Дата документу 09.10.2025 Справа № 336/9710/23
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний №336/9710/23 Головуючий у 1-й інстанції: Звєздова Н. С.
Провадження № 22-ц/807/1930/25 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Подліянової Г.С.,

суддів: Кочеткової І.В.,

Онищенка Е.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Стариченка Миколи Петровича на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2025 року про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району про захист права власності, припинення порушень правил добросусідства та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_4 про захист права власності, припинення порушень правил добросусідства та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

В обґрунтування позову зазначили, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є власниками житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,0368 га, кадастровий номер :07:080:0118.

Для розробки технічної документації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) позивачі звернулись саме до ФОП ОСОБА_5 , якою було встановлено межові знаки та встановлено межі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , виготовлена вся технічна документація.

В грудні позивачі звернулись до Управління з питань земельних відносин Запорізької міської ради із заявою та доданими до неї документами для приватизації земельної ділянки кадастровий номер: :07:080:0118 за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з відповіддю Управління з питань земельних відносин Запорізької міської ради до теперішнього часу рішення не прийнято у зв`язку з введенням військового стану на всій території України.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» та перехідних положень Земельного кодексу України безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі розроблення такої документації забороняється.

Позивачі вчинили всі необхідні дії для набуття права власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :07:080:0118, але в подальшому виникли обставини, які не залежали від їх волі.

Будинок та земельна ділянка, які знаходяться у власності позивачів знаходиться поряд із суміжною земельною ділянкою відповідачів ОСОБА_4 та її сина ОСОБА_6 . Відповідачі в порушення вимог права позивачів розмістили частину свого паркану на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 . Неодноразові прохання позивачів ігнорують, крім того, складають в цій частині ділянки будівельне сміття, чим порушують вимоги інституту добросусідства.

Тобто, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 порушують права власності позивачів, інституту добросусідства та своїми діями, щодо розміщення частини паркану на земельній ділянці позивачів перешкоджають у користуванні належною позивачам земельною ділянкою.

На підставі вищевикладеного, посилаючись на ст.41 Конституції України, п.б) ч. 1, ч. 2 ст.90, ч.1, п.д) ч. 2 ст.92, п.г), е) ч.1 ст.96, ст.152 Земельного Кодексу України, просили суд: усунути порушення права ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як власників домоволодіння та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 за власний рахунок знести самовільно збудований паркан на відстань не менше 1 метра до межі земельної ділянки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Допустити негайне виконання рішення. Стягнути з відповідачів на користь позивачів сплачений судовий збір.

У вересні 2025 року представник ОСОБА_4 адвокат Шубін О.П., звернувся до суду першої інстанції із клопотанням про зупинення провадження у справі №336/9710/23 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №335/7812/25.

В обгрунтування клопотання зазначено, що під час розгляду справи по суті, в судовому засіданні 25 червня 2025 року позивачі надали до матеріалів справи в якості доказів рішення Запорізької міської ради від 30 квітня 2025 року №57/78 про передачу їм у власність земельної ділянки та Витяг з державного реєстру речових прав від 23 травня 2023 року про державну реєстрацію прав власності на земельну ділянку кадастровий номер: :07:080:0118. Не погоджуючись із рішення органу місцевого самоврядування, ОСОБА_4 звернулася до Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до Запорізької міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення Запорізької міської ради від 30.04.2025 №57/78 «Про передачу гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_3 у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 », та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер:79063571 від 23.05.2025 реєстратора Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради Білай Олени Павлівни про державну реєстрацію права спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,0368 га, кадастровий номер :07:080:0118 за ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_3 . Ухвалою Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 22 серпня 2025 року прийнято даний позов та відкрито провадження у справі №335/7812/25, рішення по якій ще не ухвалено. На думку ОСОБА_4 у випадку прийняття судом на надання оцінки наданим позивачами нових доказів, зокрема рішення Запорізької міської ради від 30.04.2025 року №57/78 та Витягів з державного реєстру речових прав від 23.05.2025 року, рішення у справі №335/7812/25 матиме вплив на оцінку цих доказів з підстав їх дійсності, і відповідно на рішення суду по даній справі (т.2 а.с.103-104).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2025 року з провадження у справі №336/9710/23. зупинено. Зобов`язано адвоката Шубіна О.П., який діє в інтересах відповідачки ОСОБА_4 , повідомити суд про результати розгляду цивільної справи за №335/7812/25 за позовом ОСОБА_4 до Запорізької міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення Запорізької міської ради від 30.04.2025 №57/78 «Про передачу гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_3 у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 », та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер:79063571 від 23.05.2025 реєстратора Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради Білай Олени Павлівни про державну реєстрацію права спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,0368 га, кадастровий номер :07:080:0118 за ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_3 .

