Справа № 946/663/25
Провадження № 2-п/946/37/25
УХВАЛА

16 жовтня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Адамова А.С.,

при секретарі Тюміній О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 10 квітня 2025 року по справі №946/663/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням суду від 10 квітня 2025 року позовні вимоги ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за Договором № 499366-КС-001 про надання кредиту від 13.05.2024 року, що становить 177395,38 гривень, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 50 000,00 грн.; суми прострочених платежів по процентах 119 895,38 грн.; суми прострочених платежів за комісією 7 500,00 грн. та судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

02.10.2025 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 10 квітня 2025 року по справі № 946/663/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення, відповідачкою зазначено, що при прийнятті судом заочного рішення, обставини справи встановлені не у повному обсязі, відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи, позовні вимоги не підтримує та в їх задоволені просить відмовити. Він не мав можливості подати заперечення та відзив на позовну заяву, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, так як вважає, що в позовній заяві позивач наводить неправдиву інформацію, яка не співпадає з реальними подіями, в тому числі щодо фактичних обставин у справі та розміру заборгованості. Із нарахованим позивачем розміром боргу він не згодний. У матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості, однак наданий позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором складений самим позивачем, і не містить жодного підтвердження реальності господарської операції. По ньому не можна вирахувати коли заборгованість була переведена в прострочену, чи були сплати з боку відповідача, який був порядок нарахування відсотків, в якому розмірі вони були нараховані, коли вони були нараховані тощо. Наданий позивачем розрахунок заборгованості, не є борговим документом та належним доказом, що доводить отримання кредиту. Таким документом відповідно до ч. 1 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ від 25 вересня 2018 року, може бути банківський документ з підписом відповідача, якого не надано. Розрахунок заборгованості не є доказом наявності чи відсутності договірних зобов`язань між сторонами, оскільки він є доповненням до позову з зазначенням обрахунку позивачем позовних вимог майнового характеру, має інформаційний характер, а також не відповідає вимогам, яким має відповідати доказ здійснення фінансово-господарської операції. Крім того, з наданого розрахунку не вбачається за можливе перевірити правильність нарахувань відповідних сум, ніяких роз`яснень та доказів щодо принципу складення даних розрахунків справа не містить.Виписки по рахункам або касовий документ можуть бути належними доказами о заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, в разі якщо останні відповідають актам первинних документів. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.04.2021 року в справі 52/9423/15-ц. від 16.09.2020 року в справі № 200/5647/18. Наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором є неналежним та недостатнім доказом для задоволення позовних вимог, оскільки сам розрахунок, умови кредитування тощо, є внутрішніми документами установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалися кредитні кошти, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем.Вважає, що сума заборгованості по відсотках у розмірі 119 895,88 гривень, нарахована з порушенням вимог закону, оскільки, відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право стягнути заборгованість по нарахованим та несплаченим процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування.Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.Позивачем заявлено вимогу про стягнення комісії за кредитом у сумі 618,70 грн. втім дана вимога ї підлягає задоволенню. Так, умовами кредитного договору 476193-КС-001 від 31.03.2024 визначено сплату комісії, пов`язану з наданням кредиту. При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг креднтодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково- касове обслуговування). На підставі викладеного, можливо зробити висновок, що ТОВ «Бізнес позика» не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин 1 та 2 та статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за комісіями в розмірі 7 500, 00 грн. Встановлюючи в договорі комісію, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію даються відповідачу.Фактично позивач нараховував (протилежного не доведено), а я сплачувала комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок відповідача, що є незаконним.Відповідні умови договору про надання споживчого кредиту щодо сплати комісії не відповідають вимогам закону, відповідно до ст. 215 ЦК України та ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» є нікчемними, а позовні вимоги в частині стягнення комісії безпідставними та такими, щоне підлягають задоволенню.

Сторони в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 не надав свої заперечення, пояснення, відзив, клопотання. Дані про отримання відповідачем судових викликів відсутні.

Також судом враховується, що викладені у заяві обставини із наданими доказами свідчать про незгоду відповідача з позовними вимогами.

Відповідно до ч.ч.2-6 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Для цілей цього Кодексу малознаними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому згідно ч.ч.3,4 ст.274 ЦПК України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес. В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування; в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші вимоги, об`єднані з вищезазначеними вимогами.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на предмет позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, наразі також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що справа підлягає подальшому розгляду згідно ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Керуючись 260, 287, 288 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 10 квітня 2025 року по справі №946/663/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Заочне рішення суду від 10 квітня 2025 року по справі № 946/663/25 (провадження № 2/946/2099/25) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати.

Справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Призначити перше судове засідання з викликом сторін по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором на 05 листопада 2025 року о 14 : 30 год. у приміщенні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області (Одеська область, місто Ізмаїл, вул. Клушина, №2, (2-й поверх).

Копію ухвали, копію заяви надіслати учасникам судового розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: А.С.Адамов