Справа № 404/9543/23
Номер провадження 2/404/2383/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року Фортечний районний суд міста Кропивницького в складі:

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі Коцюбі Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року адвокат Пузир В.О. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, просив суд зобов`язати відповідача усунути перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою з кадастровим номером :05:056:0120, площею 0,0368 га, шляхом зобов`язання ОСОБА_2 власними силами та за свій рахунок демонтувати встановлений ним паркан на земельній ділянці з кадастровим номером :05:056:0120, площею 0,0368 га.

В обґрунтування поданого позову зазначено, що позивач є власником земельної ділянки з кадастровим номером :05:056:0120, площею 0,0368 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , яка утворена в результаті поділу 06 липня 2020 року земельної ділянки з кадастровим номером :05:056:0094, площею 0,0700 га.

Право власності позивача на земельну ділянку з кадастровим номером :05:056:0094, площею 0,0700 га (у тому числі земельну ділянку з кадастровим номером :05:056:0120, площею 0,0368 га) підтверджується договором дарування від 01 червня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Потьомкіною І.А., номер в реєстрі 338, а також технічною документацією із землеустрою, розробленою ФОП ОСОБА_3 , щодо поділу земельної ділянки, загальною площею 0,0700 га, кадастровий номер :05:056:0094.

Разом з тим, земельна ділянка з кадастровим номером :05:056:0002, площею 0,0403 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві власності відповідачу на підставі ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 серпня 2011 року у справі № 2-3953/11.

Відповідно до зазначеної ухвали суду, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано мирову угоду за умовами якої, ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та змелену ділянку, на якій розташований зазначений будинок та яка на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР № 020894 від 09 грудня 2003 р. належить ОСОБА_1 , а саме земельну ділянку з кадастровим номером :05:056:0002. Ухвала суду набрала законної сили 16 серпня 2011 року.

Земельна ділянка позивача із кадастровим номером :05:056:0120 площею 0,0368 га межує із земельною ділянкою відповідача з кадастровим номером :05:056:0002, площею 0,0403 га.

Суміжне розташування земельних ділянок із кадастровими номерами :05:056:0120 та :05:056:0002 підтверджується Витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 12 жовтня 2023 року № НВ-023, від 13 жовтня 2023 року № НВ-023 та додатком № 1 до акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання, що міститься в технічній документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки.

Згідно з Витягом з ДЗК від 12 жовтня 2023 року № НВ 023 про земельну ділянку із кадастровим номером :05:056:0120, дана земельна ділянка від точки «Б» до точки «В» межує із суміжною з нею земельною ділянкою з кадастровим номером :05:056:0002.

Разом з тим, Витягом з ДЗК від 13 жовтня 2023 року № НВ-023 встановлено, що земельна ділянка із кадастровим номером :05:056:0002 від точки «Д» то точки «А» межує із земельною ділянкою з кадастровим номером :05:056:0120.

Вказано, що на початку серпня 2023 року відповідачем побудований металевий паркан, який фактично розміщено ним не на своїй ділянці, а на межуючій з відповідачем частині земельної ділянки позивача, а саме земельній ділянці з кадастровим номером :05:056:0120, площею 0,0368 га. При цьому відповідачем закріплено її в притул до будинку позивача.

За зверненням позивача, сертифікованим інженером-землевпорядником (ФОП ОСОБА_4 ) складено акт виносу меж земельної ділянки з кадастровим номером :05:056:0120 в натурі (на місцевості).

Даним актом встановлено, що побудований відповідачем паркан фактично розміщений на земельній ділянці, яка належить позивачу, а саме заступи становлять 0,59 метра, 0,80 метра, 0,74 метра від межі крайніх точок земельної ділянки, які внесені до системи Державного земельного кадастру.

При цьому, вказаний металевий паркан розміщений поза поворотними точками №2, №3 в межах земельної ділянки, що належить позивачу, що свідчить про фактичне зменшення площі суміжної земельної ділянки позивача.

Розташування паркану на земельній ділянці позивача свідчить про порушення межових знаків, що створює останньому перешкоди у користуванні та розпорядженні таким об`єктом нерухомого майна, унеможливлює належну реалізацію ним своїх прав та свобод, як власника земельної ділянки.

Для усунення зазначених порушень, позивач неодноразово усно звертався до відповідача з проханням усунути створені останнім перешкоди шляхом перенесення паркану з території земельної ділянки з кадастровим номером :05:056:0120 на територію земельної ділянки відповідача. Однак, відповідач усні вимоги позивача щодо усунення вказаних порушень, не реагує. Позивач для ефективного захисту і реального поновлення своїх порушених прав звертається до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою судді від 23 листопада 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

24 листопада 2023 року до суду надійшла позовна заява у новій редакції, відповідно до якої представник позивача виклав позовні вимоги у новій редакції та остаточно просив суд зобов`язати відповідача усунути перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою з кадастровим номером :05:056:0120, площею 0,0368 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_2 власними силами та за свій рахунок демонтувати встановлений ним паркан на земельній ділянці з кадастровим номером :05:056:0120, площею 0,0368 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 28 листопада 2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 05 лютого 2024 року по справі призначено судову земельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

За ухвалою суду від 19 березня 2024 року провадження по справі поновлено та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 23 квітня 2024 року задоволено клопотання експерта, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою суду від 21 травня 2025 року провадження по справі поновлено та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 12 серпня 2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні.

Представник позивача, адвокат Пузир В.О. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином.

Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до наступних висновків.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За змістом частин першої, другої статті 158 Земельного кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Судом установлено, що на підставі договору дарування від 01 червня 2020 року ОСОБА_5 подарував ОСОБА_1 безоплатно земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:056:0094 та домоволодіння з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, які розташовані на цій земельній ділянці.

Земельна ділянка належала дарувальнику на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія І-КР № 037001, виданого 26 грудня 2001 року, виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради Кіровоградської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 9760. Має загальну площу 0,0700 га, кадастровий номер :05:056:0094. Цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Категорія земель землі житлової та громадської забудови. Опис меж: від А до Б землі комунальної власності; від Б до В земельна ділянка проїзд Євгена Березняка, 42; від В до Г земельна ділянка АДРЕСА_3 , від Г до Д земельна ділянка АДРЕСА_3 ; від Д до А земельна ділянка АДРЕСА_4 .

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01 червня 2020 року, індексний номер витягу: 210829092, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :05:056:0094, площею 0,07 га, за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), зареєстровано 01 червня 2020 року за ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 01 червня 2020 року № 338.

За Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 12 жовтня 2023 року № НВ-023, державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :05:056:0120, площею 0,0368 га, місцезнаходження якої: АДРЕСА_1 , за категорією земель: землі житлової та громадської забудови, з цільовим призначенням: 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) здійснена 06 липня 2020 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, 02 червня 2020 року (фізична особапідприємець ОСОБА_3 ).

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 459,50 кв.м. у межах згідно з планом на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії КР № 020894. Земельна ділянка розташована у АДРЕСА_5 . Цільове призначення (використання) земельної ділянки будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Кадастровий номер земельної ділянки :05:056:0002.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 серпня 2011 року у справі № 2-3953/11, визнано мирову угоду між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, згідно якої вони домовились між собою, що за даною мировою угодою Московець Дмитро Анатолійович, визнає позовні вимоги повному обсязі та передає у власність ОСОБА_2 житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , який належить відповідачу на підставі свідоцтва про право власності від 27 квітня 2011 року, а також земельну ділянку на якій розташовано житловий будинок АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР № 020894 від 09 грудня 2003 року, та визнає за позивачем право власності на вказане майно. ОСОБА_2 , згідно умов мирової угоди приймає в рахунок погашення боргу у свою власність житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , та земельну ділянку на якій розташовано житловий будинок АДРЕСА_5 .

Колективним підприємством «Кіровоградський земельно-кадастровий центр» у 2018 році ОСОБА_1 за адресою: місто Кропивницький, проїзд Євгена Березняка, було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0403 га.

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13 жовтня 2023 року № НВ-023, державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :05:056:0002, площею 0,0403 га, місцезнаходження якої: АДРЕСА_2 , за категорією земель: землі житлової та громадської забудови, з цільовим призначенням: 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) здійснена 25 червня 2018 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), 11 травня 2018 року.

За актом виносу меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), складеного фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 , межі земельної ділянки з кадастровим номером :05:056:0120 за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0368 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) закріплені в натурі ( на місцевості).

Сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_6 був виконаний Технічний звіт за результатами геодезичних вишукувань по встановленню фактичних меж суміжних земельних ділянок з кадастровими номерами :05:056:0002, :05:056:0120 за адресою: АДРЕСА_6 .

Частиною першою статті 79 ЗК України визначено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно зі статтею 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Відповідно до змісту ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок, крім інших обов`язків, зобов`язані: не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Стаття 103 ЗК України передбачає, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Частинами першою, другою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень порушень його права власності від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власностіта встановлених судом перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушення права та з яких підстав.

Відповідно до ч.1 та ч. 2ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю, а власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Сторона позивача стверджує, що на початку серпня 2023 року відповідачем побудований металевий паркан, який фактично розміщено ним не на своїй ділянці, а на межуючій з відповідачем частині земельної ділянки позивача, а саме земельній ділянці з кадастровим номером :05:056:0120, площею 0,0368 га. При цьому, відповідачем закріплено паркан в притул до будинку позивача. Побудований відповідачем паркан фактично розміщений на земельній ділянці, яка належить позивачу, а саме заступи становлять 0,59 метра, 0,80 метра, 0,74 метра від межі крайніх точок земельної ділянки, які внесені до системи Державного земельного кадастру. Металевий паркан розміщений поза поворотними точками № 2, № 3 в межах земельної ділянки, що належить позивачу, що свідчить про фактичне зменшення площі суміжної земельної ділянки позивача. Розташування паркану на земельній ділянці позивача свідчить про порушення межових знаків, що створює останньому перешкоди у користуванні та розпорядженні таким об`єктом нерухомого майна, унеможливлює належну реалізацію ним своїх прав та свобод, як власника земельної ділянки.

У постанові від 20 березня 2019 року у справі № 514/1571/14-ц (провадження № 14-552цс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження, що право порушене, оскільки для таких висновків мають бути надані належні та допустимі докази, які б беззаперечно вказували, яка саме земельна ділянка перебувала у власності позивачки, де проходить її межа, чи порушена межа її земельної ділянки відповідачем. Такі докази зазвичай можуть підтверджуватися висновками експерта чи спеціаліста».

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що «принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс».

Отже, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог - покладається на відповідача.

В межах даної цивільної справи судом була призначена земельно-технічна експертиза.

Згідно висновку експерта від 08 травня 2025 року № 351/24-27 за результатами проведення земельно-технічної експертизи, слідує наступне, згідно проведеної експертизи фактично металевий паркан розташований у межах земельної ділянки з кадастровим номером :05:056:0120, що не відповідає її межам, вказаним у «Технічна документація із землеустрою щодо поділу земельної ділянки ОСОБА_1 загальною площею 0,0700 га, - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ( код КВЦПЗ: 02.01) за адресою: АДРЕСА_1 » та проходить по її території в точках 20-19-18-17-16-15-14 з наступними промірами: від точки «20» до точки «19» довжиною 1,47 м; від точки «19» до точки «18» довжиною 3,03 м; від точки «18» до точки «17» довжиною 2,90м; від точки «17» до точки «16» довжиною 3,00 м; від точки «16» до точки «15» довжиною 1,12м; від точки «15» до точки «14» довжиною 3,24м. Загальна довжина металевого паркану на території земельної ділянки з кадастровим номером :05:056:0120 складає 14,76 м (1,47м+3,03м+2,90м+3,00м+1,12м+3,24м).

Відстань від т. 2 межі «Б-В» земельної ділянки з кадастровим номером :05:056:0120 до точки «20» металевого паркану складає 0,51 м.

Відстань від межі «Б-В» земельної ділянки з кадастровим номером :05:056:0120: до точки «19» металевого паркану складає 0,50м; до точки «18» металевого паркану складає 0,56м; до точки «17» металевого паркану складає 0,58м; до точки «16» металевого паркану складає 0,71м; до точки «15» металевого паркану складає 0,73м; до точки «14» металевого паркану складає 0,71м.

Координати поворотних точок металевого паркану в межах земельної ділянки з кадастровим номером :05:056:0120: точка «20» -Х=5370026.7675; У=4279932.9952. Точка «19» -Х=5370026.762; У=4279934.464. Точка «18»-Х=5370026.691; У=4279937.497. Точка «17»-Х=5370026.648; У=4279940.400. Точка «16»-Х=5370026.495; У=4279943.400. Точка «15»-Х=5370026.469; У=4279944.522. Точка «14» -Х = 5370026.469; У=4279947.759.

Встановити ким саме був встановлений металевий паркан експерту не надається можливим за відсутності достовірної інформації про зазначене.

Встановити чи відповідає фактичне розташування металевого паркану відносно меж земельної ділянки з кадастровим номером :05:056:0002 технічній документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0403 га (Код класифікації видів цільового призначення земель 02.02) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 не надається можливим у зв`язку з відсутністю у наданих на дослідження матеріалах, у тому числі у вищезазначеній технічній документації, даних для здійснення співставлення, зокрема координат поворотних точок меж земельної ділянки з кадастровим номером :05:056:0002.

Встановити чи відповідає фактичне розташування металевого паркану відносно меж земельних ділянок із кадастровими номерами :05:056:0002 та :05:056:0120 правовстановлюючим документам не надається можливим у зв`язку з відсутністю у правовстановлюючих документах даних для здійснення співставлення, зокрема координат поворотних точок меж зазначених земельних ділянок.

Зважаючи на викладене, вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача усунути перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою з кадастровим номером :05:056:0120, площею 0,0368 га, шляхом зобов`язання ОСОБА_2 власними силами та за свій рахунок демонтувати встановлений ним паркан на земельній ділянці з кадастровим номером :05:056:0120, площею 0,0368 га задоволенню не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю, оскільки позивачем не доведено порушення відповідачем його прав власника майна.

Судом не встановлено особу та/або адресу землекористування, який встановлював металевий паркан, оскільки суміжних землекористувачів, виходячи із наявних матеріалів, є п`ятеро, а саме: землекористувач по проїзду Євгена Березняка, 42 :05:056:0002) по межі «Б-В»; землекористувач по АДРЕСА_3 :05:056:0105) по межі «В-Г»; землекористувач по АДРЕСА_3 (кадастровий номер відсутній) по межі «Г-Д»; землекористувач по проїзду Євгена Березняка, 36 :05:056:0037) по межі «Д-Е»; землекористувач по проїзду Євгена Березняка, 38 (кадастровий номер відсутній) по межі «Е-А». Встановити чи відповідає фактичне розташування металевого паркану відносно меж земельних ділянок із кадастровими номерами :05:056:0002 та :05:056:0120 виявилось не можливо, у зв`язку з відсутністю для здійснення співставлення, зокрема координат поворотних точок меж зазначених земельних ділянок.

Таким чином, приймаючи до уваги викладені обставини, суд вважає не доведеними обставини порушення прав позивача, як власника земельної ділянки, відповідачем, як суміжним землекористувачем.

Інших доказів на підтвердження фактів вказаних позивачем - суду не надано.

У постановах Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі № 450/1686/17 та від 15 липня 2019 року у справі № 235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, рішення ЄСПЛ в справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, рішення ЄСПЛ у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Виходячи з вищезазначеного, враховуючи встановлені судом обставини справи, вищевикладені норми матеріального та процесуального права, заслухавши доводи та пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи оцінивши наявні в ній докази, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено, то сплачені позивачем судові витрати по справі з відповідача не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1-4, 10, 12, 13, 76-89, 95, 141, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складено 09.10.2025 року.

Суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького Н. Ю. Іванова