Провадження № 22-ц/811/538/25 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: Л.М. Чиж

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Ідея Банк» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів, -

в с т а н о в и в:

25 жовтня 2023 року позивач звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про стягнення пені згідно Закону України «Про захист прав споживачів», в якій просила стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 пеню в розмірі 3% суми, належної до повернення за період з 14.01.2014 року по 24.10.2023 року по договору №Р25.106.176998 від 14.01.2014, що складає 747231 грн 75 коп.

В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що 14.01.2014 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №Р25.106.176998 від 14.01.2014, згідно п.1.1 якого банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 50 000,00 грн. Відповідно до п. 1.4 кредитного договору за обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування в загальному розмірі 1,5500% щомісячно від початкової суми кредиту. Загалом позивачем було сплачено плату за обслуговування кредитної заборгованості за кредитним договором №Р25.106.176998 від 14.01.2014 в сумі 6975,00 грн. 16 березня 2023 року позивач, вважаючи нікчемним п.1.4 договору та незаконним нарахування і отримання банком вищевказаної комісії, на адресу відповідача було скеровано вимогу про повернення коштів. Згідно відповіді Акціонерного товариства «Ідея Банк» від 30.03.2023 року банк відмовився повертати вказані кошти та повідомив, що такі будуть повернуті тільки після рішення суду про їх стягнення. Постановою Львівського апеляційного суду від 13.10.2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з Акціонерного товариства «Ідея Банк на користь ОСОБА_1 6 975,00 грн безпідставно сплачену плату за кредитне обслуговування згідно кредитного договору №Р25.106.176998 від 14.01.2014. Станом на 24.11.2023 року вказані кошти перебувають у користуванні Акціонерного товариства «Ідея Банк» та позивачу не повернуті, внаслідок чого вважає, що у Акціонерного товариства «Ідея Банк» виникло прострочення з повернення комісії за кредитним договором №Р25.106.176998 від 14.01.2024 року за період з 14.01.2014 року по 24.10.2023року (3571 грн в день).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 пеню в розмірі 3% суми, належної до повернення за період з 14.01.2014 року по 24.10.2023 року, що складає 747231 грн 75 коп. (сімсот сорок сім тисяч двісті тридцять одна гривня 75 коп.).

Стягнуто з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь держави судовий збір в розмірі 7 472,31 грн (сім тисяч чотириста сімдесят дві гривні 31 коп.)

Рішення суду оскаржило Акціонерне товариство «Ідея Банк».

Вважає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, постановленим з порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначив, що на правовідносини, що виникли між сторонами не поширюється положення ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів». Після припинення договору кредиту між сторонами не існує споживчих правовідносин, а до грошового зобов`язання зі сплати коштів, наявність якого підтверджена судовим рішенням, застосовуються приписи ст.625 ЦК України. Вказує, що відповідно до постанови Верховного Суду від 9 листопада 2021 року у справі №320/5115/17 пеня, передбачена ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовується у разі порушення виконання договірного зобов`язання на користь споживача. Після припинення договірних правовідносин, вказана стаття закону не розповсюджується на спірні правовідносини. Тому, зайво сплачені позивачем кошти, як плата за обслуговування кредитної заборгованості, відповідно до ст.1212 ЦК України є безпідставно набутим майном. Крім того, вважає висновок суду про те, що банк не повернув комісію в розмірі 6975 грн, таким, що не відповідає обставинам справи та порушує норми ч.6 ст.81 ЦПК України. Вказує, що зважаючи на ухвалу Галицького районного суду м. Львова про поворот виконання рішення суду від 14.06.2023 року, саме позивач не повернула відповідачу зайво перераховані їй кошти. Крім того, апелянту є незрозумілим висновок районного суду щодо прострочки по 3571 грн пені в день за період 14.01.2014 року по 24.10.2023 року, оскільки в рішенні суду не наведено порядок нарахування пені та не зазначено якими саме доказами та платіжними документами керувався суд при постановлені рішення.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

У засіданні суду апеляційної інстанції представник апелянта Трофімова Л.А. скаргу підтримала з підстав, наведених у ній, просила скаргу задоволити.

Представник позивача Качмар І.О. проти скарги заперечив, просив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Ідея Банк» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 січня 2025 року закрити з підстав, що апеляційна скарга підписана неповноважною особою - ОСОБА_2 .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Згідно з абзацами 2,3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №320/5115/17 (провадження № 14-133цс20) зроблено висновок, що "пеня, передбачена частиною п`ятою статті 10 Закону України № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів», застосовується в разі порушення виконання договірного зобов`язання на користь споживача".

Відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.

Судом встановлено, що 14.01.2014 року між позивачем та відповідачем (Акціонерним товариством «Ідея Банк») було укладено кредитний договір №Р25.106.176998 від 14.01.2014, згідно якого банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 50000,00 грн під 6,000% річних від залишкової суми кредиту строком на 30 місяців, пунктом 1.4 якого встановлено, що за обслуговування цього кредиту банком позичальник сплачує щомісячно плату в розмірі 1,5500% від початкової суми кредиту.

ОСОБА_1 , вважаючи нікчемним п.1.4 договору та незаконне нарахування і отримання банком вищевказаної комісії, звернулася до суду з позовом про стягнення з АТ «Ідея Банк» зайво сплачених сум за кредитним договором.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 13.06.2023 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 безпідставно сплачену плату за кредитне обслуговування згідно кредитного договору №Р.25.106.176998 від 14.01.2014 в сумі 23250 грн 00коп., а також витрати на правову допомогу в розмірі 12000 грн.

Постановою Львівського апеляційного суду від 11.10.2023 року рішення Галицького районного суду м. Львова від 13.06.2023 року скасовано, ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з Акціонерного товариства «Ідея Банк на користь ОСОБА_1 6975,00 грн безпідставно сплаченої плати за кредитне обслуговування за кредитним договором №Р25.106.176998 від 14.01.2014 та 3600,0 грн витрат на професійну правничу допомогу (а.с.10-16).

На виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 13.06.2023 року у справі № 461/2570/23 було видано виконавчий лист та приватним виконавцем Баіровою Н.М. відкрито виконавче провадження № 72446899 від 04.08.2023 року, в ході якого з АТ«Ідея Банк» в користь ОСОБА_1 примусово стягнуто 23250 грн безпідставно сплаченої плати за кредитне обслуговування за кредитним договором №Р25.106.176998 від 14.01.2014 року та 12000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

14.08.2023 року приватним виконавцем Баіровою Н.М. винесено постанову про закриття виконавчого провадження у зв`язку з повним виконанням боржником АТ«Ідея Банк» рішення суду.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , районний суд виходив з того, що відповідач не повернув позивачу комісію в розмірі 6975,00 грн, отриману на підставі недійсного пункту договору, що встановлено рішенням суду, та станом на 24.11.2023 року вказані кошти перебувають у користуванні Акціонерного товариства «Ідея Банк». Відтак, у Акціонерного товариства «Ідея Банк» перед ОСОБА_1 виникло прострочення з повернення комісії за кредитним договором №Р25.106.176998 від 14.01.2014 року за період з 14.01.2014 року по 24.10.2023року (3571 грн в день).

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 3% суми, належної до повернення за період з 14.01.2014 року по 24.10.2023 року, що складає 747 231 грн 75 коп. (сімсот сорок сім тисяч двісті тридцять одна гривня 75 коп.).

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися з наступних мотивів.

Відповідно до ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживача», на яку позивач покликається в обгрунтуання позовних вимог, у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.

Проте, на думку колегії суддів, зазначені положення закону не поширюються на дані правовідносини, оскільки між сторонами спору 14.01.2014 року було укладено кредитний договір №Р25.106.176998 у, за яким ОСОБА_1 є споживачем (позичальником), та за яким банк не мав перед позичальником інших зобов`язань, крім зобов`язання надати кредит, що ним і було виконано. Прострочення перерахування банком ОСОБА_1 кредитних коштів матеріалами справи не встановлено, а відтак з боку банку не було прострочення виконання зобов`язання та право позичальника не було порушеним.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув, що призвело до ухвалення судом незаконного рішення у справі.

З наведених мотивів, рішення суду підлягає скасуванню з ухвалення у справі нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Крім того, колегія суддів дійшла висновку, що не підлягає до задоволення клопотання представника ОСОБА_1 - Качмара І.О. про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Ідея Банк» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 січня 2025 року з підстав, що апеляційна скарга підписана неповноважною особою - ОСОБА_2 , оскільки згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань Трофімова Лариса Анатоліївна уповноважена вчиняти дії від імені АТ «Ідея Банк» (Наказ АТ «Ідея Банк» № Н/2022-1472 від 28 жовтня 2022 року), про що 02.11.2022 року внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Ідея Банк» задоволити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 січня 2025 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 10 жовтня 2025 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра