УХВАЛА

08 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 945/766/21

провадження № 61-11449ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову та зупинення дії постанови Миколаївського апеляційного суду від 07 квітня

2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Миколаївський районний суд Миколаївської області рішенням від 22 червня

2021 року позов ОСОБА_1 задовольнив.

Ухвалив про поділ спільного майна подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ,

що складається з нежитлових будівель, які розташовані за адресою:

АДРЕСА_1 .

В порядку поділу спільного майна подружжя визнав за ОСОБА_1 право власності на 1/2 (одну другу) частину нежитлових будівель, які знаходяться

за адресою: АДРЕСА_1 .

Миколаївський апеляційний суд постановою від 07 квітня 2025 року скасував рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 22 червня

2021 року та ухвалив у справі нове судове рішення, яким відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

05 вересня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат

Сіхарулідзе Д. Г., через підсистему «Електронний суд» надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Миколаївського апеляційного суду від 07 квітня

2025 року у зазначеній справі.

Верховний Суд ухвалою від 22 вересня 2025 року відкрив касаційне провадження

у цій справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 07 квітня 2025 року. Витребував справу з суду першої інстанції.

06 жовтня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Сіхарулідзе Д. Г., через підсистему «Електронний суд» надіслала до Верховного Суду заяву клопотання про забезпечення позову, у якій просить забезпечити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 шляхом заборони опису, арешту, реалізації

або звернення стягнення на нежитлові будівлі за адресою: АДРЕСА_1 .

Також просить зупинити дію оскарженого судового рішення.

Що стосується клопотання ОСОБА_1 в частині забезпечення позову у цій справі

Згідно з частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд касаційної інстанції при розгляді касаційних скарг діє в порядку

та межах, визначених цивільним процесуальним законодавством України, його повноваження обмежені правилами Глави 2 Розділу V Цивільного процесуального кодексу України «Касаційне провадження».

Згідно статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання

про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За правилом частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції

в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу, якою визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції.

Вирішення питання про забезпечення позову правилами вищезазначеної Глави ЦПК України не передбачене та до компетенції Верховного Суду не відноситься.

Отже, відповідно до визначених процесуальним законом повноважень та функцій, Верховний Суд здійснює перевірку рішень судів першої та апеляційної інстанцій,

що виключає можливість вирішення процесуального питання забезпечення позову на цій стадії розгляду справи.

Аналогічна правова позиція щодо відсутності правових підстав для вирішення процесуального питання забезпечення позову на стадії касаційного оскарження судових рішень викладена, зокрема, в ухвалах Верховного Суду від 12 січня

2022 року у справі № 761/47743/19, від 11 лютого 2022 року у справі № 415/380/20, від 07 березня 2023 року у справі № 752/18506/20, від 24 квітня 2024 року у справі № 711/4586/20, від 15 січня 2025 року у справі № 755/12077/23, від 13 лютого

2025 року у справі № 715/3990/23.

Ураховуючи викладене, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 в частині забезпечення позову слід відмовити.

Що стосується клопотання ОСОБА_1 в частині зупинення дії постанови Миколаївського апеляційного суду від 07 квітня 2025 року

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання

про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Відповідно до частини першої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції

за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Заява (клопотання) про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має містити обґрунтування необхідності зупинення виконання рішення

або зупинення його дії, такими мотивами, зокрема, може бути відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання судового рішення, неможливість повороту виконання рішення у разі його скасування тощо.

Отже, метою вирішення питання про зупинення виконання судового рішення

або зупинення його дії є недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка подала касаційну скаргу та інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з виконанням (дією) судового рішення.

Вирішуючи клопотання про зупинення виконання судових рішень, суд виходить

з того, що відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення

є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення

у визначеному законом порядку.

Статтею 18 ЦПК України та статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові

для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися

на припущеннях, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається

як на підставу своїх вимог чи заперечень.

З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання

про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Обґрунтовуючи клопотання про зупинення дії оскарженого судового

рішення заявник посилається на те, що предметом спору є нежитлові будівлі

за адресою:

АДРЕСА_1 , що є спільним майном подружжя.

Разом з тим позивач отримала вимогу державного виконавця від 16 жовтня

2025 року про проведення опису та арешту зазначеного майна. Таким чином існує реальна загроза того, що майно, яке є предметом судового спору, буде арештоване та передане на реалізацію до вирішення справи по суті. Це фактично унеможливить виконання майбутнього рішення Верховного Суду у разі його ухвалення на користь позивача.

Клопотання заявника не містить доказів необхідності зупинення дії оскарженого судового рішення внаслідок його можливого скасування, забезпечення збалансованості інтересів сторін та запобігання порушенню прав сторін.

Надана вимога державного виконавця не свідчить про початок здійснення процедури примусового виконання оскарженої постанови суду апеляційної інстанції, в межах якої вживаються заходи щодо проведення опису та арешту спірного нерухомого майна, яке є предметом спору, а також його реалізації.

Сама по собі наявність у суду касаційної інстанції права на зупинення виконання (дії) судового рішення та незгода сторони із цим рішенням не є підставою для зупинення його виконання.

Зупинення виконання (дії) рішення є винятковим заходом і має застосовуватися лише у випадках, коли це дійсно необхідно для запобігання негативним

наслідкам, які не можна буде виправити в майбутньому у разі скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, а також те, що оскарження судового рішення в касаційному порядку не є безумовною підставою для зупинення його виконання або зупинення його дії судом касаційної інстанції, при цьому доводи клопотання не містять обґрунтування підстав для зупинення дії оскарженого судового рішення і заявником не надано належних доказів на підтвердження клопотання, а тому у задоволенні клопотання про зупинення дії постанови Миколаївського апеляційного суду

від 07 квітня 2025 року слід відмовити.

Керуючись статтями 149, 260, 400, 409, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1

про забезпечення позову та зупинення дії постанови Миколаївського апеляційного суду від 07 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров