____________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/5736/25
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

10.10.2025 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.А., розглянувши матеріали справи за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Одеської міської ради, третя особа: ОСОБА_3 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом, виділ в натурі частини житлового будинку, визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

08 вересня 2025 року позивачі звернулися до Київського районного суду м. Одеси з позовом до Одеської міської ради, третя особа: ОСОБА_3 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом, виділ в натурі частини житлового будинку, визнання права власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частках за кожною право власності на самостійний об`єкт нерухомого майна домоволодіння в АДРЕСА_1 , загальною площею 339,2 кв.м., житловою 160,1 кв.м., що в цілому складається з житлового будинку літ «А», загальною площею 54 кв.м., житловою площею 20,9 кв.м., житлового будинку літ «А1», загальною площею 135 кв.м., житловою площею 81 кв.м., житлового будинку літ «А2», загальною площею 149,1 кв.м., житловою площею 58,2 кв.м., погрібу літ «Б», навіс літ «В», навіс літ «Г», гаражу літ «Д», №1,3,6 - ворота, 2,4,5,7- огорожа.

Однією із закріплених у наведеній нормі гарантій справедливого судочинства є доступ до суду, що передбачає можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав. Забезпечення такого права в національному законодавстві випливає із положень Конституції України.

Поряд з цим, звернення до суду в порядку цивільного судочинства здійснюється з дотриманням вимог ЦПК України.

Враховуючи те, що спір по справі стосується нерухомого майна, яке територіально відноситься до Київського районну м. Одеси, тому вказана цивільна справа підсудна Київському районному суду м. Одеси.

Однак, суддя, дослідивши матеріали справи установила, що позовну заяву слід залишити без руху, так як вона не відповідає вимогам частини 4 статті 177 ЦПК України згідно якої: до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити ціну позову.

Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності» № 20 від 22.12.1995 р. зі змінами та доповненнями від 25.05.1998 р. визначено, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору.

Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Суд зазначає, що дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

В якості доказу вартості майна суду можуть бути подані звіт про оцінку саме ринкової вартості майна.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна. У позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості. Якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Враховуючи, що на день подання позову неможливо встановити точну ціну спірного майна, тому розмір судового збору за позовну вимогу майнового характеру попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Так, відповідно до ч.1ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» передбачені розміри ставок судового збору, так за подання до суду позовної заяви майнового характеру передбачена сплата судового збору у розмірі 1відсоток ціни позову, але неменше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 15140 гривень.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» у 2025 році установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2025 у розмірі 3 028 грн.

Згідно з ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб,що дорівнює 1 211,20 грн.

Відповідно до ч. 7ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» встановлено, що у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Тобто, у разі заявлення вимог немайнового характеру кількома позивачами, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим документом за ставками визначеними Законом України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява подана двома позивачами: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , при цьому до позову долучено квитанцію №0.0..1 від 26.11.2024 про сплату судового лише одним позивачем ОСОБА_1 у розмірі 6000,00 грн., за три позовні вимоги, дві вимоги майнового характеру та одну вимогу не майнового характеру, у зв`язку з чим, судовий збір сплачено не в повному обсязі.

Втім, у позовній заяві позивачі просять суд визнати за ними право власності у рівних частках на самостійний об`єкт нерухомого майна домоволодіння в АДРЕСА_1 , загальною площею 339,2 кв.м., житловою 160,1 кв.м., що в цілому складається з житлового будинку літ «А», загальною площею 54 кв.м., житловою площею 20,9 кв.м., житлового будинку літ «А1», загальною площею 135 кв.м., житловою площею 81 кв.м., житлового будинку літ «А2», загальною площею 149,1 кв.м., житловою площею 58,2 кв.м., погрібу літ «Б», навіс літ «В», навіс літ «Г», гаражу літ «Д», №1,3,6 - ворота, 2,4,5,7- огорожа.

Отже, за позовну вимогу майнового характеру визнання права власності на виділений самостійний об`єкт нерухомого майна враховуючи те, що позивачі не надали належних доказів щодо вартості спірного майна на дату звернення до суду, їм необхідно сплатити 15140 гривень, та з урахуванням сплаченого судового збору, слід доплатити судовий збір у розмірі 9140,0 гривень за позовну вимогу майнового характеру.

Також необхідно звернути увагу позивачів на наступне.

Відповідно до статей 183, 358, 364 ЦК України - виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Припинення права особи на частку в спільному майні поза її волею за рішенням суду на підставі позову інших співвласників (співвласника) можливе за наявності хоча б однієї з чотирьох передбачених частиною першою статті 365 ЦК України підстав, проте таке припинення в усякому випадку не повинно завдати істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, і за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Існують умови здійснення виділу у натурі частки із спільного майна. Виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна.

Для отримання висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки об`єкта нерухомого майна слід подати наступні документи: заяви всіх співвласників, справжність підпису на яких засвідчена нотаріально, нотаріально посвідчений договір чи рішення суду, щодо порядку користування нерухомим майном; правовстановлюючі документи на об`єкт нерухомого майна, документ, що підтверджує право власності (користування) земельною ділянкою, технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Після отримання вище зазначеного висновку співвласникам необхідно звернутись до нотаріуса для укладення договору про виділення в натурі частки з об`єкта нерухомого майна та його нотаріального посвідчення. Договори про виділ частки в натурі майна, право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються нотаріусом на підставі документів, що посвідчують право власності на таке майно, або на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, якщо державну реєстрацію права власності на нерухоме майно проведено без видачі документа, що посвідчує таке право. Одночасно з посвідченням договору про виділ частки в натурі (поділ) житлового будинку, будівлі або споруди нотаріусом посвідчується договір про виділ частки в натурі на місцевості земельної ділянки. Для посвідчення останнього разом з іншими документами нотаріусу подається нотаріально посвідчений договір про спільну часткову власність на земельну ділянку. Укладення договору про виділ частки в натурі припиняє спільну часткову власність для особи, частка якої виділяється за цим договором. Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, необхідно надати: договір про виділ у натурі частки із спільного майна , технічний паспорт на новостворений об`єкт нерухомого майна, документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Для присвоєння поштової адреси новоутвореному об`єкту нерухомого майна власнику необхідно звернутись до органу місцевого самоврядування за місцезнаходженням цього майна із заявою про присвоєння об`єкту нерухомості, який виник в результаті виділу, поштової адреси.

У випадку якщо між учасниками спільної власності виникають спори щодо виділу частки спільного майна в натурі, співвласник, який бажає такого виділу має право звернутись до суду з позовом про виділення в натурі частки нерухомого майна, що перебуває у спільній власності.

Однак, позивачами до позовної заяви не додано висновку щодо технічної можливості виділу у натурі часток (поділ) спірного нерухомого майна.

Отже, враховуючи вищезазначене ухвалою від 15.09.2025 позовну заяву залишенго без руху для усунення вказаних в ухвалі суду - доплатити та сплатити судовий збір відповідно звіту про оцінку майна, надати висновок щодо технічної можливості виділу у натурі часток (поділ) спірного нерухомого майна.

Відповідно частини 2 статті 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч. 1ст. 121 ЦПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій.

У даному випадку позивачі копію ухвали суду отримали 16.09.2025, про що свідчить довідка про доставку електронного документу, проте станом на 10.10.2025 вимоги ухвали не виконали та недоліки не усунули.

Таким чином, суд вичерпав усі процесуальні можливості щодо гарантування позивачам доступу до суду.

За аналогією закону, суд прийшов до висновку про повернення заяви зважаючи на таке.

Згідно ч. 6 ст. 185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу.

Суд роз`яснює, що згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Частиною 2 ст. 133 ЦПК України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Законодавство України однією з умов розгляду справи судом визначає сплату судового збору у розмірі та у випадках, визначених законом. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення позовної заяви.

Пунктом 44 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 визначено, що питання щодо повернення сплаченої суми судового збору в будь-якому разі вирішується судом, який вирішував питання, пов`язані з відкриттям провадження у справі, чи розглядав справу, навіть якщо таку сплату помилково здійснено не за місцем розгляду справи.

Таким чином, питання щодо повернення сплаченої суми судового збору вирішується Київським районним судом м. Одеси як судом, який вирішував питання, пов`язані з відкриттям провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем під час звернення до суду із позовною заявою, згідно квитанції до платіжної інструкції від 26.11.2024 року №0.7.1 сплачено 6000 гривень 00 копійок судового збору через АТ КБ «Приватбанк».

Згідно виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, судовий збір у сумі 6000 гривень 00 копійок надійшов на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України.

Отже, вимоги щодо повернення сплаченого судового збору ґрунтуються на законі.

З огляду на викладене, судовий збір підлягає поверненню.

Керуючись ст. 185, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Одеської міської ради, третя особа: ОСОБА_3 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом, виділ в натурі частини житлового будинку, визнання права власності вважати неподаною та повернути позивачеві, разом з доданими документами.

Роз`яснити позивачам, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у місті Одесі Одеської області (, адреса: м. Одеса, вул. Черняхівського, 6), повернути ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок, який було сплачено згідно з квитанцією № 9361-7346-4788-0864, отримувач ГУК в Од. обл.д./Київський р-н 22030101, код отримувача 37607526.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ю. А. Скриль