ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9428/25 Справа № 216/2387/24 Суддя у 1-й інстанції - Онопченко Ю.В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року м.Кривий Ріг

Справа № 216/2387/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Кучевасова А.В.

сторони:

позивач Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» ,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу позивача Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на рішення Центрально - Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 липня 2025 року, яке ухвалено суддею Онопченком Ю.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 08 липня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2025 року Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі - ПАТ «СК «Арсенал Страхування») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування.

Позовна заява мотивована тим, що 09 липня 2020 року між ПАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 319/20-Т/В, згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення транспортного засобу «Opel Vivaro», державний номерний знак НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

28.05.2021 на а/д Кропивницький Кривий Ріг Запоріжжя, сталася ДТП за участю автомобіля «Opel Vivaro», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та транспортного засобу «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_2 під керування водія ОСОБА_1 , якого було визнано винним у вчиненні ДТП, що встановлено постановою Долинського районного суду Кіровоградської області від 25.06.2021 у справі № 388/833/21.

З метою визначення розміру вартості матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, позивачем було замовлено проведення автотоварознавчого дослідження та встановлено вартість відновлювального ремонту автомобіля «Opel Vivaro», державний номерний знак НОМЕР_1 , в сумі 297 841,00 грн.

Відповідно до умов договору страхування, позивачем було виплачено страхувальнику, на підставі розрахунку страхового відшкодування від 17.06.2021, страхову виплату в сумі 221 150,00 грн.

Оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована в ПрАТ «СК «Еталон» (поліс № 202282562), ПАТ «СК «Арсенал страхування» має право зворотної вимоги до зазначеного Товариства.

Згідно полісу № 202282562, ліміт відповідальності ПрАТ «СК «Еталон» за шкоду, заподіяну майну, складає 130 000 грн. Також, умовами полісу передбачена франшиза у розмірі 2600 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва № 910/12156/21 від 28.09.2021, задоволено позов ПАТ «СК «Арсенал Страхування», з урахуванням сплаченого судового збору та витрат на правничу допомогу на загальну сума 132 670 грн (127 400 грн сума страхового відшкодування + 2270 грн сума судового збору + 3000 грн витрати на правничу допомогу), та 19.10.2021 ПрАТ «СК «Еталон» було здійснено виплату вищевказаної суми.

Невідшкодованою залишається сума в розмірі 93 750 грн (221 150 грн сума понесених збитків 127 400 грн сума страхового відшкодування сплачена ПрАТ «СК «Еталон» = 93 759 грн).

Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача витрати в розмірі 93 750 грн та сплачений судовий збір.

Рішенням Центрально - Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 липня 2025 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ «СК «Арсенал Страхування» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що невиплаченою залишається сума в розмірі 93 750, 00 грн. (221 150,00 грн. (сума понесених збитків) 127 400, 00 грн. (сума страхового відшкодування сплачена ПрАТ «СК «Еталон») = 93 750,00 грн.). Оскільки, згідно зі статтею 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), вказана сума підлягає стягненню з відповідача.

Звертає увагу суду на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги що предметом позову було саме стягнення з винної особи різниці заподіяних збитків в порядку ст.1194 ЦК України, що становить розмір залишку коштів, на відшкодування якої у ПрАТ «СК «Еталон» не виникає обов`язку по полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №202282562, оскільки останній обмежений лімітом відповідальності по полісу.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, відповідач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого дііє адвокат Щербань В.С.,зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду, в судове засідання не з`явилися, представник позивача ПАТ «СК «Арсенал Страхування» надав заяву про розгляд справи за його відсутності, інші учасники справи про причини неявки суд не повідомили, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки сторін по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що постановою Долинського районного суду Кіровоградської області від 25.06.2021, яка набрала законної сили 05.07.2021, визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та встановлено, що 28 травня 2021 року об 11:15 год на автодорозі (Н-23) Кропивницький-Кривий Ріг-Запоріжжя (69 км), водій транспортного засобу «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_2 , перед початком руху, не переконався, що це буде безпечним та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Opel Vivaro», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України (а.с.18).

Автомобіль «Opel Vivaro», державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахований в ПАТ «СК «Арсенал Страхування», що підтверджується договором добровільного страхування наземного транспорту № 319/20-Т/В від 09.07.2020 (а.с.4-12).

31 травня 2021 року власник автомобіля «Opel Vivaro», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 звернувся до позивача з заявою про настання події, що має ознаки страхованого випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу, яка мала місце 28.05.2021. Заява не містить відомостей про транспортний засіб іншого учасника ДТП (а.с.19).

22 червня 2021 року ПАТ «СК «Арсенал Страхування» складено страховий акт № 006.01134121-1 щодо страхової події, яка мала місце 28.05.2021, за участю автомобіля «Opel Vivaro», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та водія ОСОБА_1 (а.с.16).

Згідно висновку № 06-21-М134 про незалежну оцінку вартості матеріального збитку складеного ФОП ОСОБА_3 07.06.2021, на замовлення ПАТ «СК «Арсенал Страхування», вартість (розмір) матеріальних збитків, завданих пошкодженому транспортному засобу «Opel Vivaro», державний номерний знак НОМЕР_1 , станом на дату оцінки, становить 297 841,00 грн (а.с.21-39).

