Головуючий суддя
в суді І інстанції Потапенко А.В.
Єдиний унікальний № 374/328/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року Ржищівський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді- Потапенка А.В.,

за участі:

секретаря - Папенко О.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 (відеоконференція),

відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ржищів Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Обухівський відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про зміну способу стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

03.09.2025 до Ржищівського міського суду Київської області через систему "Електронний суд" надійшла вказана вище позовна заява.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Сторони перебували у шлюбі з 05.08.2005 по 31.10.2018. Подружжя має спільного неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з матір`ю.

Рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 16.04.2019 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі 2000 грн щомісячно, починаючи з 06.02.2019 до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. На підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист № 374/31/19 та Обухівським відділом ДВС у Київській області ЦМУ МЮ (м. Київ) відкрито виконавче провадження.

Позивачка вважає, що призначеного розміру аліментів 2000 грн на даний час недостатньо для забезпечення належного утримання синові. Рівень життя за шість років значно змінився, ціни значно зросли. Крім того, син почав навчання в Ржищівському індустріально-педагогічному фаховому коледжі та навчається на ІІ курсі денної форми навчання. Термін закінчення навчального закладу - 26 червня 2028 року. У зв`язку з навчанням син потребує матеріальної допомоги: на придбання підручників, продуктів харчування, одягу тощо. Позивачка вважає, що син потребує більшого фінансового забезпечення.

У позовній заяві позивачка просила змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 16.04.2019 у справі №374/31/19. Стягувати щомісяця з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки всіх видів його доходів до повноліття дитини, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, при цьому розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на підставі рішення Ржищівського міського суду Київської області від 16.04.2019 у справі №374/31/19, з дня набрання цим рішенням законної сили.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

01.10.2025 відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому вказував, що зміна способу стягнення аліментів можлива лише у разі доведення істотної зміни матеріального або сімейного стану, проте позивачкою таких доказів не наведено, тому підстав для задоволення позову немає. Крім того, протягом усього строку стягнення аліментів він сумлінно виконував свій обов`язок щодо їх сплати. Вимога позивача про стягнення 1/4 частки з усіх доходів не відповідає вимогам чинного законодавства, не враховує його реального матеріального положення та інші істотні обставини, що мають значення для вирішення вказаного питання. Вказував, що він не відмовляється утримувати спільного сина, проте вважає необхідну та достатню суму аліментів у розмірі 2000 грн з урахуванням індексації. Фіксований розмір аліментів (2000 грн з урахуванням індексації) забезпечує стабільність та прогнозованість для обох сторін. Перехід на частку від доходу може призвести до непропорційного збільшення розміру аліментів без доведення реальної необхідності. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог та залишити в силі попередній порядок стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 2000 грн.

02.10.2025 представник позивача ОСОБА_2 подав відповідь на відзив, в якому, посилаючись на ч. 2 ст. 51 Конституції України, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН "Про права дитини", ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", статей 141, 181- 184 СК України вказував, що з огляду на наявність імперативного дозволу змінювати розмір аліментів, шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статей 183, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у певній твердій грошовій сумі на аліменти у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини та навпаки). Такий висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 05.02.2014 у справі №6-143цс-13. У відзиві на позовну заяву, відповідач не навів жодних обґрунтувань неможливості сплачувати аліменти у заявленому розмірі. Водночас, на запитання представника позивача відповідач повідомив, що його заробітна плата складає 32 000 на місяць та з огляду на це, розмір аліментів, що присуджені на утримання сина сторін, у разі теоретичного задоволення даного позову, буде значно збільшено. Таким чином, представник позивача вважає, що розмір аліментів, визначений у частці від доходу, сприятиме кращому забезпеченню інтересів дитини у порівнянні з розміром аліментів згідно з рішенням суду від 16.04.2019 у справі № 374/31/19.

08.10.2025 відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, у якому вказував, що син навчається у Ржищівському індустріально-педагогічному фаховому коледжі за кошти державного бюджету, тобто додаткових витрат на навчання немає, крім того, коледж розташований в м.Ржищів, тому кошти на проїзд не витрачаються. Позивачкою не наведено документальних підтверджень того, що потреби дитини у зв`язку з навчанням у коледжі зросли, порівняно з навчанням у школі. Наведений представником позивача розмір заробітку зазначений без урахування сплати податків, тому не відображає його реального матеріального стану. Син проживає разом за матір`ю, позивачка свідомо усунула відповідача від спілкування з сином, не допускає участі у його вихованні, не інформує про навчання чи здоров`я сина. Таким чином, дії позивачки спрямовані на відсторонення батька від життя дитини, що суперечить чинному законодавству і порушує стандарти ЄСПЛ щодо захисту сімейних зв`язків. З огляду на це, несправедливо перекладати на відповідача більший фінансовий тягар, коли його фактично позбавлено можливості реалізовувати інші батьківські функції. Перехід на частку від доходу може призвести до непропорційного збільшення розміру аліментів без доведення реальної необхідності.

Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримували у повному обсязі та просили їх задовольнити, вказуючи, що зміна способу стягнення аліментів на 1/4 частку від доходів відповідача сприятиме інтересам спільного сина сторін. Представник позивача зазначав, що відповідач має заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 07.10.2025 склала 6380 грн 01 коп. Позивачка не працює, має другу дитину від іншого шлюбу - дочку 6 років.

