Провадження № 2/537/977/2025
Справа № 537/1857/25
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2025 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі:

головуючого судді Мартишевої Т. О.

за участі секретаря судового засідання Антохіної Ю.С.

представника позивача Копичко С.І.,

відповідача -

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у м. Кременчуці цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -

встановив:

24 березня 2025 року до представник позивача ТОВ «Коллект Центр» звернувся до суду з позовом, відповідно до вимог якого прохає суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за Договорами № 4931749 від 10.09.2021, № 100844641 від 15.08.2021 у розмірі 46240,94 грн та понесені судові витрати.

На обґрунтування позову зазначив, що 10.09.2021 між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_2 укладено Договір № 4931749, відповідно до якого Кредитодавець надав Позичальнику грошові кошти в розмірі 3 000 грн, а Позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін.

Також, 15.08.2021 між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_2 укладено Договір № 100844641, відповідно до якогокредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 8 000 грн, а Позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін.

Підписанням договорів відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма істотними умовами та їй надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Таким чином, відповідач здійснила дії, спрямовані на укладення договорів шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів батьківської карти, на рахунок якої у подальшому кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірах, встановлених договорами.

На день звернення до суду із позовом наступив строк повернення грошових коштів за договорами, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування не сплачує.

28.12.2021 було укладено договір №28-12/2021-72 відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4931749.

10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4931749.

Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором №4931749.

17.01.2022 було укладено договір №17-01/2022-54 відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №100844641.

10.03.2023 було укладено договір №10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №100844641.

Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №100844641.

У зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитом за договором Договором №100844641 від 15.08.2021 року виникла заборгованість у розмірі 26681,11 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 5776,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 19305,11 грн; заборгованість за комісіями - 1600,00 грн..

У зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитом за договором №4931749 від 10.09.2021 року виникла заборгованість у розмірі 9559,83 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 2850,00 грн;заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 16709,83 грн.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними договорами становить 46240,94 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 8626,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 36014,94 грн; заборгованість за комісіями 1600 грн.

Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором та договором позики, заборгованість за договорами не погашає, позивач ТОВ "Коллект Центр" звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 квітня 2025 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

19.05.2025 представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Давиденко К.С. подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого остання просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Коллект Центр» щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами в повному обсязі. Вказала, що ТОВ «Коллект Центр» не довело переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі.

Зазначила, що позивач обґрунтовує своє право вимоги до відповідача за кредитними договорами № 4931749 від 10.09.2021 та № 100844641 від 15.08.2021 тим, що йому ніби то було відступлено право вимоги договорів факторингу. При цьому, до позовної заяви не додано допустимих доказів переходу прав вимог позивача до відповідача.

Згідно наданої позивачем копії Договору № 4931749 від 10.09.2021 вбачається, що строк кредитування становив 22 дні з 10.09.2021 по 02.10.2021. Зауважила, що нарахування процентів на прострочену заборгованість поза межами строку кредитування заборонено законодавством.

До позову додано копію договору №28-12/2021-72 від 28.12.2021 відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4931749. З долученої копії Додатку № 3 до договору факторингу №28-12/2021-72 від 28.12.2021 «Реєстр боржників» (який є дуже поганої якості), вбачається сума відступлення права вимоги за договором №4931749 від ТОВ «Мілоан» на ТОВ «Вердикт Капітал» 11 294,83 грн.

В обґрунтування наступного етапу переходу права вимоги позивачем надано копії договору №10-01/2023 від 10.01.2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4931749.

З долученої копії Додатку № 3 до договору №10-01/2023 від 10.01.2023 «Реєстр боржників», вбачається сума відступлення права вимоги за договором №4931749 від ТОВ «Вердикт Капітал» на ТОВ «Коллект Центр» - 19 559,83 грн.

Тобто, ТОВ «Коллект Центр» неправомірно пред`явлено до відповідача вимогу про стягнення 19 559,83 грн, адже первісним кредитором було відступлено право вимоги на суму 11 294,83 грн. та відступлення якої відбулося по-за межами строку кредитування за договором № 4931749 від 10.09.2021.

При цьому, слід звертає увагу суду на той факт, що подана позивачем копія Додатку № 3 до договору №10-01/2023 від 10.01.2023 «Реєстр боржників до Договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 ТОМ №2» містить ознаки штучного створення та не є сканованою копією документа.

Також, ОСОБА_1 вказала, що згідно наданої позивачем копії Договору № 100844641 від 15.08.2021 строк кредитування становив 25 дні з 15.08.2021 по 09.09.2021. До позову додано копію договору №17-01/2022-54 від 17.01.2022 відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №100844641. З долученої копії Додатку № 3 до договору факторингу №17-01/2022-54 від 17.01.2022 «Реєстр боржників» (який є дуже поганої якості), вбачається сума відступлення права вимоги за договором №100844641 від ТОВ «Мілоан» на ТОВ «Вердикт Капітал» становить 15 706,71 грн.

В подальшому було укладено договір №10-03/2023/01 від 10.03.2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №100844641.

З долученої копії Додатку № 3 до договору №10-03/2023/01 від 10.03.2023 «Реєстр боржників», вбачається сума відступлення права вимоги за договором №100844641 від ТОВ «Вердикт Капітал» на ТОВ «Коллект Центр» - 26 681,11 грн.

Тобто, ТОВ «Коллект Центр» неправомірно пред`явлено до відповідача вимогу про стягнення 26 681,11 грн, адже первісним кредитором було відступлено право вимоги на суму 15 706,71 грн та відступлення якої відбулося поза межами строку кредитування за договором № 100844641 від 15.08.2021.

Сторона відповідача вважає неналежним та недопустимим доказом довідку про ідентифікацію, яка, створена ТОВ «Мілоан», яке є заінтересованою особою та не може беззастережно підтверджувати наведені позивачем доводи. Позивачем жодним належним доказом не доведено факту укладення договорів відповідача з ТОВ «Мілоан», за відсутності належних первинних документів, що б підтверджували факт перерахування ТОВ «Мілоан» коштів відповідачу, що б відображали кінцевий результат в їх отриманні

Також, представник вказала, що до позовної заяви позивачем не надано виписки по рахунку за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту, яка б містила інформацію про розмір заборгованості за період з часу укладення договору про надання фінансового кредиту, який би дозволив суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит, та правильність нарахування відсотків за користування кредитними коштами (розмір відсотків та період їх нарахування, суми внесені боржником в рахунок виконання кредитних зобов`язань).

Щодо поданих позивачем розрахунків заборгованості за договорами зазначила, що вони не можуть буди належними та допустимими доказами по даній справі, адже позивачем заявлено позовні вимоги в сумах, що не відповідають відступленими сумам первісним кредитором на першому етапі відступлення прав вимог, які були проведені поза межами строку кредитування. То ж їх дослідження та спростування не вбачається потрібним адже вони не відносяться до позовних вимог саме ТОВ «Коллект Центр» у заявленому розмірі

Окрім того, позивачем не доведено порушення його прав з боку відповідача та наявність у нього права звернення до суду з позовом до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача відсутні.

Враховуючи вищевикладене, представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Коллект Центр» про стягнення заборгованості за кредитними договорами в повному обсязі.

Разом із відзивом на позовну заяву представником відповідача, було подано до суду клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.05.2025 клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Давиденко К.С. про витребування доказів задоволено, витребувано у ТОВ «Коллект Центр» оригінали доказів по справі.

26.05.2025 представником позивача було подано відповідь на відзив відповідно до його останній просив позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити у повному обсязі. Вказав, що позивачем надані належні та достатні докази, які беззаперечно підтверджують, що відповідач ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця; надав відповідні дані для заповнення формуляра заяви-анкети та шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором погодився із запропонованими умовами договору та підписав їх.

На виконання умов договору про споживчий кредит №4931749 від 10.09.2021 року позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 3 000грн. Дана обставина підтверджується довідкою, згідно якої 11.09.2021 року здійснено успішний переказ грошових коштів на карту, яка зазначена позичальником в договорі, у сумі 3 000грн.

Також, на виконання умов договору про споживчий кредит №100844641 від 15.08.2021 року позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 8 000грн. Дана обставина підтверджується довідкою, згідно якої 15.08.2021 року здійснено успішний переказ грошових коштів на карту, яка зазначена позичальником в договорі, у сумі 8 000грн.

Щодо надання виписок з рахунку позичальника з відображенням всіх операцій по такому рахунку, то позивач об`єктивно позбавлений можливості їх надати, оскільки не є банком в розумінні Закону України "Про банки і банківську діяльність", а є фінансовою установою і діє відповідно до Закону України "Про фінансові послуги та фінансові компанії".

Вказав, що позивачем були надані достатні та допустимі докази щодо укладення договору та перерахування коштів за ним. Також, акцентував увагу, що відповідно до наданого розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем здійснювались погашення за отриманими кредитними коштами за вказаними кредитними договорами.

Внесення відповідачем грошових коштів на рахунок кредитодавця, є визнанням існування зобов`язань за Договорами, що, у свою чергу, фактично вказує на підтвердження волевиявлення Відповідача на укладення договорів та погодження всіх умов договору. Адже, без волевиявлення не існувало б потреби сплачувати кошти.

Також, відповідачем не надано жодного доказу того, що ним оспорювався зазначені вище кредитні договори раніше. Отримавши позовну заяву, відповідач зустрічного позову щодо оспорення зазначеного кредитного договору щодо його не укладення, не подала. Таким чином вбачається, що укладений між сторонами кредитний договір не оспорювався та не визнавався судом недійсним, тому є чинним оскільки відповідає формі

Окрім того, представник позивача вказав, що ОСОБА_2 не було надано ніяких доказів виконання зобов`язань, в тому числі доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсоткам, відповідно до умов Договору про споживчий кредит, в тому числі шляхом проведення та надання власного контррозрахунку у відповідності до всіх погоджених умов.

Підписуючи Договір про споживчий кредит, сторони погодили умови повернення позики, в тому числі порядок нарахування процентів по Договору у разі належного та неналежного виконання зобов`язань Позичальником. Так, сторонами погоджено, що строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, а таке продовження не потребує додаткових дій ні від Кредитора, ні від Позичальника. Сторони Договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням даного договору відповідач погодився на зазначені умови. Отже, ним було надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості.

Представник позивача вказав, що з дати відступлення прав вимоги фактор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів (в тому числі за період користування коштами до моменту переходу прав за цим договором, якщо вони не були нараховані Клієнтом) за Договорами фінансових послуг за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення Боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також право вимагати у Боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов Договорів фінансових послуг.

Відповідно до наданого розрахунку ТОВ «Вердикт Капітал» проведені нарахування процентів за користування кредитними коштами на підставі п. 2.3.1.2 щодо пролонгації дії договору з моменту відступлення до 23.02.2022 року. Таким чином, посилання представника відповідача щодо недійсності та підробку документів факторингу є безпідставними та необґрунтованими.

