Справа № 587/4221/25
13 жовтня 2025 року Сумський районний суд Сумської області у складі головуючого судді Вортоломей І. Г., за участю секретаря судового засідання Бондаренко О. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сумихімпром» про стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні,
Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 10 вересня 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час повідомлені належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Зазначила, що позивачка пропустила строк звернення до суду з поважних причин, оскільки розраховувала на добровільне погашення боргу відповідачем, а також у зв`язку з умовами воєнного стану, що об`єктивно перешкодило своєчасно подати цей позов. Позивачка проживає в с. В. Сироватка, Сумського району, що відносить до території можливих бойових дій та яке піддається майже щоденним обстрілам, що створює небезпеку для життя та здоров`я. Тому через хвилювання за своє життя та здоров`я позивачка не мала змоги виїхати із села до м. Суми, щоб підготувати позовну заяву до суду. Як тільки ситуація трохи нормалізувалась, вона відразу ж вжила необхідних заходів для звернення до суду з цим позовом. Враховуючи, що позивачка пропустила строк звернення на 2 місяці, а також її конституційне право на оплату праці та принципи верховенства права, розумності та справедливості, вважає, що маються підстави для поновлення строку на звернення до суду, як пропущеного з поважних причин.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час повідомлений належним чином.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з таких підстав.
Норми ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлюють обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Матеріалами справи встановлено, що позивачка ОСОБА_1 працювала в ПАТ «Сумихімпром» із 02 червня 2015 року по 01 квітня 2025 року, що підтверджується копією наказу (розпорядження) №112 від 02 червня 2015 року та копією трудової книжки НОМЕР_1 (а.с. 3 зв.б., а.с. 4, 23).
Наказом (розпорядженням) керівника ПАТ «Сумихімпром» №114 від 01 квітня 2025 року про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_1 звільнено з роботи з 01 квітня 2025 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України (вихід на пенсію) (а.с. 5).
Зазначений розмір заборгованості по заробітній платі підтверджується розрахунковим листом за квітень 2025 року (а.с. 6), а також довідкою про доходи від 22 вересня 2025 року № 569 (а.с. 19 зв.б.).
Згідно зі ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Як передбачено ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.
Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього кодексу.
Частиною першою ст. 116 КЗпП України встановлені строки розрахунку при звільненні, а саме: при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.
Згідно ст. 110 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати.
Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 233 КЗпП України.
Згідно з ч. 2 ст. 233 КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України).
Отже, строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
З матеріалів справи вбачається, що письмове повідомлення про нараховані позивачу суми при звільненні позивач отримав 01 квітня 2025 року.
Отже, тримісячний строк для звернення позивача до суду із заявою про вирішення трудового спору про виплату всіх сум, що належать позивачу при звільненні, сплинув 01 липня 2025 року (ч. 2 ст. 233 КЗпП України). Позовна заява була подана 03 вересня 2025 року, тобто з пропуском строку звернення до суду.
Згідно зі ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст. 233 КЗпП України, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.
Наведені позивачем у заяві про поновлення процесуального строку для звернення до суду, на думку суду, є поважними, оскільки строк пропуску обумовлений загостренням безпекової ситуації на території Сумської області.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивач звернулася до суду за захистом своїх прав з порушенням строку, передбаченого статтею 233 КЗпП України, поважність причин його пропуску позивачкою доведена, тому наявні підстави для його поновлення.
На час розгляду справи представником відповідача не надано до суду будь-яких доказів щодо належного виконання зобов`язань з виплати заробітної плати позивачу, спростування суми заборгованості чи будь-яких інших заперечень щодо задоволення позову. Надані позивачем докази підтверджують наявність заборгованості з виплати заробітної плати при її звільненні.
Оскільки позивачі у справах про стягнення заробітної плати відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від сплати судового збору, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 968,96 грн з урахуванням коефіцієнту 0,8, передбаченого ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» .
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.
Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 264, 265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сумихімпром» про стягнення заборгованості по заробітній платі задовольнити.
Рішення суду в частині виплати заробітної плати в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути із Акціонерного товариства «Сумихімпром» () на користь держави судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І. Г. Вортоломей