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду представник ОСОБА_1 - адвокат Стариченко Микола Петрович подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, просить ухвалу суду першої інстанції в частині зупинення провадження скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав на неправильність застосування судом норм процесуального закону, вважає, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про наявність підстав для зупинення провадження у справі, що переглядається, оскільки така процесуальна дія суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи, й суттєво перешкоджає подальшому провадженню у цивільні справі. Справа за №335/7812/25 за позовом ОСОБА_4 до Запорізької міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, жодним чином не пов`язана зі справою №336/9710/23, у якій адвокат Шубін О.П. клопоче про зупинення провадження по справі.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України, до суду не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Пунктом 14 частини 1 ст. 353 ЦПК України передбачено оскарження ухвали суду щодо зупинення провадження у справі.

Відповідно до ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана на ухвалу суду про зупинення провадження у справі, яка входить до переліку ухвал суду, зазначених у частині 2 статті 369 ЦПК України, і апеляційні скарги на які розглядаються без повідомлення учасників справи, дана справа підлягає розгляду за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 6) ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженні у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі №336/9710/23, суд першої інстанції виходив зокрема з того, що вказана цивільна справа не може бути вирішена до розгляду справи №335/7812/25, а зупинення провадження є доцільним.

З вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду не погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 6 частини 1 статті 251 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

Основним критерієм відповідно до вказаного пункту визначення наявності підстав для зупинення провадження у справі є неможливість розгляду справи.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Разом із тим, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини 1 статті 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зазначене відповідає висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14лютого 2022 року у справі N 357/10397/19, провадження N 61-5752сво21.

Визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини 1 цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Саме по собі твердження про неможливість розгляду даної справи до розгляду іншої справи не може бути підставою для зупинення провадження у справі. Взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення у іншій справі.

Відповідних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20 червня 2019 року у справі N 910/12694/18.

Крім того, межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Фрідлендер проти Франції").

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 27 лютого 2023 року у справі N 380/7845/21, необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи в стані невизначеності, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи, у вересні 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до ОСОБА_4 , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району про захист права власності, припинення порушень правил добросусідства та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою (ЄУН справи №336/9710/23) (а.с.т.1 а.с.2-4).

Суть спору у даній справі зводиться до того, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є власниками житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,0368 га, кадастровий номер :07:080:0118. Кадастровий номер був присвоєний відділом у Хмельницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) 10 квітня 2019 року, розробленою ФОП ОСОБА_5 . В грудні позивачі звернулись до Управління з питань земельних відносин Запорізької міської ради із заявою та доданими до неї документами для приватизації земельної ділянки кадастровий номер: :07:080:0118 за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з відповіддю Управління з питань земельних відносин Запорізької міської ради до теперішнього часу рішення не прийнято у зв`язку з введенням військового стану на всій території України. Відповідачі на реалізацію права на оформлення права власності на земельну ділянку не звертались для розроблення технічної документації земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер не отримували. На думку позивачів, відповідачі в порушення вимог права власності позивачів розмістили частину свого паркану на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 . Неодноразові прохання Позивачів ігнорує, крім того, складає в цій частині ділянки будівельне сміття, чим останні чотири роки порушує вимоги інституту добросусідства. Тому, позивачі звернулися до суду із позовом щодо зобов`язання ОСОБА_4 за власний рахунок знести самовільно збудований паркан на відстань не менше 1 метра до межі земельної ділянки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

