нарахування комісії є правомірним, здійснене на підставі укладеного між сторонами кредитного договору та не суперечить вимогам чинного законодавства.

Щодо зменшення витрат на правову допомогу вказує, що заявлена сума в розмірі 7 000,00 грн є співмірною зі складністю справи про стягнення кредитної заборгованості, яка потребує не лише знання банківського законодавства, а й аналізу значного обсягу документації, і яка відповідає середнім ринковим розцінкам на подібні юридичні послуги в Україні.

Відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 7 000,0 грн є обґрунтованим, відповідає чинному законодавств та не перевищує середньоринковий рівень оплати аналогічних послуг, а заперечення представника відповідача з цього приводу є безпідставними.

Представник позивача в судове засідання 30.09.2025 не з`явився, в позовній заяві та у відповіді на відзив просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав (на звороті а.с. 3, 66).

Представник відповідача - адвокат Дубок С.М. в судове засідання 30.09.2025 не з`явився, направив заяву про розгляд справи без його участі та участі відповідача (а.с. 72).

За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, на підставі ст.ст. 244, 259 ЦПК України в судовому засіданні 30.09.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, складення повного тексту якого відкладено до 5 днів.

ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частинами 1, 2 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється.

За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

ІV. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження та мотиви суду

Судом встановлено, що 22.10.2021 між АТ «Банк Форвард» та ОСОБА_1 укладений договір про банківське обслуговування фізичних осіб шляхом підписання Анкети-заяви №300007420 про акцепт публічної пропозиції АТ «Банк Форвард», відповідно до умов якого відповідачу було відкрито поточний рахунок та надано кредит, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п. 2.1 заяви відповідач підписанням власноруч цієї Анкети-заяви публічної пропозиції АТ «Банк Форвард» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Банк Форвард» надав згоду та підтвердив усі умови договору.

Згідно із п. 2.1.1. заяви ОСОБА_1 відкритий поточний рахунок у гривні.

Пунктом 2.1.2 заяви позичальник підтвердила, що приймає публічну пропозицію АТ «Банк Форвард» на укладення цього договору про банківське обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «Банк Форвард» https://www.forward-bank.com, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийняті ДБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування.

Відповідно до п. 2.1.12 заяви договір вважається укладеним з моменту його акцептування клієнтом і діє протягом невизначеного терміну до моменту закінчення строку дії всіх карток, виданих згідно ДБО та закриття рахунку/до моменту закінчення строку дії всіх рахунків клієнта, відкритих в установі банку на умовах цього ДБО.

У розділі 3 анкети-заяви від 22.10.2021 визначені наступні умови кредитування: сума кредиту 50000,00 грн, строк, на який виданий кредит, - 366 днів з 22.10.2021 по 22.10.2022, ставка по кредиту на прострочену частину основного боргу 0,00001% річних, щомісячна комісія 1995,00, плата за пропущення платежів: перший пропуск - 350,00 грн, другий (підряд) пропуск 350,00, третій (підряд) пропуск - 400,00 грн, четвертий (підряд) та кожного наступного 400,00 грн.

Між сторонами у справі був узгоджений графік платежів, що є Додатком 1 до Договору, відповідно до якого було узгоджено суму кредиту, розмір нарахованих процентів, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості, інші послуги банку, які також нараховані щомісячно, дату повернення кредиту (а.с. 10).

АТ «Банк Форвард» свої зобов`язання щодо надання кредиту виконало, перерахувавши на банківський рахунок відповідачки грошові кошти в розмірі 50000,00 грн.

Таким чином, судом встановлено, що між АТ «Банк Форвард» і відповідачем в належній формі був укладений кредитний договір, згідно з яким відповідач отримала кредит та можливість користуватись кредитними коштами зі сплатою відсотків за їх користування, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору кредиту.

25.07.2024 між АТ «Банк Форвард» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» укладений договір № GL1N426202/1 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого АТ «Банк Форвард»» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» за плату належні йому права вимоги до відповідача в сумі 49543,24 грн, що підтверджується змістом самого договору та Витягу з Реєстру боржників до цього Договору (а.с. 22-25).

Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст. 512, 514 ЦК України до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №300007420 від 22.10.2021

Згідно з розрахунком заборгованості, наданим ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал», ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором, яка утворилась станом на 25.07.2024 - на момент передачі права вимоги за Договором про відступлення права вимоги, в сумі 49543,24 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 33181,73 грн; заборгованість за відсотками 1,51 грн, заборгованість за комісією 16360,00 грн, (а.с. 12).

Укладення кредитного договору, розмір отриманих кредитних коштів, суму заборгованості за тілом кредиту та відсотками не заперечувалось представником відповідача у відзиві на позовну заяву (а.с. 49-53).

Щодо стягнення заборгованості за комісією.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечував з приводу стягнення суми комісії за кредитним договором, посилаючись на те, що умова кредитного договору про сплату комісії не відповідає положенням Закону України «Про споживче кредитування», а відтак є нікчемною, правові підстави для її стягнення відсутні.

При цьому посилався на судову практику - постанову Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі 496/3134/19.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Таким чином, до договору про споживче кредитування може бути включена умова щодо сплати комісії.

Зі змісту п. 4.1 укладеного між АТ «Банк Форвард» та ОСОБА_1 кредитного договору вбачається, що ОСОБА_1 в письмовій формі повідомлена, зокрема, про наявні в банку умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту; порядок обчислення відсотків, перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій, предмет кожної супровідної послуги, обґрунтування вартості супровідної послуги, правило, за яким змінюється процентна ставка по кредиту, отримала повну інформацію про умови кредитування.

В пункті 3.1.3 договору передбачено, що щомісячна комісія без ПДВ становить 1995,00 грн, який відповідач підписала і частково виконувала його умови.

Відповідно до п. 4.10 договору визначено перелік та вартість супровідних послуг, що надаються банком під час укладення договору про надання споживчого кредиту, зазначені у Заяві 1 цієї Угоди та п. 4 «Інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача» Паспорту споживчого кредиту, у тому числі розміщені на Сайті Банку.

В розділі 4 паспорту споживчого кредиту «Інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача» передбачено платежі за супровідними послугами кредитодавця, обов`язкові для укладення договору: щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості, без ПДВ - 3,99%, нараховується щомісячно на загальну суму кредиту на день видачі; плата за надання виписок по рахунку клієнта у вигляді текстових повідомлень за допомогою послуги «SMS-сервіс», без ПДВ 50,00 грн, нараховується щомісячно (а.с. 8 на звороті).

Приписами пункту 4.11 договору визначено, що комісія за споживчим кредитом, а також тарифи за супровідними послугами банку та третіх осіб, що надаються під час укладення договору, залишаються незмінними протягом всього строку користування кредитом; проте тарифи, пов`язані з після продажним обслуговуванням (надання довідок та копії договору, погашення заборгованості та інші), можуть бути змінені відповідно до умов, зазначених у розділі 8 Додатку №4 до Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Банк Форвард».

Таким чином, зі змісту укладеного ОСОБА_1 кредитного договору вбачається, що на підставі його умов була встановлена комісія за надання додаткових послуг з обслуговування кредитної заборгованості, що не суперечить нормам Закону України "Про споживче кредитування".

Норми Закону України «Про споживче кредитування» розмежовують оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, на яку посилався представник відповідача, зроблений правовий висновок, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Отже, аналіз положень Закону України «Про споживче кредитування» та судової практики дає підстави для висновку, що в кредитному договорі може встановлюватися комісія за додаткові і супутні послуги, які надаються позичальником, пов`язані з наданням та обслуговуванням кредиту. Сама по собі умова договору про необхідність сплати комісії не є нікчемною.

В контексті правового висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 496/3134/19 нікчемними є умови такого договору, які вимагають сплату комісії за інформування про стан кредитної заборгованості, яка повинна надаватися безоплатно на вимогу позичальника один раз на місяць відповідно до положень ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Виходячи із обставин цієї справи, умов укладеного кредитного договору, судом не встановлено, а відповідачем не доведено, що комісія, сплата якої була передбачена згідно з договором, включала в себе плату за інформування про стан заборгованості, яка повинна була бути надана безоплатно, що відповідач зверталась за такою інформацією на підставі ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», але їй було відмовлено.

Представник позивача вказував, що комісійна винагорода банку встановлена за моніторинг надходження коштів на рахунок клієнта з метою визначення подальшого їх направлення, зокрема, на здійснення періодичних виплат по договору чи залишення у вигляді позитивного залишку; уточнення, повернення, анулювання, зміна умов переказів згідно з запитами клієнта, внесення якої клієнт повинен забезпечити щомісяця, а не за надання інформаційних послуг позичальнику про стан кредитної заборгованості.

Таким чином, суд відхиляє доводи представника відповідача про нікчемність умови кредитного договору про необхідність сплати комісії з посиланням на постанову Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19, оскільки вона не є релевантною до спірних правовідносин і стосувалась інших фактичних обставин.

За обставин тієї справи, кредитний договір містив два різних пункти, які були суперечливими за змістом, що не давало можливості встановити в повній мірі умови укладеного між сторонами договору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає.

Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог (статей 12, 81 ЦПК України).

Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторін. Тобто, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

Разом з тим, відповідачем не доведено на підставі належних доказів наявність обставин, які свідчать про нікчемність умови договору про сплату комісії.