Відповідач у судовому засіданні підтримував доводи, викладені у відзиві на позовну заяву та запереченні на відповідь на відзив, та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, вказуючи, що вони необґрунтовані та не підтверджені належними доказами. Щодо заборгованості по аліментах, не знає чому вона склалась, оскільки аліменти відраховуються зі заробітної плати за місцем роботи, йому не відомо чому виникла заборгованість. Крім того, зазначав, що має дитину від іншого шлюбу - сина ОСОБА_5 2022 року народження.

Судом встановлено наступні обставини.

Сторони перебували у шлюбі з серпня 2006 року по жовтень 2018 року (а.с.13-15).

Сторони мають спільного неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.17).

На підставі рішення Ржищівського міського суду Київської області від 16.04.2019 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі 2000 грн щомісяця, починаючи з 06.02.1019 до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. На підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист № 374/31/19. (а.с.19-22).

Неповнолітній ОСОБА_4 навчається в Ржищівському індустріально-педагогічному фаховому коледжі на ІІ курсі на денній формі навчання, термін закінчення навчання - 26.06.2028 (а.с.78).

Згідно з довідкою-розрахунком № 17465 від 17.10.2025, наданою Обухівським ВДВС, встановлено, що станом на 07.10.2025 у ОСОБА_3 наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 6380 грн.

Норми права, застосовані судом.

Згідно зі ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 3 ст. 11, ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789X11 (78912), та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно до статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Таких же правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13, які узгоджуються з і неодноразово підтримано Верховним Судом у постановах: від 30.06.2020 (справа № 343/945/19, провадження № 61--2057св20), від 12.01.2022 (справа № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20), від 23.05.2022 (справа № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінка суду аргументів сторін, доказів.

Одним із найважливіших правових документів, які стосуються захисту прав дітей, є Конвенція про права дитини. Україна також ратифікувала цю Конвенцію, взявши на себе зобов`язання докладати всіх можливих зусиль, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18). Дитина має право на піклування своїх батьків (стаття 7).

ЄСПЛ зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року § 54).

Чинне законодавство і судова практика говорить про те, що питання зміни способу стягнення аліментів передбачено на вимогу виключно одержувача аліментів, незалежно від зміни майнового стану обох сторін. Натомість платник аліментів має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів у межах вже встановленого способу стягнення (наприклад, якщо змінився його матеріальний чи сімейний стан). Сімейним кодексом України та Цивільним процесуальним кодексом України, передбачено винесення судового наказу про стягнення аліментів у розмірі однієї чверті від доходів платника аліментів на одну дитину, тому самі по собі заперечення відповідача щодо обставин збільшення розміру аліментів у разі зміни способу стягнення аліментів не заслуговують на увагу та не відповідають інтересам дитини.

У судовому засіданні з пояснень сторін судом встановлено, що відповідач працевлаштований та отримує щомісячний дохід. Позивачка про своє працевлаштування не вказувала. Сторони також не зазначали про зміни матеріального стану та зміни стану здоров`я. Разом із тим, судом враховано наявність інших неповнолітніх дітей, які перебувають на утриманні сторін, а також наявність у відповідача заборгованості зі сплати аліментів, згідно довідки ВДВС.

Враховуючи наведені вище правові висновки Верховного Суду щодо застосування положень ст. 192 СК України, а також те, що відповідач працевлаштований та отримує регулярний дохід, наявні підстави для зміни способу стягнення аліментів, які він сплачує на утримання неповнолітнього сина, з твердої грошової суми у розмірі 2000 грн на частку від заробітку (доходу).

Отримання неповнолітнім сином сторін ОСОБА_4 аліментів у розмірі 1/4 частки всіх видів доходу відповідача, у сукупності із участю матері в утриманні сина, буде необхідним та достатнім для забезпечення необхідного матеріального забезпечення дитини.

Що стосується перешкод бачитись та спілкуватись батька з сином, які, зі слів відповідача, чинить позивачка, то суд звертає увагу сторін на те, що відповідно до положень статей 141, 150-153 СК України батьки мають рівні права та обов`язки у питанні виховання та безперешкодного спілкування з дитиною. Враховуючи норми чинного законодавства, питання участі батьків у вихованні дитини має вирішуватись поза межами даного провадження про стягнення аліментів. Суд зауважує сторін у справі, що питання участі батьків у вихованні дитини з урахуванням якнайкращих інтересів дитини слід вирішувати добровільно й за спільною згодою батьків.

Що стосується позовної вимоги про припинення стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на підставі рішення Ржищівського міського суду Київської області від 16.04.2019 року у справі №374/31/19, з дня набрання цим рішенням законної сили, то така вимога не підлягає задоволенню, оскільки змінюється лише спосіб стягнення аліментів, і ця зміна відбувається у визначеному законодавством порядку без припинення дії рішення про присудження аліментів на користь дитини.

Врахувавши вказані вище обставини, та оцінивши докази у справі, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивачка звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 182, 184, 191, 192 СК України, ст. 2, 4, 12, 81, 82, 128, 141, 209-211, 213, 214, 228-239, 241-246, 259, 263 - 265, 267, 268, 272, 273, 353, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, що встановлений рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 16 квітня 2019 року у справі №374/31/19.

Стягувати щомісяця з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки всіх видів його доходів до повноліття дитини, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, при цьому розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп. (отримувач - ГУК у м.Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN) - UA0026001, код класифікації доходів бюджету - 22030106).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повні найменування сторін:

- ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

- Обухівський відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), , адреса місця реєстрації: 08701, Київська область, м. Обухів, вул. Київська, 5.

Повне рішення складено 13 жовтня 2025 року.

Суддя А.В. Потапенко