Справа № 464/4672/24 Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 22-ц/811/1092/25 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Хоцяновича О.В.,

з участю: представника позивача Висоцької Х.О.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 лютого 2025 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

встановив:

У червні 2024 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 в порядку регресу кошти в сумі 220028 грн., які МТСБУ виплатило на користь ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_3 , по відшкодуванню шкоди по втраті годувальника, як особі, яка перебувала на утриманні померлого ОСОБА_4 , та відшкодуванню ОСОБА_2 витрат на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника, а також 1549 грн. 96 коп. витрат на оплату судового збору з урахуванням витрат виконавчого провадження в межах цивільної справи №450/246/23, 3300 грн. 42 коп. витрат на оплату судового збору за подання апеляційної скарги в межах цивільної справи №450/246/23, з урахуванням суми, повернутої з державного бюджету, та понесені витрати в даній справі 2687 грн. 54 коп., а всього: 227565 грн. 92 коп.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 лютого 2025 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь МТСБУ суму сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 220028 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь МТСБУ суму сплаченого судового збору 2629 грн. 57 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 , просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивач виплатив страхове відшкодування утриманцям ОСОБА_4 , загиблого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), а відтак, має право на регресний позов до власника, водія транспортного засобу, цивільно-правову відповідальність якого не було застраховано, проте, відповідач вважає такі висновки передчасними та помилковими.

Звертає увагу, що згідно з приписами ч.5 ст.1187 ЦК України, відшкодування виключається, якщо шкоду джерелом підвищеної небезпеки спричинено внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Вважає, що пригода трапилася внаслідок грубого порушення Правил дорожнього руху самим пішоходом, котрий отримав в результаті ушкодження, внаслідок яких помер.

Додає, що порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_4 носили умисний характер, оскільки, будучи в стані алкогольного сп`яніння, він сам кинувся під машину, бажаючи заподіяти собі смерть, а отже, умисел самого потерпілого став безпосередньою причиною настання наслідків.

Додає, що кримінальне провадження по даному факту продовжується.

Заслухавши пояснення відповідача в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.02.2020 року, близько 18:15, на автодорозі, сполученням «Київ Чоп», на 530 км + 520 м, біля с. Гамаліївка Пустомитівського району Львівської області сталася ДТП (наїзд на пішохода), за участі автомобіля марки «ВАЗ 2101», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та пішохода гр. ОСОБА_4 , який від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди.

За фактом даної ДТП, 16.02.2020 року слідче управління ГУ НП у Львівській області внесло до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за №0000128 відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №37/20 від 17.02.2020 року та висновку експерта №37/2020, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок травм, отриманих при ДТП, яка мала місце 15.02.2020 року.

Також встановлено, що в крові трупа ОСОБА_4 виявлено етиловий спирт 0,84 проміле, що у живих осіб відповідає легкому ступеню алкогольного сп`яніння.

На момент ДТП, на утриманні у загиблого ОСОБА_4 перебувала його малолітня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

На момент вчинення ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ 2101», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , не була застрахована.

Пунктом 2.1 статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, чинній на момент вчинення ДТП (далі Закон), визначено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим Законом та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Так, зокрема, пунктом 22.1 статті 22 цього Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 23.1 статті 23 Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Пунктом 27.1 статті 27 цього Закону передбачено, що страхове відшкодування виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону визначено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Згідно з пунктом 27.4 статті 27 Закону, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовного одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Пунктом 27.5 статті 27 Закону визначено, що загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Відповідно до п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до п.п.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Судом встановлено, що рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 березня 2023 року у справі №450/246/23, частково зміненим постановою Львівського апеляційного суду від 25 січня 2024 року, стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_2 50000 грн. регламентних виплат щодо витрат на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника; стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 170028 грн. регламентних виплат щодо витрат у зв`язку із смертю потерпілого, а всього: 220028 грн.

Отже, за даним випадком ДТП, відповідно до вимог п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ здійснило виплату відшкодування особам, які мали право на отримання відшкодування, пов`язаного із смертю потерпілого ОСОБА_4 , на загальну суму 220028 грн., тому, згідно з п.п.38.2.1 п.38.2 ст.38 цього Закону, МТСБУ має право в регресному порядку на стягнення цієї суми відшкодування із власника, водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Частиною другою статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187 ЦК).

Отже, особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, стаття 1188 ЦК України), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинуваті володільці джерела підвищеної небезпеки.

Такі висновки містяться у постановах Верховного Суду від 08 лютого 2023 року в справі №710/1956/21 та від 15 березня 2023 року в справі №127/5920/22.

За обставинами даної справи, відповідач ОСОБА_1 , транспортний засіб якого є причетним до вказаної ДТП, внаслідок якої помер ОСОБА_4 , не довів належними та допустимими доказами, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187 ЦК), тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність визначених законом підстав для стягнення з нього у регресному порядку виплаченого МТСБУ відшкодування.

Отже, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та обставини справи, давши належну оцінку доказам, які сторони подали на підтвердження своїх вимог та заперечень, не допустив порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для скасування чи зміни рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення даного спору, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 06 жовтня 2025 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич