Справа № 159/4646/25
Провадження № 2-п/159/17/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Бойчук П.Ю., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви перегляд заочного рішення,-

в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.07.2025 року (під головуванням судді Лесика В.О.) позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитинизадоволено повністю та вирішено стягувати з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 липня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

25.09.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд вказаного заочного рішення.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25.09.2025 року, вказану справу передано для розгляду головуючому - судді Лесику В.О.

За наслідками повторного автоматизованого розподілу справи, згідно розпорядження керівника апарату суду №42/02.10 від 30.09.2025 року, проведено автоматизований розподіл вищевказаної справи та головуючим в справі визначено суддю Бойчука П.Ю.

В поданій заяві про перегляд вказаного вище заочного рішення, відповідач ОСОБА_1 клопоче про поновлення пропущеного строку на подання даної заяви.

Таке клопотання обгрунтовано тим, що він, не погодившись з визначеним судом розміром аліментів, оскаржив це рішення до Волинського апеляційного суду. Однак, його апеляційну скаргу було повернуто, оскільки ним не дотримано правил, встановлених ст. 284 ЦПК України.

Вирішуючи зазначене клопотання відповідача, вивчивши наведені відповідачем причини пропуску строку звернення із заявою про перегляд заочного рішення, суддя дійшов наступного висновку.

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що "вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження" (рішення від 3.04.2008 у справі "Ponomaryov v. Ukraine", п.41).

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення від 29.10.2015 у справі "Ustimeтko v. Ukraine", п.46).

Отже, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Частиною 1 ст. 127 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до вимог ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Отже, законодавець встановив темпоральні обмеження для реалізації відповідачем права на перегляд заочного рішення.

Водночас, норми ЦПК України не визначають спеціального механізму процесуального реагування суду на пропуск відповідачем строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, якщо заявник не подав клопотання про поновлення пропущеного строку або якщо причини, зазначені ним у відповідному клопотанні, визнані судом неповажними.

Наслідки пропуску процесуальних строків на вчинення процесуальних дій передбачені у статті 126 ЦПК України. Відповідно до частини першої цієї статті, із закінченням встановленого законом або судом строку втрачається право на вчинення процесуальних дій. Таке право втрачається в силу закону, тому не потребує додаткового визнання судом. Суд лише констатує пропуск процесуального строку та відсутність поважних причин для його поновлення, якщо була подана заява про поновлення такого строку.

Окремо ЦПК України встановлює наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, суд зобов`язаний залишити без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 126 ЦПК України).

Такі висновки наведені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2024 року в справі № 756/11081/20 (провадження № 14-25цс24).

З матеріалів справи вбачається, що заочне рішення ухвалено Ковельським міськрайонним судом Волинської області 30.07.2025 року /а.с. 22-23/.

Відповідач отримав вказане рішення 04.08.2025 року, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення /а.с. 26/.

Сам відповідач ОСОБА_1 в своїй заяві зазначає про те, що повний текст цього заочного рішення ним одержано 06.08.2025 року /а.с. 28/.

При цьому у резолютивній частині цього заочного рішенні відповідачу роз`яснено строк та порядок подання заяви про його перегляд, а саме вказано, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.

Заяву про перегляд заочного рішення та клопотання про поновлення процесуального строку відповідачем ОСОБА_1 подано до суду 25.09.2025 року, що підтверджується відповідним штемпелем канцелярії суду /а.с. 28/.

При цьому, причину подання заяви про перегляд заочного рішення суду поза межами строку з дня одержання його повного тексту відповідач обґрунтовує тим, що оскаржував рішення в апеляційному порядку.

Ухвалами Волинського апеляційного суду від 03.09.2025 року та від 15.09.2025 року (повторно) апеляційні скарги відповідача ОСОБА_1 на заочне рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.07.2025 року повернуто ОСОБА_1 з роз`ясненням порядку перегляду заочного рішення судом першої інстанції.

Подання відповідачем ОСОБА_1 , всупереч визначеному законом процесуальному порядку апеляційної скарги на заочне рішення до суду апеляційної інстанції, а не заяви про перегляд заочного рішення до суду першої інстанції після отримання його копії, не може вважатися поважною причиною пропуску строку на подання заяви.

Наведене узгоджується з принципом римського права "знання закону презюмується", згідно з яким закон поширюється на кожного, навіть якщо особа і не знає про нього. Зворотнім боком презумпції знання закону виступає загальновизнаний принцип права «незнання закону не звільняє від відповідальності», що часто позначається за допомогою латинської формули ignorantia legis non excusat. Ignorantia juris non excusat або ignorantia legis neminem excusat (з латинської "незнання закону не є виправданням ні для кого") це правовий принцип, згідно з яким людина, яка не знає певного закону, не може уникнути відповідальності за порушення такого закону лише тому, що вона не знала про нього.

Тому необізнаність відповідача про порядок перегляду заочного рішення не може свідчити про поважність пропуску строку на подання заяви про його перегляд.

Такі висновки наведені в тій же постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2024 року в справі № 756/11081/20 (провадження № 14-25цс24).

З огляду на викладене, слід дійти висновку про відсутність поважних причин, що об`єктивно перешкоджали ОСОБА_1 звернутися до суд із заявою про перегляд заочного рішення у визначений процесуальним законом строк, а тому його клопотання про поновлення цього процесуального строку задоволенню не підлягає.

Статтею 126 ЦПК України визначено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на вимоги ст. 126 ЦПК України, заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 126, 127, 253, 260, 261, 284, 353 ЦПК України, суддя -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.07.2025 року відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя П. Ю. Бойчук