Справа № 522/8999/24-Е
Провадження № 2/522/455/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Павлик І.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Запольської А.М.,

представника позивача адвоката Чекмарьової Л.Ю.,

відповідача- ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Житлово-Будівельного кооперативу «Центральний-2» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати внесків на утримання багатоквартирного будинку та обов`язкових платежів,

ВСТАНОВИВ:

06.06.2024 до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов Житлово-Будівельного кооперативу «Центральний-2» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати внесків на утримання багатоквартирного будинку та обов`язкових платежів в розмірі 18 878,56 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою № 361813068 від 15.01.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом № 3-3342 від 13.11.2000.

Управління житловим будинком за адресою: АДРЕСА_2 здійснює Житлово-будівельний кооператив «Центральний-2». Відповідно до п. 2.1. Статуту кооперативу, ЖБК створено з метою забезпечення житлом членів кооперативу і членів їх сімей шляхом будівництва багатоквартирного житлового будинку (будинків), а також для подальшої експлуатації та управління багатоквартирним будинком.

ЖБК «Центральний-2», як балансоутримувач забезпечує належне утримання будинку та прибудинкової території та в повному обсязі сприяє співвласникам у отриманні необхідних житлово-комунальних та інших послуг за встановленим розміром. Крім того, ЖБК «Центральний-2» сприяє у наданні відповідачу послуг УББ (утримання багатоквартирного будинку), сприяє у наданні послуг водопостачання та водовідведення, теплопостачання та вивіз сміття (твердих побутових відходів) як споживачу, а відповідач, споживаючи ці послуги, зобов`язаний щомісяця в повному обсязі та вчасно сплачувати за це кошти.

Проте, відповідачем порушено взяті на себе зобов`язання зі сплати послуг УББ, водопостачання та водовідведення, теплопостачання та вивіз сміття (твердих побутових відходів), внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка станом на 01.06.2024 залишилась неоплаченою у розмірі 16 800,08 грн. За період з 01.07.2020 по 23.02.2022 заборгованість складає 9 670,70 грн, інфляційне збільшення 1 599,18 грн, 3 % - 479,30 грн, що разом становить 18 878,56 грн.

Ухвалою головуючого судді Чернявської Л.М. від 28.06.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

03.07.2024 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

12.07.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що не згоден із сумою заборгованості зі сплати внесків на утримання багатоквартирного будинку та обов`язкових платежів, оскільки періодично сплачував рахунки, які не були враховані позивачем у розрахунку заборгованості. У задоволенні позову просить відмовити.

16.08.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначає, що оскільки у Відповідача була наявна заборгованість зі сплати внесків з 01.04.2017, здійснені оплати було зараховано за попередній період та було додано до позовної заяви довідку про заборгованість вже за період з 01.07.2020 по 30.05.2024 з урахуванням оплат Відповідачем за весь період виникнення заборгованості з 01.04.2017 по 30.05.2024. Позивачем були враховані оплати за квитанціями, які надані до суду Відповідачем, однак, з урахуванням даних оплат у Відповідача наявна заборгованість у розмірі 16 800,08 грн.

Оплати здійснені після 01.06.2024, відповідно до платіжної інструкції № 48789572SB від 01.07.2024 у розмірі 2 465,00 грн, платіжної інструкції № 48418983SB від 14.06.2024 у розмірі 1 525,00 грн, не можуть бути враховані, оскільки здійснені після подання позовної заяви.

Відповідач періодично частково сплачував за внески та інші житлово комунальні послуги Позивачу, що підтверджується довідкою про заборгованість станом на 01.06.2024 та платіжними інструкціями. Таким чином, Відповідач підтверджує виникнення правовідносин між Відповідачем та Позивачем, щодо надання Позивачем послуг та отримання їх Відповідачем, тому Відповідач погоджуються із внесками та житлово- комунальними послугами та перериває строк позовної давності. Позовні вимоги просять задовольнити в повному обсязі.

26.09.2024 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

22.11.2024 від відповідача надійшли письмові пояснення у справі, у яких він зазначає, що позивачем було розраховано інфляційні втрати та 3 % річних від простроченої суми на загальну суму заборгованості 16 800,08 грн, що є порушенням. Позивачем не проведено розрахунок відносно кожного грошового зобов`язання, які мають різні строки виникнення, так як оплата житлово-комунальних послуг проводиться щомісяця. Розрахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних необхідно здійснювати щодо кожного окремого платежу, як складової загальної суми окремого грошового зобов`язання. У задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі.

18.12.2024 від представника позивача надійшли заперечення на письмові пояснення, у яких зазначає, що позивач не погоджується із міркуваннями, аргументами та запереченнями Відповідача щодо наведених Позивачем обставин справи та правових підстав позову, з якими Відповідач не погоджується та які викладені у письмових поясненнях.

Оскільки у Відповідача була наявна заборгованість зі сплати внесків з 01.04.2017, здійснені оплати було зараховано за попередній період та було додано до позовної заяви довідку про заборгованість вже за період з 01.07.2020 по 30.05.2024 з урахуванням оплат Відповідачем за весь період виникнення заборгованості з 01.04.2017 по 30.05.2024. Позивачем були враховані оплати за квитанціями, які надані до суду Відповідачем, однак, з урахуванням даних оплат у Відповідача наявна заборгованість у розмірі 16 800,08 грн. До відповіді на відзив було додано довідку про заборгованість за період з 01.04.2017 по 01.06.2024 з урахуванням всіх оплат Відповідача.

Позивачем у наданому до відповіді на відзив розрахунку дані платежі були враховані, однак з урахуванням даних платежів у Відповідача наявна заборгованість у розмірі 16 800,08 грн. Оплати здійснені після 01.06.2024, відповідно до платіжної інструкції № 48789572SB від 01.07.2024 у розмірі 2 465,00 грн, платіжної інструкції № 48418983SB від 14.06.2024 у розмірі 1 525,00 грн, не можуть бути враховані, оскільки здійснені після подання позовної заяви та не враховані щомісячні за оплату за жкп після подання позовної заяви. Із врахуванням оплат Відповідачем станом на 01.06.2024 залишилась неоплаченою заборгованість зі сплати послуг УББ (утримання багатоквартирного будинку), водопостачання та водовідведення, теплопостачання та вивіз сміття (твердих побутових відходів) у розмірі у розмірі 16 800,08 грн.

Оскільки Відповідачем порушено взяті на себе зобов`язання і утворилася заборгованість зі сплати послуг вивіз сміття (твердих побутових відходів), УББ (утримання багатоквартирного будинку), тому за період з 01.07.2020 по 23.02.2022 інфляційне збільшення 1 599,18 грн, 3% річних - 479,30 грн, що разом становить 18 878,56 грн. Позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі.

28.04.2025 від відповідача надійшли письмові пояснення по справі, у яких зауважує, що твердження позивача про неможливість врахування оплат, здійснених після 01.06.2024 на підставі платіжних інструкцій № 48789572SB від 01.07.2024 у розмірі 2 465,00 грн та № 48418983SB від 14.06.2024 у розмірі 1 525,00 грн є безпідставними та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства України, оскільки суд зобов`язаний врахувати всі обставини, що мають значення для справи, незалежно від часу їх виникнення, якщо вони мають вплив на обсяг позовних вимог чи підстави позову.

На виконання розпорядження № 762/25 в.о. керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси Чукова Л.В. від 19.05.2025, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 522/8999/24-Е передано для розгляду головуючому судді Павлик І.А.

09.06.2025 ухвалою судді Павлик І.А. справу прийнято до свого провадження.

Надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, вислухавши доводи та заперечення представників сторін, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою № 361813068 від 15.01.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом № 3-3342 від 13.11.2000.

Управління житловим будинком за адресою: АДРЕСА_2 здійснює Житлово-будівельний кооператив «Центральний-2». Відповідно до п. 2.1. Статуту кооперативу, ЖБК створено з метою забезпечення житлом членів кооперативу і членів їх сімей шляхом будівництва багатоквартирного житлового будинку (будинків), а також для подальшої експлуатації та управління багатоквартирним будинком.

ЖБК «Центральний-2», як балансоутримувач забезпечує належне утримання будинку та прибудинкової території та в повному обсязі сприяє співвласникам у отриманні необхідних житлово-комунальних та інших послуг за встановленим розміром. Крім того, ЖБК «Центральний-2» сприяє у наданні відповідачу послуг УББ (утримання багатоквартирного будинку), сприяє у наданні послуг водопостачання та водовідведення, теплопостачання та вивіз сміття (твердих побутових відходів) як споживачу, а відповідач, споживаючи ці послуги, зобов`язаний щомісяця в повному обсязі та вчасно сплачувати за це кошти.

Відповідно до Витягу з Протоколу загальних зборів членів кооперативу ЖБК «Центральний-2» від 09.04.2017 було вирішено: встановити щомісячний внесок УББ з 01.04.2017 у загальному розмірі 5,93 грн / м2.

Відповідно до Витягу з Протоколу загальних зборів членів кооперативу ЖБК «Центральний-2» від 19.08.2023 було затверджено внески на витрати з управління багатоквартирним будинком ЖБК «Центральний-2» з 01.09.2023 у розмірі 7,62 грн / м2.

Відповідно до Інформаційної довідки щодо тарифів № 109 від 04.06.2024:

Тариф на водопостачання та водовідведення встановлений філією «ІНФОКСВОДОКАНАЛ»:

з 02.08.2016 у 12,984 грн. за кубічний метр;

з 28.07.2017 16,164 грн. за кубічний метр;

з 13.07.2018 19,296 грн. за кубічний метр;

з 08.11.2018 21,948 грн. за кубічний метр;

з 05.02.2020 26,724 грн. за кубічний метр;

з 01.01.2021 30,024 грн. за кубічний метр;

з 01.01.2022 35,160 грн. за кубічний метр.

