справа № 361/8484/25 головуючий у суді І інстанції Гізатуліна Н.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 жовтня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Надточий К.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Броварської міської ради Броварського району Київської області на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2025 року про відмову у забезпеченні позову, постановлену під головуванням судді Гізатуліної Н.М. у м. Бровари Київської області, у справі за позовом Броварської міської ради Броварського району Київської області до ОСОБА_1 , третя особа: Перша броварська державна нотаріальна контора, про визнання спадщини відумерлою, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року Броварська міська рада Броварського району Київської області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Перша броварська державна нотаріальна контора про визнання спадщини відумерлою.

Разом з позовною заявою Броварська міська рада Броварського району Київської області подала заяву про забезпечення позову, в якій просило вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо квартири АДРЕСА_1 , яка належала померлому ОСОБА_2 .

Заява обґрунтована тим, що відповідно рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2024 року задоволено заяву Броварської міської ради Броварського району Київської області, визнано відумерлою спадщину - квартиру АДРЕСА_1 , що належала померлому ОСОБА_2 та передано зазначену квартиру у власність Броварської міської територіальної громади в особі Броварської міської ради Броварського району Київської області. Зазначена квартира була прийнята у комунальну власність Броварської міської територіальної громади та з 31 березня 2025 року зареєстрована у Державному Реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 02 липня 2025 року за апеляційною скаргою особи, яка не брала участь у справі - ОСОБА_1 рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2024 року скасоване, заяву про визнання спадщини відумерлою залишено без розгляду та надано роз`яснення Броварській міській раді Броварського району Київської області про можливість подання позову на загальних підставах. Броварська міська рада Броварського району Київської області змушена звернутися до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою на загальних підставах та з заявою щодо забезпечення позову - шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо зазначеного нерухомого майна, оскільки в даному випадку існують невирішені цивільно-правові відносини щодо спадкування після померлого ОСОБА_2 .

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2025 року у задоволенні заяви Броварської міської ради Броварського району Київської області відмовлено.

В апеляційній скарзі Броварська міська рада Броварського району Київської області просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та ухвалити постанову, якою заяву задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги Броварська міська рада Броварського району Київської областіпосилається на аналогічні обставини, наведені у заяві про забезпечення позову, та зазначає, що обраний Броварською міською радою вид забезпечення позову не призводить до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки обмежується лише можливість розпоряджатися ним. Незабезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси Броварської міської територіальної громади на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , вказує, що суд першої інстанції не допустив порушення норм процесуального права на які вказує апелянт, повно та всебічно дослідив обставини справи та постановив законну та обґрунтовану ухвалу, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2025 року без змін.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не додано до заяви будь-яких доказів на підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позову у визначений ним спосіб, не обґрунтовано та не доведено, належними доказами, яким чином невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду, крім того обраний заявником захід поширюється на невизначене коло осіб.

Апеляційний суд по суті погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За змістом статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом. За заявою сторони у справі, яка передана на розгляд міжнародного комерційного арбітражу, третейського суду, суд може вжити заходів забезпечення позову у порядку та з підстав, встановлених цим Кодексом.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Способи забезпечення позову, які передбачені частиною першою статті 150 ЦПК України, залежать від характеру спірних правовідносин, позовних вимог та інших обставин конкретного спору, що зумовлюють необхідність забезпечення виконання судового рішення. Перелік таких способів не є вичерпним.

До видів забезпечення позову законом віднесено, зокрема, накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб (пункт 1 частини першої статті 150 ЦПК України), а також заборону вчиняти певні дії (пункти 2, 4 частини першої статті 150 ЦПК України).

Під арештом майна слід розуміти заборону розпоряджатися цим майном, а в певних випадках - і користуватися ним. Заборона вчиняти певні дії, поряд з іншим, може бути пов`язана з необхідністю збереження об`єкта спору в існуючому стані та збереження його статусу, що має сприяти вирішенню спору та можливості виконання судового рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 зазначено: «конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майновим наслідкам заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19)).

Звертаючись до суду з позовом Броварська міська рада Броварського району Київської області просила суд визнати відумерлою спадщину квартиру АДРЕСА_1 , що належала померлому ОСОБА_2 за Броварською міською територіальною громадою в особі Броварської міської ради Броварського району Київської області.

У відповідності до вимог ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Зі змісту зазначеної норми закону вбачається, що відумерлість спадщини передбачає, що на неї не претендують жодні особи, які в силу вимог закону чи заповіту є чи могли бути спадкоємцями.

Отже, заявлення будь-якою особою, у встановленому законом порядку свого права на майно, як таке, що є спадковим - ніяким чином не свідчить про наявність підстав до забезпечення позову про визнання спадщини відумерлою, у спосіб, який фактично унеможливлює прийняття спадщини спадкоємцями.

В даному випадку заборона вчиняти будь-які дії щодо квартири АДРЕСА_1 , яка належала померлому ОСОБА_2 про що просив позивач, не є співмірним з позовними вимогами, ніяким чином не забезпечує вимог позивача, оскільки створює перешкоди особам, які вважають себе спадкоємцями даного майна, вчиняти визначені законом дії направлені на прийняття спадщини.

Надаючи оцінку обґрунтованості забезпечення позову, з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, суд першої інстанції правильно керувався тим, що матеріали заяви не містять будь-яких доказів на підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позову у спосіб, про який просить заявник.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain, серія A, N 303-A, § § 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland, N 49684/99, § 2)).

З урахуванням викладеного, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що інші доводи апеляційної скарги, виходячи із загальних принципів розумності і справедливості, обґрунтованості, та з урахуванням наведеного в тексті постанови, не впливають на правильність висновку суду про відсутність підстав для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 374, 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Броварської міської ради Броварського району Київської області залишити без задоволення.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.