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Договір як універсальний регулятор приватних відносин, покликаний забезпечити їх регулювання та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення приватних прав та обов`язків. За допомогою такого універсального регулятора приватних відносин як договір його сторони можуть регулювати застосування в своїх відносинах юридично-значимих повідомлень.

Такі висновки щодо застосування норм права викладені в постановах Верховного Суду від 13.04.2022 у справі №757/62043/18-ц; від 12.05.2022 у справі № 756/15123/18 та інших.

Судом встановлено, що відповідач добровільно уклала договір споживчого кредитування на запропонованих умовах,згідно з умовами договору №300007420 від 22.10.2021 передбачено нарахування комісії, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору кредитування, позичальник на власний розсуд погодилась з умовами кредитування, що відповідає положенням ст.ст. 626, 628 ЦК України, жодних заперечень не висловлювала, а відтак договір є обов`язковим до виконання його сторонами.

Відповідач мала можливість протягом 14 днів відмовитись від договору, що нею зроблено не було, продовжувала користуватись кредитними коштами, частково сплачувала платежі за кредитом.

Суд звертає увагу, що відповідач, отримавши в користування 22 жовтня 2021 року кредитні кошти в сумі 50000,00 грн строком на 12 місяців станом на день звернення до суду з позовом та розгляду справи, тобто зі спливом 4 років, не здійснила погашення кредитної заборгованості за договором, не повернула отримані кошти, що призвело до порушення майнових прав позикодавця.

Суд наголошує, що позивач звернувся з позовом про стягнення боргу, який утворився станом на дату відступлення права вимоги на 25.07.2024, заявив вимоги про стягнення платежів, які були передбачені виключно умовами договору: тіло кредиту - 33181,73 грн; заборгованість за відсотками 1,51 грн, заборгованість за комісією 16360,00 грн.

Виходячи із засад розумності і справедливості, обов`язковості договору, як ключового принципу цивільного права, суд робить висновок, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 комісії в сумі 16360,00 грн є обгрунтованими і підлягають адоволенню.

Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати процентів та комісії за користування чужими коштами не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, умов укладеного між сторонами договору, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач допустила неналежне виконання умов договору про надання кредиту, що призвело до порушення майнових прав позивача, а відтак наявні правові підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в межах заявлених позивачем вимог в загальному розмірі 49543,24 грн.

V. Розподіл судових витрат

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на правничу допомогу.

За правилами п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 7000,00 грн підтверджено змістом договору № 0206 про надання правової допомоги від 02.06.2025, детальним описом виконаних робіт від 09.06.2025, які складаються з усної консультації клієнта, ознайомлення з матеріалами кредитної справи, погодження правової позиції клієнта, складання позовної заяви та подання її до суду; актом №659 від 09.06.2025 на підтвердження надання правничої (правової) допомоги від 02.06.2025 (на звороті а.с. 28-29).

Обсяг виконаних адвокатом робіт підтверджується матеріалами справи. Окрім наведеного, представник позивача подавав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, що не увійшло до переліку наданих послуг.

Частинами 4, 5 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Представник відповідача адвокат Дубок С.М. у відзиві на позовну заяву, зазначив, що витрати на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн є завищеними та непропорційними до складності справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи категорію і складність цієї справи, зміст заявлених позивачем позовних вимог, обсяг робіт, виконаних адвокато, з огляду на те, що позовні вимоги задоволені повністю; суд вважає, що вимога позивача про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню і стягує з відповідача на користь позивача 7000,00 грн витрат на оплату послуг з надання професійної правничої допомоги.

Суд вважає, що такий розмір витрат на правничу допомогу є реальним, обґрунтованим та співмірним з обсягом виконаних адвокатом робіт, що підтверджується матеріалами справи. На переконання суду розмір таких витрат не є завищеним або таким, що явно не співмірний із наданими адвокатом послугами.

Суд вважає безпідставними доводи представника відповідача, що заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу є завищеними, представник відповідача не навів переконливів доказів чи розрахунків, які б підтверджували, що витрати на правничу допомогу не відповідають обсягу наданих послуг та критерію реальності їх виконання.

На підставі статті 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений ним при зверненні з позовом судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 10-13, 76-83, 141, 263-268, 274, 277, 278, 280,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задоволити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №300007420 від 22.10.2021, яка утворилась станом на дату відступлення права вимоги - 25.07.2024, в розмірі 49543,24 грн, яка складається із: заборгованості по тілу кредиту - 33181,73 грн, заборгованості за відсотками - 1,51 грн, заборгованості за комісією - 16360,00 грн, а також стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн та втрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», місцезнаходження: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корп. 28; .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Представник відповідача: адвокат Дубок Сергій Миколайович, робоча адреса: м. Житомир, вул. Київська, 53.

Відповідно до ч. 3 ст. 124 ЦПК України повний текст рішення складений 06.10.2025.

Суддя О.В. Стрілецька