З огляду на вищевикладене, оскільки фінансова установа, правонаступником якої за договором факторингу та відступлення прав вимоги є позивач, виконала всі передбачені кредитним договором умови щодо надання відповідачу кредитних коштів, а останній, за укладеним договором вказані грошові кошти отримав, однак свої зобов`язання щодо їх повернення відповідно до умов договору не виконав, хоча таку можливість мав, але без поважних причин цього не зробив, можна дійти до висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт порушення (прострочення) відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаним кредитним договором, а отже вимога позивача про стягнення заборгованості за основною сумою боргу кредиту та заборгованості за відсотками ґрунтується на вимогах закону, а відтак підлягає задоволенню в повному обсязі

Разом із відповіддю на відзив, представником позивача було подано клопотання про витребування доказів.

28 травня 2025 року позивачем подано до суду докази, витребувані ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 19 травня 2025 року

29 травня 2025 представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Давиденко К.С. було подано до суду заперечення на відзив відповідно до якого остання вказала, що позивач належними письмовими доказами не довів, що саме його права порушені відповідачем, що є підставою для відмови в позові. Зазначила, що якщо позивач звернувся до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги і заперечення й вирішити спір по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення. Отже, нарахування комісій є нікчемним та суми комісії не могли бути нараховані первісним кредитором, як наслідок і не могли бути передані фактору.

Разом із запереченням на відзив представником позивача було подано клопотання відповідно до, якого остання просила суд відмовити позивачу у стягнення витрат на правову допомогу, у зв`язку із їх не доведенням належними письмовими доказами. Вказала, що в матеріалах справи відсутній ордер про надання правничої допомоги. Також, Договір № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 є загальним та безвідносним до відповідача ОСОБА_2 , а витяг з Акту № 5 про надання юридичної допомоги від 28.02.2025 року не містить відомостей про те, що АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» виконало, а ТОВ «Коллект Центр» прийняло виконані роботи, а лише містить відомості, що вони «погодили надання наступних правових послуг». Тобто, цей акт фактично підтверджує наміри сторін, а не затверджує факт наданих послуг (виконаних робіт). Окрім того, позовна заява подана в системі Електронний суд директором ТОВ «Коллект Центр» та не містить відомостей, що її складено адвокатом АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС». Крім того, з поштового опису про направлення на адресу відповідача поштової кореспонденції не вбачається, що її направило АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС».

Також, представником відповідача були подані заперечення на клопотання позивача про витребування доказів.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 травня 2025 клопотання ТОВ «Коллект Центр» про витребування доказів задоволено, витребувано докази по справі.

05 червня 2025 представником позивача подано до суду письмові пояснення, в яких остання зазначила, що всі доводи та заперечення представника відповідача та відповідача є голослівними та недоведеними. На спростування наданих позивачем доказів стороною відповідача не надано жодних належних доказів. В тому числі, після ознайомлення з відповіддю на відзив, представник відповідача посилається на відсутність доказів, не надаючи жодних доказів зі своєї сторони. Тобто, активно продовжує підтримувати лише концепцію негативного доказу. У відповіді на відзив позивачем було надано додаткові пояснення та обґрунтування з приводу укладання договору, нарахування заборгованості за договором, проте представником відповідача вказані факти не спростовані, а заперечення не підтвердженні зворотнім.

09 червня 2025 року до суду надійшли докази, витребувані ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 19 травня 2025 року, надані АТ «Універсал Банк».

Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2025 року, у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_3 у відставку, судова справа № 537/1857/25 передана на розгляд судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області Мартишевій Т.О.

Ухвалою судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.06.2025 цивільну справу прийнято до свого провадження, призначено судове засідання.

Представник позивача Копичко С.І. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини, просив суд задовольнити позов. У подальшому звернувся на адресу суду із заявою про проведення судового розгляду справи без його участі.

Представник відповідача ОСОБА_1 у судовому засідані заперечувала проти задоволення позовних вимог, підтримуючи доводи письмового відзиву.

17 вересня 2025 року адвокатом Давиденко К.С. повідомлено суд про припинення договору про надання правової допомоги із відповідачем ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання на виклик суду не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, будь-яких заяв, клопотань від відповідача до суду не надходило.

З`ясувавши позицію учасників справи. дослідивши матеріали справи, докази надані сторонами по справі, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи.

Згідно ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до положень ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіхі стотних умов договору.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу.

Судом встановлено, що 10.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 було укладено Договір про споживчий кредит №4931749, згідно умов якого кредитодавець зобов?язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. Договору, а Позичальник зобов?язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов?язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов?язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов?язків найманого працівника (п. 1.1. кредитного договору).

Згідно п. 1.2.-1.4. договору вбачаєься, сума (загальний розмір) кредиту становить 3000грн. Кредит надається строком на 22 днів з 10.09.2021 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 02.10.2021.

Відповідно до п. 2.1. розділу 2 "Умови виконання" договору, кредит надається позичальнику шляхом переказу на Картковий рахунок.

Згідно з п. 2.4.1. розділу 2 "Умови виконання" договору позичальник зобов?язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п. 1.4. Договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування. Якщо після завершення строку кредитування визначеного згідно п.1.3 та п.2.3 цього Договору, заборгованість не буде погашена Позичальником.

Відповідно до п. 6.1. розділу 6 "Порядок (технології) укладення договору та спосіб індентифікації, верифікації Позичальника" договору цей кредитний договір укладався в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Укладення ТОВ "Мілоан" кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ "Мілоан" ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п.п. 6.4. договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п.п. 6.5. договору).

Згідно з довідки ТОВ "Мілоан" про ідентифікацію, підписаної представником ТОВ "Мілоан" Вініченко О.В. вбачається, що відповідач ОСОБА_2 , з якою укладено договір про споживчий кредит №4931749 від 10.09.2021, ідентифікована ТОВ "Мілоан", оскільки акцептувала його підписавши 10.09.2021 аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора направленого на номер телефону (J92089).

Анкета-заява на кредит №4931749 від 10.09.2021 року містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачем ОСОБА_2 у ТОВ "Мілоан".

Також, що 15.08.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 було укладено Договір про споживчий кредит №100844641, згідно умов якого кредитодавець зобов?язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. Договору, а Позичальник зобов?язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов?язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов?язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов?язків найманого працівника (п. 1.1. кредитного договору).

Згідно п. 1.2.-1.4. договору вбачаєься, сума (загальний розмір) кредиту становить 8000грн. Кредит надається строком на 25 днів з 15.08.2021 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 09.09.2021.

Відповідно до п. 2.1. розділу 2 "Умови виконання" договору, кредит надається позичальнику шляхом переказу на Картковий рахунок.

Згідно з п. 2.4.1. розділу 2 "Умови виконання" договору позичальник зобов?язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п. 1.4. Договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування. Якщо після завершення строку кредитування визначеного згідно п.1.3 та п.2.3 цього Договору, заборгованість не буде погашенаПозичальником.

Відповідно до п. 6.1. розділу 6 "Порядок (технології) укладення договору та спосіб індентифікації, верифікації Позичальника" договору цей кредитний договір укладався в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Укладення ТОВ "Мілоан" кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ "Мілоан" ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п.п. 6.4. договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п.п. 6.5. договору).

Згідно з довідки ТОВ "Мілоан" про ідентифікацію, підписаної представником ТОВ "Мілоан" Вініченко О.В. вбачається, що відповідач ОСОБА_2 , з якою укладено договір про споживчий кредит №100844641 від 15.08.2021, ідентифікована ТОВ "Мілоан", оскільки акцептувала його підписавши 15.08.2021аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора направленого на номер телефону (Z88887).

Анкета-заява на кредит №100844641 від 15.08.2021 року містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачем ОСОБА_2 у ТОВ "Мілоан".

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 ЗУ "Про електрону комерцію" електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 6 ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Для підтвердження достовірності походження та цілісності електронного документа може використовуватися електронна печатка. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа.

Згідно ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".

Тобто, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

У ст. 11 ЗУ "Про електронну комерцію" визначено порядок укладення електронного договору, зокрема пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ст. 12 ЗУ "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У Постанові КЦС ВС від 16.12.2020 року у справі № 561/77/19 зроблено висновок, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У Постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 зроблено висновок, що не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Положеннями статті 204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину. Це означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки не буде доведено протилежне.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач не оспорювала правочини та не надала суду доказів, які б спростовували факт їх укладення.

Відповідач не надала доказів того, що у зв`язку з можливим використанням її електронного (цифрового) підпису сторонніми особами без її згоди вона зверталася із відповідними заявами до правоохоронних органів, що за цими заявами була проведена перевірка, встановлено винних осіб, внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування. Також відповідач не зверталася до суду з позовом про визнання договорів неукладеними.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що договори про споживчий кредит були підписані позичальницею за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора. Такий спосіб підтвердження є належним і допустимим доказом укладення спірних правочинів між сторонами. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або SMS-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна та пароля особистого кабінету укладання кредитних договорів було б технічно неможливим.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19) та від 9 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Судова практика у цій категорії справ є сталою.

Таким чином, позичальник, укладаючи кредитні договори, повністю усвідомлювала його умови та своїм електронним підписом підтвердила, що діяла свідомо, добровільно і вільно обирала контрагента та умови договору.

Твердження представника відповідачки про те, що довідка про ідентифікацію є неналежним доказом, не узгоджується з фактичними обставинами справи.

Враховуючи положення розділу 4 «Порядок та умови надання грошових коштів у кредит» Правил надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан» (в редакції від 13.07.2021), суд приходить до висновку, що укладення кредитних договорів між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 було технічно неможливим без самостійного виконання дій, передбачених зазначеними правилами.

Такий алгоритм дій, зокрема, проходження процедури ідентифікації, вхід до особистого кабінету, вибір умов кредитування та підтвердження наміру укласти договір за допомогою одноразового ідентифікатора свідчить про усвідомлене, добровільне та послідовне волевиявлення позичальниці, спрямоване на укладення договору, що відповідає вимогам статті 638 ЦК України щодо погодження істотних умов правочину.

У цьому контексті довідка про ідентифікацію не є самостійним доказом укладення договору, однак підтверджує факт проходження процедури ідентифікації особи, яка є невід`ємною складовою частиною електронного правочину. Без проходження цієї процедури укладення договору було б технічно неможливим. Отже, довідка про ідентифікацію є належним додатковим доказом, який підтверджує, що саме відповідачка вчинила дії, необхідні для укладення кредитних договорів, і спростовує її твердження про відсутність підписання.

Як встановлено судом, свій обов`язок згідно кредитного договору №4931749 від 10 вересня 2021 року та кредитного договору №100844641 від 15 серпня 2021 року ТОВ "Мілоан" виконало у повному обсязі, шляхом перерахування грошових коштів ОСОБА_2 в розмірі 3 000 грн та 8 000 грн за реквізитами платіжної картки відповідача №229957, що підтверджується листом АТ «Універсал Банк» від 04.06.2025 №БТ/4649, випискою про рух коштів по картці від 03.06.2025 та довідками ТОВ «ФК «Елаєнс» від 07.02.2025.

Окрім того, як вбачається з відомостей про щоденні нарахування та погашення, наданих позивачем, ОСОБА_2 здійснювала оплату основної суми кредиту та комісії за пролонгацію за вищезазначеними договорами, що підтверджує факт отримання та використання кредитних коштів відповідачкою.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що твердження представника відповідача про те, що матеріали справи не містять жодного підпису відповідача, а отже, вона не укладала кредитні договори з фінансовою установою та не отримувала кредитні кошти, не знайшли підтвердження під час розгляду справи та спростовуються наявними доказами, зокрема даними про проходження процедури ідентифікації, здійснення платежів за кредитом і сплати комісій за пролонгацію, які свідчать про фактичне отримання та використання кредитних коштів відповідачкою.

Таким чином, ТОВ «Мілоан» належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором №4931749 від 10 вересня 2021 року, надавши ОСОБА_2 кредитні кошти у визначеному розмірі та на погоджених умовах. Водночас відповідачка неналежно виконувала взяті на себе зобов`язання, унаслідок чого станом на 08 грудня 2021 року утворилася заборгованість у розмірі 11 294 грн 83 коп.

28 грудня 2021 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено договір факторингу №28/12-2021-72, відповідно до умов якого первісний Кредитор зобов?язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 72 029 930 грн 55 коп., а Фактор зобов?язується, здійснивши Фінансування в порядку, передбаченому цим Договором, прийняти право грошової вимоги до Боржників, що належить Клієнту, і стає Новим Кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між Клієнтом і Боржниками (п. 2.1 договору).

Згідно п. 7.1. договору, сторони домовились, що розмір фінансування за Реєстром Боржників складає 3255 566 грн 76 коп. Фактор здійснює Фінансування на користь Клієнта шляхом одноразового перерахування суми грошових коштів протягом 5 банківських днів з дати підписання цього Договору.

Як вбачається з матеріалів справи ТОВ "Вердикт Капітал"грошове зобов`язання перед ТОВ "Мілоан", відповідно до договору факторингу №28/12-2021-72від 28 грудня 2021 виконало в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № від 30 грудня 2021 року.

Відповідно до Витягу з реєстру боржників, що є Додатком №3 до Договору факторингу №28/12-2021-72 від 28 грудня 2021 року, до ТОВ "Вердикт Капітал" перейшло право грошової вимоги до боржників за договорами, зокрема і за Кредитним договором №4931749, який укладено 10 вересня 2021 року між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_2 у розмірі 11 294 грн 83 коп.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_2 перед ТОВ «Вердикт капітал» станом на 10 січня 2023 року вбачається, що заборгованість за Кредитним договором №4931749 від 10 вересня 2021 року не погашена, загальна сума заборгованості становить 19 559 грн 83 коп., яка складається із: заборгованості по основній сумі кредиту 2 850 грн; заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги 8 444 грн 83 коп.; нараховані відсотки згідно кредитного договору 8 265 грн.

У судовому засіданні встановлено, що 10 січня 2023 року було укладено договір № 10-01/2023, за умовами якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступило на користь ТОВ "Коллект Центр" право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі, за договором №4931749. Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року ТОВ "Коллект Центр" набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_2 та право стягнення за кредитним договором №4931749 від 10 вересня 2021 року у розмірі 19 559 грн 83 коп.

Разом з тим, у судовому засіданні встановлено, що ТОВ «Мілоан» належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором №100844641 від 15 серпня 2021 року, надавши ОСОБА_2 кредитні кошти у визначеному розмірі та на погоджених умовах. Водночас відповідачка неналежно виконувала взяті на себе зобов`язання, унаслідок чого станом на 22 грудня 2021 року утворилася заборгованість у розмірі 15 706 грн 71 коп.

17 січня 2022 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено договір факторингу №17-01/2022-54 відповідно до умов якого первісний Кредитор зобов?язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 54 396379 грн 29 коп., а Фактор зобов?язується, здійснивши Фінансування в порядку, передбаченому цим Договором, прийняти право грошової вимоги до Боржників, що належить Клієнту, і стає Новим Кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між Клієнтом і Боржниками (п. 2.1 договору).

Згідно п. 7.1. договору, сторони домовились, що розмір Фінансування за Реєстром Боржників складає 2026481 грн 75 коп. Фактор здійснює Фінансування на користь Клієнта шляхом одноразового перерахування суми грошових коштів протягом 5 банківських днів з дати підписання цього Договору.

Як вбачається з матеріалів справи ТОВ "Вердикт Капітал"грошове зобов`язання перед ТОВ "Мілоан", відповідно до договору факторингу №17-01/2022-54 від 18 січня 2021 виконало в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №321370005 від 18 січня 2022 року.

Відповідно до Витягу з реєстру боржників, що є Додатком №3 до Договору факторингу №17-01/2022-54від 17.01.2022 вбачається, що до ТОВ "Вердикт Капітал" перейшло право грошової вимоги до боржників за договорами, зокрема і за Кредитним договором №100844641, який укладено 15.08.2021 між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_2 у розмірі 15706 грн 71 коп.

З розрахунку заборгованості ОСОБА_2 перед ТОВ «Вердикт капітал» станом на 10 березня 2023 року вбачається, що заборгованість за Кредитним договором №100844641, який укладено 15 серпня 2021 року не погашена, загальна сума заборгованості становить 26 681 грн 11 коп., яка складається з: заборгованості по основній сумі кредиту 5 776 грн; заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги 8 330 грн 71 коп.; заборгованість з комісії 1 600 грн; нарахованих відсотків згідно кредитного договору 10 974 грн 40 коп.

10 березня 2023 року було укладено договір № 10-03/2023/01, за умовами якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступило на користь ТОВ "Коллект Центр" право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі, за договором №100844641. Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року ТОВ "Коллект Центр" набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_2 та право стягнення за кредитним договором №100844641 від 15 серпня 2021 року у розмірі 26 681 грн 11 коп.

Суд не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що подана позивачем копія Додатку № 3 до договору № 10-01/2023 від 10.01.2023 «Реєстр боржників до Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023, том № 2» містить ознаки штучного створення та не є сканованою копією оригіналу документа.

На виконання ухвали суду від 19 травня 2025 року представником позивача було надано нотаріально засвідчені копії вищезазначеного документа, з яких убачається інформація щодо відступлених прав вимоги, у тому числі конкретні суми заборгованості, що перейшли до позивача.

Згідно ч. 2, 4 ст. 95 ЦПК України, Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до ст. 75 ЗУ «Про нотаріат», нотаріуси, посадові особи органів місцевого самоврядування та посадові особи консульських установ України, які вчиняють нотаріальні дії, засвідчують вірність копій документів, виданих юридичними особами, за умови що ці документи не суперечать закону, мають юридичне значення і засвідчення вірності їх копій не заборонено законом. Вірність копії документа, виданого фізичною особою, засвідчується у випадках, якщо справжність підпису фізичної особи на оригіналі цього документа засвідчена нотаріусом, посадовою особою органу місцевого самоврядування, посадовою особою консульської установи України, начальником установи виконання покарань.

Отже, доводи представника відповідача щодо неналежності поданої копії Додатку № 3 не ґрунтуються на вимогах закону та спростовуються поданням належних, допустимих та достовірних доказів.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон не вимагає, щоб при заміні кредитора, новий кредитор укладав з боржниками договір.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 536 ЦПК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Враховуючи викладене, а також те, що судом встановлено невиконання відповідачем зобов`язань за кредитними договорами, внаслідок чого утворилася загальна заборгованість у розмірі 26 681 грн 11 коп. за кредитним договором №100844641 від 15.08.2021 та 19 559 грн 83 коп. за кредитним договором №4931749 від 10.09.2021, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за основною сумою кредиту а саме 5 776 грн, та за кредитним договором №100844641 від 15.08.2021 та 2 580 грн за кредитним договором №4931749 від 10.09.2021 є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо стягнення заборгованості за нарахованими відсотками суд зазначає наступне.

Пунктом 2.3.1.2 Договору про споживчий кредит №100844641 від 15.08.2021 та №4931749 від 10.09.2021, передбачено пролонгацію договору на стандартних умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли Позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів.

Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведені в п. 1.6 Договору.

У випадку, якщо Позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.

З викладеного вище, суд зазначає, що сторонами договору про споживче кредитування чітко погоджений розмір процентної ставки, який нараховується протягом строку кредитування (30 днів) - 0,01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, а також розмір процентної ставки, який нараховується у разі пролонгації строку кредитування на 60 днів на стандартних (базових) умовах - 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

При чому, пролонгація договору на базових умовах не потребує вчинення сторонами договору додаткових дій, а відбувається шляхом продовження користування позичальником кредитними коштами.

Суд також звертає увагу, що умовами вказаних договорів визначено не одноразова можливість пролонгації такого договору на 60 днів, а узгоджено, що у разі закінчення пролонгованого строку договору і продовження користування позичальником кредитними коштами, кредитний договір продовжується на чергові 60 днів.

Таким чином, за умовами кредитних договорів та з урахуванням норм цивільного законодавства, що регулюють такі правовідносини, проценти за користування кредитними коштами після спливу встановленого строку нараховуються на базових умовах в розмір 5 % або до моменту фактичної сплати позичальником заборгованості в повному обсязі, або до вчинення позичальником дій для продовження строку кредитування на пільгових умовах, або до моменту пред`явлення кредитодавцем вимоги про погашення заборгованості.

У судовому засіданні встановлено, що при укладенні кредитних договорів від 10.09.2021 та 15.08.2021 ОСОБА_4 та ТОВ «Мілоан» досягли згоди щодо всіх істотних умов, зокрема щодо пролонгації договорів, включаючи автоматичну пролонгацію та визначення процентної ставки залежно від типу пролонгації (базова/пільгова).

Крім того, відповідач здійснила оплату комісії за пролонгацію: 150 грн за договором №4931749 та 980 грн за договором №100844641, чим фактично продовжила строки кредитування на пільгових умовах ще на 60 днів.

Отже, нарахування процентів поза межами 22-денного строку користування кредитними коштами за кредитним договором №4931749 від 10 вересня 2021 року та 25-денного строку за кредитним договором №100844641 від 15 серпня 2021 року є правомірним та відповідає умовам укладених договорів.

