Справа № 216/1955/25
провадження 2/216/1734/25
РІШЕННЯ

іменем України

15 вересня 2025 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі: головуючого судді Кузнецова Р.О.,

за участю секретаря судового засідання Шакули Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду у місті Кривому Розі, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м. Кривого Рогу в особі виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривий Ріг ради Дніпропетровської області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,-

встановив:

Представник позивача, адвокат Піцик А.В., звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності від 09.12.1993 належало житлове приміщення, а саме, 20/100 часток житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що складає квартиру АДРЕСА_2 , яке померлий заповів позивачу. З питання оформлення спадщини позивач звернулася до нотаріуса, проте, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з розбіжностями в правовстановлюючих документах на майно. Для визнання права власності на спадкове майно рекомендовано звернутися до суду. Отже, у зв`язку з неможливістю належним чином оформити свої спадкові права після смерті спадкодавця у позасудовому порядку, позивач змушена звернутись до суду з цією позовною заявою, в які просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 право власності на 20/100 часток домоволодіння, яке складається з житлового будинку «А-1», загальною площею 244,8 кв.м., житловою 153,6 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: сарай «Б», вбиральні «Г», «Р», «Т», «П», душ «О», гаражі «У», «С», котельня «Ф», сарай тимчасовий «Ц», огорожі №1-8, водоколонки І-ІІІ, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, квартири АДРЕСА_2 загальною площею 43,3 кв.м., житловою 23,5 кв.м., вбиральня «П», душ «О».

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник виконкому Центрально-Міської районної у місті ради про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, проте, до суду не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Треті особи про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, проте, до суду не з`явилися, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому, відповідно до роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 09.12.1993, виданого Криворізьким підприємством електричних мереж належало приміщення квартири спільного заселення АДРЕСА_3 , що також підтверджується довідкою КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» №212123 від 05.08.2024.

Згідно з технічним паспортом КП «Криворізьке районне БТІ» ДОР» від 21.08.2024 житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 має наступні характеристики: житловий будинок «А-1», загальною площею 244,8 кв.м., житловою 153,6 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: сарай «Б», вбиральні «Г», «Р», «Т», «П», душ «О», гаражі «У», «С», котельня «Ф», сарай тимчасовий «Ц», огорожі №1-8, водоколонки І-ІІІ.

Згідно з Відомостями про технічний стан об`єкту нерухомого майна встановлено, що при приватизації квартири АДРЕСА_2 була допущена помилка, а саме, невірно вказана площа та адреса квартири. Насправді у власності ОСОБА_5 знаходиться квартира АДРЕСА_4 .

Відповідно до акту ідеальних часток від 21.08.2024, ідеальна частка, власником якої є ОСОБА_5 від житлового будинку складає 20/100.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 31.01.2024.

Згідно зі звітом про оцінку майна ФОП ОСОБА_6 ринкова вартість 20/100 часток житлового будинку, а саме, квартири АДРЕСА_4 та душу «О» станом на 20.03.3025 становить 90000,00 грн.

Згідно з листом-довідкою КП «Криворізьке районне БТІ» ДОР» №408 від 17.04.2025 право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 31.12.2012, зареєстроване на наступних осіб:

- 37/100 часток житлового будинку (квартира АДРЕСА_5 ) на ім`я: ОСОБА_2 ;

- 18/100 часток житлового будинку (квартира АДРЕСА_1 ) на ім`я: ОСОБА_3 ;

- 20/100 часток житлового будинку (квартира АДРЕСА_2 ) на ім`я: ОСОБА_5 ;

- 25/100 часток житлового будинку (квартира АДРЕСА_6 ) на ім`я: ОСОБА_4 .

Зі спадкової справи №13/2024, заведеної у приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопської І.С. убачається, що після смерті ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_1 , яка надала до контори заповіт від 15.05.2019, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Тищенком О.І., зареєстрований в реєстрі за №1787, яким все своє майно останній заповідав ОСОБА_1 . Більше із заявами про прийняття або про відмову від спадщини до контори ніхто не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Згідно з листом-відповіддю виконкому Центрально-Міської районної у місті ради №616/02-14 від 14.10.2024 зазначено, що станом на 10.10.2024 інформація про уточнення адреси житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 у виконкомі районної у місті ради відсутня.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.01.2025 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з розбіжностями у правовстановлюючих документах на спадкове майно.

Аналізуючи норми права, на які посилалася позивач у позові, а також норми права, які слід застосувати, мотиви їх застосування суд приходить до таких висновків.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст.ст. 1222-1223, 1233-1234 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктом 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України №24-753/0/4-13 від 16.05.2013, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Відповідно до ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, керуючись положеннями діючого законодавства України, суд дійшов висновку, що в розрізі даного спору, позовні вимоги про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом в повній мірі доведені належними та допустимими доказами, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 331, 1216, 1218, 1222-1223, 1233-1234 ЦК України, статтями ст.ст. 5-8, 12-19, 23, 89, 128, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України суд,-

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до територіальної громади м. Кривого Рогу в особі виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривий Ріг ради Дніпропетровської області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 20/100 часток домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами, яке складається з житлового будинку «А-1», загальною площею 244,8 кв.м., житловою 153,6 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: сарай «Б», вбиральні «Г», «Р», «Т», «П», душ «О», гаражі «У», «С», котельня «Ф», сарай тимчасовий «Ц», огорожі №1-8, водоколонки І-ІІІ, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, на квартиру АДРЕСА_4 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відомості про учасників справи, згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_7 ;

- відповідач: виконком Центрально-Міської районної у місті ради, , місцезнаходження: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, 27;

- треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Суддя Р.О.КУЗНЕЦОВ