До позовної заяви, позивачем було додано ксерокопію паспортів громадянина України позивачів, з яких вбачається, що вони зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 ; договір купівлі-продажу нерухомості №3854.К від 15 серпня 1996 року, складений Запорізькою регіональною біржею нерухомості, відповідно до якого ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 купили у ОСОБА_7 , в рівних долях житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 368 кв.м. (рішення виконкому Шевченківського районного Ради народних депутатів від 22.04.1993 року №204 «А»). На розташованому вище земельній ділянці розташовані: А-житловий будинок, саман обл..кирпичем, житловою площею 31,7 кв.м., Б сарай, Д вбиральна, Е душ, №1 забор, В літня кухня; Рішення Шевченківської районної ради народних депутатів Запорізької області Виконуючий комітет від 22 квітня 1993 року №204а про розгляд заяви громадян по індивідуальним будовам; Справа на будинок АДРЕСА_1 , з технічним паспортом на будинок виготовлений Орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації складений станом на 30 липня 2007 року, технічним паспорт на будинок складений станом на березень 1992 року, Технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) кадастровий номер :07:080, площа 0,0368 га, складений ФОПБ арикова Т.В. на замовлення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 із зображенням фото та схем розташування земельної ділянки, технічний паспорт на будинок складений ФОП ОСОБА_8 станом на 08 січня 2019 року на замовлення ОСОБА_1 , Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку дата формування 17.03.2023 року за №НВ-023, Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.01.2019 №152784706, від 16.01.2019 року №152784944, від 16.01.2019 №152785159; Лист Управління з питань земельних відносин Запорізької міської ради від 31 серпня 2022 року за №683/02-03; лист Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 09 червня 2023 року №Р-291-637, від 18 липня 2023 року №Р-444-800; Вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2023 року у справі №336/2125/21 у відношенні зокрема ОСОБА_6 за ч.2 ст.125 КК України; фото (т.1 а.с.5-60).

Разом з тим, у серпні 2025 року ОСОБА_4 звернулася до Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до Запорізької міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення Запорізької міської ради від 30.04.2025 №57/78 «Про передачу гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_3 у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 », та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер:79063571 від 23.05.2025 реєстратора Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради Білай Олени Павлівни про державну реєстрацію права спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,0368 га, кадастровий номер :07:080:0118 за ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_3 (ЄУН №335/7812/25) (т.2 а.с.106-112).

В даній позовній заяві ОСОБА_4 зазначила, що вона є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Право власності набуте на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 жовтня 2025 року у справі №2-5038/05. Поряд з домоволодінням ОСОБА_4 на суміжній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться домоволодіння належне ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яке належить їй на праві спільної часткової власності, яке зареєстроване на підставі Декларації про готовність об`єкта до експлуатації ЗП 37, від 25 вересня 2017 року. Вважає, що договір №3854.К купівлі-продажу нерухомості від 15 серпня 1996 року укладеного на Запорізькій регіональній біржі нерухомості, на підставі якого позивачі придали житловий будинок АДРЕСА_1 , нотаріально не посвідчений, відтак не може вважатись правовстановлюючим документом. Між сторонами наявний тривалий спір про межу земельної ділянки належної ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . В судовому засіданні 25 червня 2025 року у справі №336/9710/23, вони надали в якості доказів копію рішення Запорізької міської ради від 30.04.2025 року №57/78 про передачу їм у власність земельної ділянки; копію Витягів з державного реєстру речових прав від 23.05.2025 року про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер :07:080:0118. З чого вбачається, що в період розглядом судом у справі №336/9710/23 спору про межі користування суміжними земельними ділянками, Запорізькою міською радою було надано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у власність земельну ділянку, щодо межі якої наявний судовий спір, який остаточно не вирішений судом. ОСОБА_4 вважає, що про наявність спору що перебуває на розгляді суду, Запорізька міська рада не була повідомлена ними відтак не мала можливості оцінити вплив цього спору на права та обов`язки сторін щодо земельної ділянки наданої у власність, відтак винесла передчасне рішення, яке надає юридичні їм переваги у вирішенні спору №336/9710/23, та порушує принцип рівності у набуті земельної ділянки у власність.

Ухвалою Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 22 серпня 2025 року, прийнято до розгляду та відкрито загальне провадження у справі за вищезазначеною позовною заявою ОСОБА_4 про скасування рішення органу місцевого самоврядування (т.2 а.с.113-114).

Із змісту статті 251 ЦПК України вбачається, що зупинення провадження у справі має на меті полегшити доказову діяльність осіб, які беруть участь у справі, в силу так званих преюдиціальних фактів.

При цьому, слід зазначити, що відповідно до частин 4, 5, 6 статті 82 ЦПК України тільки ті обставини, встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі N 752/9802/17, провадження N 61-612св17.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції не зазначив, які саме факти, що мають в подальшому розцінюватися як преюдиціальні, повинен встановити суд при розгляді справи N 335/7812/25, і які він не може самостійно встановити у межах даної справи. Невстановив чи взаємопов`язаними є справи № 336/9710/23 та № 335/7812/25; та чи дійсно рішення, що буде прийнято у справі № 335/7812/25 буде мати преюдиційне значення для вирішення справи за позовом сімейства Рубців про захист права власності, припинення порушень правил добросусідства та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Колегія суддів погоджується з доводами заявника апеляційної скарги, що для вирішення справи № 336/9710/23 не має жодного значення чи являються ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 повноправними власниками земельної ділянки (мають на руках рішення Запорізької міської ради), чи тільки займаються оформленням права власності, чи вони взагалі є користувачами земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 .

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі з 2019 року вживали усі передбачені законодавством заходи задля оформлення права власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_3 : в 2019 року Позивачі замовили виготовлення технічної документації із землеустрою та погодили межі земельної ділянки з усіма власниками суміжник ділянок (окрім Відповідачки, яка відмовилася його підписувати); в 2021 року після судової тяганини у справі № 280/4694/20, було зобов`язано державного кадастрового реєстратора міськрайонного управління Держгеокадастру у Запорізькому районі та м. Запоріжжя Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Палубінської Ксенії Василівни внести відомості до Державного земельного кадастру згідно поданої заяви від 11 березня 2020 року (реєстраційний номер ЗВ-020) про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0368 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , до Державного земельного кадастру. Земельній ділянці Позивачів було присвоєно кадастровий номер :07:080:0118; у травні 2025 року Позивачі отримали рішення Запорізької міської ради № 57/78 від 30 квітня 2025 року про передачу у власність земельної ділянки.

Але, порушення права власності / користування Позивачів земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , яка тепер вже офіційно належить їм на праві власності, зі сторони Відповідача нікуди не зникло.

Тобто, спір між сімейством ОСОБА_9 і ОСОБА_4 ніяк не залежить від прийняття рішення Запорізької міської ради № 57/78 від 30 квітня 2025 року, адже спір виник ще задовго до його ухвалення.

Враховуючи, що позивачами вже було подано вичерпну кількість доказів (технічну документацію на земельну ділянку, витяг із державного земельного кадастру, фотографії земельної ділянки) суд І інстанції не мав права зупиняти провадження по справі та фактично ухилятися від здійснення правосуддя не невизначений строк. Оспорюване відповідачкою у межах справи № 335/7812/25 рішення Запорізької міської ради є лише одним із багатьох поданих позивачами доказів, який не має вирішального значення для встановлення істини. Адже, на момент звернення сімейства Рубців із позовною заявою про захист права власності, припинення порушень правил добросусідства та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, рішення Запорізької міської ради № 57/78 від 30 квітня 2025 року ще навіть не існувало. Тож висновок суду першої інстанції про необхідність зупинення провадження по справі до вирішення справи № 335/7812/25, є необґрунтованим.

Матеріали даної цивільної справи та наявні в ній докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, а саме встановити та оцінити підстави проживання відповідачки у спірному помешканні.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції на зазначене та вимоги закону уваги не звернув, не проаналізував предмети та підстави спорів у справах, та необґрунтовано задовольнив клопотання сторони відповідача ОСОБА_4 , дійшовши помилкового висновку щодо зупинення провадження у справі.

Крім того, таке процесуальне рішення не відповідає принципу ефективності судового процесу, спрямованому на недопущення затягування розгляду справи.

Отже, судом першої інстанції постановлено оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, а тому ухвала підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Пунктом 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" N 10 від 17 жовтня 2014 року визначено, що якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, що може бути оскаржена окремо від рішення суду, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ЦПК України.

Оскільки наразі вирішується процесуальне питання, а не розглядається справа по суті, та справа підлягає направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду, питання щодо стягнення судових витрат апеляційним судом не вирішується.

Керуючись ст. 367, 368, 369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Стариченка Миколи Петровича - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2025 року- скасувати.

Справу направити до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту ухвалення, і касаційному оскарженню не підлягає.

Повна постанова складена 09 жовтня 2025 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя

Подліянова Г.С. Кочеткова І.В. Онищенко Е.А.