Доводи сторони відповідача щодо неправомірного нарахування процентів за користування кредитними коштами є необґрунтованими, не підтверджуються матеріалами справи та спростовуються наданими доказами.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення процентів, нарахованих первісним кредитором за користування кредитними коштами за кредитним договором №100844641 від 15 серпня 2021 року у розмірі 8 330 грн 71 коп. та за кредитним договором №4931749 від 10 вересня 2021 року у розмірі 8444 грн 83 коп., є такими, що ґрунтуються на умовах договору, підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню.

Разом з тим, як встановлено з матеріалів справи, після відступлення права грошової вимоги на користь ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договорів факторингу №28/12-2021-72 від 28.12.2021 та №17-01/2022-54 від 17.01.2022, у тому числі за договорами про споживчий кредит №4931749 від 10.09.2021 та №100844641 від 15.08.2021, ТОВ «Вердикт Капітал» здійснено нарахування процентів за користування кредитними коштами.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості фізичної особи ОСОБА_2 перед ТОВ «Вердикт капітал» станом на 10.01.2023 вбачається, що заборгованість за Кредитним договором №4931749, який укладено 10.09.2021 не погашена, загальна сума заборгованості становить 19 559 грн 83 коп., яка складається з: заборгованості по основній сумі кредиту 2 850 грн; заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги 8 444 грн 83 коп.; нараховані відсотки згідно кредитного договору 8 265 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості фізичної особи ОСОБА_2 перед ТОВ «Вердикт капітал» станом на 10.03.2023 вбачається, що заборгованість за Кредитним договором №100844641, який укладено 15.08.2021 не погашена, загальна сума заборгованості становить 26 681 грн 11 коп., яка складається з: заборгованості по основній сумі кредиту 5 776 грн; заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги 8 330 грн 71 коп.; заборгованість з комісії 1 600 грн; нараховані відсотки згідно кредитного договору 10 974 грн 40 коп.

Обґрунтовуючи правомірність нарахування процентів після відступлення права вимоги, представник позивача посилається на положення пункту 2.3.1.2 кредитних договорів, яким передбачено можливість кредитора ініціювати пролонгацію строку дії договору.

Як встановлено у судовому засіданні первісним кредитором ТОВ «Мілоан» було здійснено пролонгацію кредитних договорів, про що свідчить сплата відповідачем комісії за продовження строку користування кредитом. Отже, відповідач була належним чином поінформована про продовження дії кредитного договору. Зокрема, за кредитним договором № 4931749 від 10.09.2021 нарахування відсотків здійснювалося до 08.12.2021.

Водночас договір факторингу № 28/12-2021-72, за яким право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено на користь ТОВ «Вердикт Капітал», укладено 28.12.2021, тобто через 20 днів після завершення строку нарахування відсотків за кредитом.

Відповідно до п. 6.2. Правил надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан» (в редакції від 13.07.2021) нарахування процентів за користування кредитом за ставкою, визначеною Кредитним договором, здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по останню дату строку правомірного користування кредитом (з урахуванням пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування.

Пунктом 6.10.2.1 Правил передбачено, що позичальник може збільшити строк кредитування на кількість днів визначену кредитним договором (індивідуальною частиною) шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати визначену договором (індивідуальною частиною) максимальну кількість днів

Водночас суд звертає увагу, що пролонгація кредитного договору передбачає безперервність строку його дії. Іншими словами, договір вважається пролонгованим лише за умови, якщо на момент завершення попереднього строку вже прийнято рішення про його продовження та виконано дії, передбачені договором для реалізації пролонгації зокрема, сплачено відповідну комісію або подано заяву позичальника.

У разі, якщо після завершення строку дії договору або його пролонгації настає перерва у часі, протягом якої позичальник не вчиняє жодних дій, спрямованих на продовження строку кредитування, така перерва свідчить про припинення дії договору.

З наведених обставин ТОВ «Вердикт Капітал» не мало правових підстав для здійснення пролонгації кредитного договору в односторонньому порядку після спливу 20 днів із моменту припинення дії кредитного зобов`язання.

Також, щодо кредитного договору № 100844641 від 15.08.2021, із наданих матеріалів справи убачається, що первісним кредитором ТОВ «Мілоан» нарахування відсотків за зазначеним договором здійснювалося до 22.12.2021. Водночас договір факторингу № 17-01/2022-54, відповідно до якого право вимоги за цим кредитним договором було відступлено на користь ТОВ «Вердикт Капітал», укладено 17.01.2022, тобто через 20 днів після завершення строку нарахування відсотків.

Крім того, судом установлено, що факт здійснення ТОВ «Вердикт Капітал» пролонгації договорів підтверджується виключно поясненнями представника позивача. Матеріали справи не містять жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що новим кредитором були вчинені дії, передбачені умовами кредитних договорів для продовження його строку (зокрема, направлення позичальнику повідомлення про пролонгацію, отримання згоди або сплати відповідної комісії).

Суд зауважує, що п. 2.3 договорів факторингу №28/12-2021-72 від 28.12.2021 та №17-01/2022-54 від 17.01.2022 передбачено, що дати відступлення Прав Вимоги Фактор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів (в тому числі за період користування коштами до моменту переходу прав за цим договором, якщо вони не були нараховані Клієнтом) за Договорами фінансових послуг за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення Боржниками грошових зобов?язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також право вимагати у Боржників відшкодування збитків, завданих належним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов Договорів фінансових послуг.

Проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за "користування кредитом" (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно "користуватися кредитом", натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за "користування кредитом") за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Разом із цим, зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно достатті 1048 ЦК України.

Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за "користування кредитом" поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно достатті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.

Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другоюстатті 1050 ЦК України.

Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі N 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі N 912/1120/16 (пункт 6.19), від 05.04.2023 у справі N 910/4518/16 (п. 81, 83-85, 87, 91, 93).

Отже, з урахуванням викладеного, слід дійти висновку, що нарахування процентів за користування кредитними коштами можливе виключно протягом строку, на який такі кошти були надані відповідно до умов кредитного договору, включаючи періоди належним чином оформленої пролонгації.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено відсутність доказів належного оформлення пролонгації кредитних договорів первісним кредитором ТОВ «Мілоан». У зв`язку з цим, з огляду на значний проміжок часу, що минув з моменту останньої пролонгації, ТОВ «Вердикт Капітал» не мало правових підстав для ініціювання пролонгації кредитних договорів в односторонньому порядку.

Доказів здійснення такої пролонгації, зокрема платіжних документів, заяв позичальника або інших підтверджень продовження строку кредитування, суду не надано.

Відтак, нарахування процентів у розмірі 8 265 грн, за кредитним договором №4931749 від 10.09.2021, та 10 974 грн 40 коп., нарахування за кредитним договором №100844641 від 15.08.2021, є необґрунтованим, оскільки були нараховані поза межами строку дії кредитного зобов`язання, без належної пролонгації, у зв`язку позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Що стосується пред`явленої позивачем вимоги про стягнення заборгованості по комісії у розмірі 1 600 грн за кредитним договором № 100844641 від 15.08.2021, суд зазначає наступне.

10.06.2017 року набув чинності ЗУ "Про споживче кредитування", у зв`язку із чим у ЗУ "Про захист прав споживачів" текст статті 11 викладено в такій редакції: "Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

Положення частин 1,2, 5 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів " з набуттям чинності Закону України "Про споживче кредитування" залишилися незмінними.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про споживче кредитування", загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з ч. 2 ст. 8 ЗУ "Про споживче кредитування " до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України "Про споживче кредитування" передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.

Таким чином, виходячи з аналізу вимог п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 8, ч. 1 ст. 1, ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність", роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст. 11Закону України "Про споживче кредитування", які викладені у постанові від 13 липня 2022 року по справі N 496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.

Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т. ч. і в судовому порядку).

Відповідно до п. 1.5.1. комісія за надання кредиту 1 600 грн, яка нараховується за ставкою 20% від суми кредиту одноразово.

Аналізуючи вищезазначені положення законодавства, суд приходить до висновку про правомірність стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 1 600 грн за комісією, нарахованою відповідно до умов кредитного договору.

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за договорами у загальному розмірі 27 001 грн 54 коп., яка складається із заборгованості за кредитним договором № 100844641 від 15 серпня 2021 у розмірі 15 706 грн 71 коп., з яких: заборгованість по основній сумі кредиту 5 776 грн; заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги 8 330 грн 71 коп.; заборгованість з комісії 1 600 грн та заборгованості за кредитним договором № 4931749 від 10 вересня 2021 у розмірі 11 294 грн 83 коп., з яких: заборгованість по основній сумі кредиту 2 850 грн; заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги 8 444 грн 83 коп.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд приходить до наступного.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачені останнім судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 414 грн 51 коп.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За правилом частини третьої вказаної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із ч.ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Стороною позивача до суду надано копію договору № 01-07/2024 від 01.07.2024 про надання правової допомоги, укладеного між позивачем та АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» із додатком у вигляді прайс-листа із наведенням виду послуг та їх вартості; заявку на надання юридичної допомоги № 108 від 01.02.2025 року щодо супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_2 ; витяг з Акту № 5 про надання юридичної допомоги від 28.02.2025 року, яким погоджено надання правових послуг на загальну суму 13 000 грн.

При визначенні суми витрат на допомогу адвоката, що підлягає розподілу, суд зауважує, що у відповідності до принципів та критеріїв розподілу судових витрат заявлена представником позивача сума витрат на правничу допомогу у розмірі 13 000 грн є неспівмірною і непропорційною до предмета спору.

Підготовка позову у цій справі не вимагала від адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи, супровід даної справи не потребував вивчення великого обсягу фактичних даних, регулювання даної категорії справи здійснюється невеликим обсягом нормативно-правових актів, зміст позовної заяви не дозволяє дійти висновку про аналіз представником судової практики стосовно предмета спору, справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, тощо.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги клопотання сторони відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, тривалість розгляду справи, складність цієї справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, принцип співмірності та критерій розумності розміру витрат на професійну правничу допомогу, розмір витрат позивача на допомогу адвоката, що підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи, необхідно зменшити з 13 000 грн до 6000,00 грн.

Керуючись ст.ст.12, 81, 89, 133, 141, 263, 265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 530,536,629. 1049, 1054 ЦК України, суд,-

у х в а л и в :

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, місцезнаходження: місто Київ, вулиця Мечнікова, будинок 3, офіс 306) до ОСОБА_2 (місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором № 4931749 від 10 вересня 2021 у розмірі 11 294 (одинадцять тисяч двісті дев`яносто чотири) грн 83 коп., а також заборгованість за кредитним договором № 100844641 від 15 серпня 2021 у розмірі 15 706 (п`ятнадцять тисяч сімсот шість) грн 71 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 414 (одна тисяча чотириста чотирнадцять) грн 51 коп, та витрати на правову допомогу у розмірі 6000 (шість тисяч) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 10 жовтня 2025 року.

Суддя : Т.О. Мартишева