25 червня 2021 року ПАТ «СК «Арсенал Страхування» було перераховано ОСОБА_2 страхову виплату згідно акту № 006.01134121-1 від 22.06.2021, в розмірі 221 150,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 34748714 від 25.06.2021 (а.с.40).

Транспортний засіб «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_2 , належний ОСОБА_1 застрахований у ПрАТ «СК «Еталон», що встановлено полісом № 202282562 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.42).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.09.2021, у справі №910/12156/21, стягнуто з ПрАТ «СК «Еталон» на користь ПАТ «СК «Арсенал Страхування» 127 400,00 грн відшкодування, 3000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, 2270,00 грн судового збору. Рішенням суду встановлено, що позивачем, на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту від 09.07.2020 № 319/20-Т/В, внаслідок настання страхової події дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки «Opel Vivaro», державний номерний знак НОМЕР_1 , тому він отримав право вимоги до ПрАТ «СК «Еталон». ДТП відбулося 28.05.2021 на а/д Кіровоград Кривий Ріг, за участю транспортних засобів «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_2 , та «Opel Vivaro», державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.43-45).

Предметом спору є відшкодування недостатньої суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна, а саме 93 750,00 грн. (221 150,00 грн. сума страхового відшкодування - 127 400,00 виплачене страхове відшкодування ПрАТ «СК «Еталон»).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ПАТ «СК «Арсенал Страхування», як на підставу звернення до суду із визначеним вище змістом позовних вимог, посилається на наявність у нього права стягнення з відповідача ОСОБА_1 недовиплаченої суми страхового відшкодування страховою компанією, в якій був застрахований автомобіль відповідача на момент вчинення ДТП, із посиланням на норму статті 1194 ЦК України, яка гарантує виплату особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, однак не наділяє позивача, як страхову компанію, правом стягнення з відповідача невиплаченої різниці страхового відшкодування.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня

2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Відповідно до частин перших статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України «Про страхування»).

За приписами частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

У статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхова виплата грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Страхове відшкодування страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Згідно статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до положень частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За загальним правилом, майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка, на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 Цивільного кодексу України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник особа, яка завдала шкоди.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» (в редакції станом на час виникнення спірних правовдносин) та положеннями статті 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. При суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, а відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого, а тому в порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що «стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією».

Колегія суддів зазначає, що у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.

Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат.

Верховний Суд у складі судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 жовтня 2018 року, справа № 686/17155/15-ц, вказав, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Встановлено, що 28 травня 2021 року об 11:15 год на автодорозі (Н-23) Кропивницький-Кривий Ріг-Запоріжжя (69 км), водій транспортного засобу «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_2 , перед початком руху, не переконався, що це буде безпечним та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Opel Vivaro», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України (а.с.18).

Автомобіль «Opel Vivaro», державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахований в ПАТ «СК «Арсенал Страхування», що підтверджується договором добровільного страхування наземного транспорту № 319/20-Т/В від 09.07.2020 (а.с.4-12).

Згідно висновку № 06-21-М134 про незалежну оцінку вартості матеріального збитку складеного ФОП ОСОБА_3 07.06.2021, на замовлення ПАТ «СК «Арсенал Страхування», вартість (розмір) матеріальних збитків, завданих пошкодженому транспортному засобу «Opel Vivaro», державний номерний знак НОМЕР_1 , станом на дату оцінки, становить 297 841,00 грн (а.с.21-39).

25 червня 2021 року ПАТ «СК «Арсенал Страхування» було перераховано ОСОБА_2 страхову виплату згідно акту № 006.01134121-1 від 22.06.2021, в розмірі 221 150,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 34748714 від 25.06.2021 (а.с.40).

Транспортний засіб «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_2 , належний ОСОБА_1 застрахований у ПрАТ «СК «Еталон», що встановлено полісом № 202282562 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.42).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.09.2021, у справі №910/12156/21, стягнуто з ПрАТ «СК «Еталон» на користь ПАТ «СК «Арсенал Страхування» 127 400,00 грн страхового відшкодування (а.с.43-45).

Оскільки вартість майнового збитку, завданого пошкодженням автомобіля«Opel Vivaro», державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_1 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що різниця між виплаченою страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

За таких обставин саме ОСОБА_1 , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановахвід 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19), від 15 жовтня 2020 року у справі №755/7666/19 підстав відступати від яких колегія суддів не вбачає.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, набув права вимоги потерпілої особи в межах здійсненої виплати до особи, відповідальної за завдані збитки.

Враховуючи, що загальна сума збитків складає 221 150,00 грн., а розмір страхового відшкодування, сплаченого ПрАТ «СК «Еталон», з урахуванням ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», становить 127 400,00 грн, то слід стягнути з відповідача різницю у розмірі 93 750,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, а тому, з урахуванням якнайкращих інтересів дітей, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною 13 статті 141, підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з огляду на задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі, колегія суддів стягує з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СК «Арсенал Страхування» судові витрати, понесені на оплату судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, у розмірі 7 570 гривні 00 копійок, тобто у повному розмірі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» - задовольнити.

Рішення Центрально - Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 липня 2025 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» у рахунок відшкодування витрат 93 750 (дев`яносто три тисячі сімсот п`ятдесят) гривень 00 (нуль) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» судові витрати, понесені на оплату судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, у розмірі 7 570 (сім тисяч п`ятсот сімдесят) гривень 00 (нуль) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 14 жовтня 2025 року.

Головуючий:

Судді: