Житомирський апеляційний суд
Справа №273/123/25 Головуючий у 1-й інст. Бєлкіна Д. С.
Категорія 85 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Шевчук А.М., Григорусь Н.Й.,

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №273/123/25 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, за апеляційною скаргою представника Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області - Вечір Валерії Романівни на рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 25 червня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Бєлкіної Д.С. у м. Баранівці,

в с т а н о в и в :

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, у якій просила встановити факт її постійного проживання з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зник безвісти 09.01.2025 року поблизу н.п. Ясенове Покровського району Донецької області під час виконання бойового завдання, однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з січня 2006 року по 09.01.2025 року - день зникнення безвісти. В обґрунтування заяви вказувала, що вона проживала разом з ОСОБА_3 з січня 2006 року як дружина та чоловік, шлюб між ними не був зареєстрований. За час спільного проживання у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За час проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини протягом 18 років вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, спільно займалися побутом, разом вирішували питання життєзабезпечення сім`ї, витрачали кошти на спільні цілі, разом проводили дозвілля, святкували дні народження та інші події, спільно виховували сина. Безпосередньо перед зникненням чоловіка вони подали заяву про реєстрацію шлюбу до органу ДРАЦС, реєстрація шлюбу була призначена на 15.01.2025 року. 14.01.2025 року на адресу її свекрухи надійшло сповіщення сім`ї №100 про те, що її син ОСОБА_3 , командир 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти НОМЕР_1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 , під час виконання бойового завдання в результаті ведення стрілецького бою, отримавши чисельні вогнепальні поранення та безпосередньо бравши участь у бойових діях, пов`язаних із захистом Батьківщини, стримування та відсіччю збройної агресії з боку російської федерації проти України приблизно о 12:30 годині 09.01.2025 року поблизу н.п. Ясенове Покровського району Донецької області зник безвісти. Однак у зв`язку з тим, що між заявницею та ОСОБА_3 шлюб не був зареєстрований, вона не може у повній мірі реалізувати свої права, а саме отримати грошову допомогу у зв`язку із смертю чоловіка, оформити пенсію, спадщину.

Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 25 червня 2025 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зник безвісти 09.01.2025 року поблизу н.п. Ясенове Покровського району Донецької області під час виконання бойового завдання, однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з січня 2006 року по 09.01.2025 року - день зникнення безвісти.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції представник Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області - Вечір В.Р. подала апеляційну скаргу у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви. На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що рішення ухвалено із порушенням норм матеріального і процесуального права. Висновки суду є передчасними, та такими, що зроблені без повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання положень статті 89 ЦПК України, а відтак, дане судове рішення не є такими, що відповідає вимогам законності та обґрунтованості, що встановлені статтею 263 ЦПК України. Вказує, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. Оскільки метою подачі заяви ОСОБА_1 є встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу для призначення пенсії, у зв`язку з втратою годувальника, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, приходить до висновку про наявність спору про право на пенсійні виплати. Такий спір є публічно-правовим та підлягає вирішенню в позовному провадженні в порядку адміністративного судочинства.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку про доведення факту проживання ОСОБА_1 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , який зник безвісти 09.01.2025 року, у період з січня 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .

Із копії акта про підтвердження фактичного місця проживання особи від 17.01.2025 року, складеного комісією Баранівської міської ради, проведено обстеження житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що за вищевказаною адресою проживають: ОСОБА_1 , її син ОСОБА_4 разом з ОСОБА_3 .

Згідно листа Баранівського відділу ДРАЦС у Звягельському районі Житомирської області від 21.02.2025 року №56/29.13-39 актовий запис про шлюб стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутній.

Згідно сповіщенням сім`ї №100 від 14.01.2025 року, що надійшло на ім`я ОСОБА_2 від ІНФОРМАЦІЯ_7 , її син ОСОБА_3 , командир 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти НОМЕР_1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 , під час виконання бойового завдання в результаті ведення стрілецького бою, отримавши чисельні вогнепальні поранення та безпосередньо беручи участь у бойових діях, пов`язаних із захистом Батьківщини, стримуванням та відсіччю збройної агресії з боку російської федерації проти України приблизно о 12:30 годині 09.01.2025 року поблизу н.п. Ясенове Покровського району Донецької області зник безвісти.

В судовому засіданні суду першої інстанції заінтересована особа ОСОБА_2 пояснила, що є мамою безвісно відсутнього ОСОБА_3 , її син постійно проживав з ОСОБА_1 разом однією сім`єю, мають сина.

Одночасно в судовому засіданні суду першої інстанції свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 пояснили, що ОСОБА_3 та ОСОБА_8 проживала однією сім`єю, мають спільного сина.

Відповідно до копії Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 26.02.2025 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 20.01.2025 року має статус особи зниклої безвісти за особливих обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частинами 1, 2 ст. 315 ЦПК України що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

З таких же критеріїв виходила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23).

У справі, яка є предметом перегляду, заявниця просить встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без укладення шлюбу.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Частинами першою та другою статті 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).

Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. До того ж, цим рішенням Конституційного Суду України визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 22 серпня 2018 року по справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283 цс 18).

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю.

Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» Суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

Нормами Сімейного кодексу України не визначено, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду під час їх оцінки.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання), фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведення заявницею факту її проживання із ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, оскільки вони разом проживали, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не містить жодного доводу на спростування вказаного висновку першої інстанції.

Стосовно доводів Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про те, що заява про встановлення юридичного факту не підлягає розгляду в порядку окремого провадження на підставі існування спору про право колегія суддів зазначає, що вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Згідно з роз`ясненнями Верховного суду України від 1 січня 2012 року, викладеними у судовій практиці щодо розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, відповідно до п. 5 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, термін спільного проживання (не менше п`яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом); відсутній спір про право.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу здійснюється судом в порядку окремого провадження.

Під час розгляду цієї справи не виявлено, що виник спір про право, зокрема, майновий спір, оскільки ОСОБА_1 в заяві зазначала, що встановлення цього факту їй необхідне для оформлення пенсії, отримання грошової компенсації (допомоги), а не для вирішення спору про право цивільне ( права на майно та інше).

Отже, доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про те, що заява про встановлення юридичного факту не підлягає розгляду в порядку окремого провадження на підставі існування спору про право не знайшли свого підтвердження.

У постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що справи про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства незалежно від мети звернення до суду (зокрема, підтвердження соціального статусу для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця) і наявності в заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень. Справи про встановлення юридичних фактів у судовому порядку вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України. Зокрема, згідно з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Таким чином, суд першої інстанції зробив правильні висновки із встановлених обставин, а також правильно застосував чинні норми закону, які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Судові витрати залишити за сторонами, оскільки судом апеляційної інстанції залишено без змін рішення суду першої інстанції, тому питання перерозподілу судових витрат не вирішується апеляційним судом.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області - Вечір Валерії Романівни залишити без задоволення.

Рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 25 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного тексту судового рішення 15 жовтня 2025 року.

Головуючий

Судді