Тариф на вивезення ТПВ встановлений ТОВ «КЛІАР-СІТІ» (до 22.08.2022 ТОВ «СОЮЗ»): з 01.07.2015 11,50 грн./на місяць на одну людину;

з 01.01.2019 17,11 грн./на місяць на одну людину;

з 01.02.2021 18,75 грн./на місяць на одну людину;

з 01.12.2022 33,99 грн./на місяць на одну людину.

Згідно розрахунку заборгованості у Відповідача наявна заборгованість у розмірі 16 800,08 грн за весь період виникнення заборгованості з 01.04.2017 по 30.05.2024.

Згідно з п. 5 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ст. 319 ЦК України співвласник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Співвласник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Власність зобов`язує. Співвласник не може використовувати право власності на шкоду, зокрема, правам, свободам та гідності громадян.

Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.

Згідно статті 162 ЖК України власники (споживачі) повинні здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки встановлені угодою сторін.

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Як вбачається зі змісту статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать житлові послуги (утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку) та комунальні послуги (послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами).

Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 7 цього Закону, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно пункту 7 частини третьої статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинку має право вести претензійно-позовну роботу у разі виникнення заборгованості за надані послуги в порядку і строки, встановлені законом та/або договором.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 25.03.2020 у справі № 211/3347/18 та від 22.01.2020 у справі № 201/9729/18.

Зазначена практика правозастосування правових норм у сфері оплати житлово-комунальних послуг є сталою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі 712/8916/17, постанови Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц, від 18 вересня 2019 року у справі № 369/3682/16-ц, від 07 лютого 2024 року у справі № 372/2236/21, від 20 листопада 2024 року у справі № 463/6799/18).

Пунктами 1, 5, 10 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що співвласники зобов`язані забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; виконувати рішення зборів співвласників; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникає з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності з ч. 2 ст. 625 ЦУ України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань в частині оплати житлово-комунальних послуг, позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 ЦУ України здійснено нарахування інфляційних втрат - 1 599,18 грн, 3% та річних - 479,30 грн, що разом становить 18 878,56 грн.

Разом з тим під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачем була сплачена частина заборгованості після відкриття провадження у справі, що підтверджується платіжними інструкціями № 48789572SB від 01.07.2024 у розмірі 2 465,00 грн та № 48418983SB від 14.06.2024 у розмірі 1 525,00 грн, що разом складає 3 990,00 грн.

Згідно з ч. 4 п. 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" припинення (закриття) провадження у справі можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення (відкриття) провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

ОП КГС ВС у постанові від 30 серпня 2024 року у справі № 916/3006/23 наголосила на тому, що суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору існував на момент виникнення останнього, але припинив існування в процесі розгляду справи на час (до) ухвалення судом першої інстанції судового рішення.

За таких обставин, враховуючи часткову сплату відповідачем заборгованості після звернення позивача до суду з даним позовом, позовні вимоги ЖБК «Центральний-2» в частині стягнення з відповідача боргу в сумі 3 990,00 грн підлягають закриттю, оскільки спір в цій частині позову припинився під час розгляду справи (став відсутнім).

Отже, судом встановлено, що залишок непогашеної відповідачем заборгованості з оплати наданих послуг складає 14 888,56 грн та підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках.

Водночас позивачем заявлено про відшкодування витрат на професійну правову допомогу у сумі 5 000,00 грн.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з положеннями ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничудопомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданихпослуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Судом встановлено, що адвокатом Чекмарьовою Л.Ю. було надано в якості підтвердження надання нею професійної правничої допомоги АБ «ЛАРИСИ ЧЕКМАРЬОВОЇ»: договір № 135 про надання правничої допомоги від 101.10.2023; рахунок на оплату гонорару № 8 (надання консультацій і роз`яснень з правових питань; зібрання доказів; підготовка, подання заяви про стягнення заборгованості за УБПТ та інші послуги із власника квартири під № 70 2 500,00 грн); Акт № 8 приймання-передачі наданої правничої допомоги від 09.02.2024 на суму 2 500,00 грн; рахунок на оплату гонорару № 9 (зібрання доказів (документації) для підготовки та подання заяви про стягнення заборгованості за УБПТ та інші послуги із власника квартири під № 70 1 000,00 грн); Акт № 9 приймання-передачі наданої правничої допомоги від 09.02.2024 на суму 1 000,00 грн; рахунок на оплату гонорару № 13 (супроводження під час судового процесу щодо стягнення заборгованості за УБПТ та інші послуги із власника квартири під № 70 1 500,00 грн); Акт № 13 приймання-передачі наданої правничої допомоги від 08.04.2024 на суму 1 500,00 грн; Ордер серії ВЕ № 1373266 від 04.06.2024, платіжні інструкції № 769 від 09.02.2024 на суму 2 500,00 грн, № 770 від 09.02.2024 на суму 1 000,00 грн та № 858 від 03.06.2024 на суму 1 500,00 грн, що разом складає 5 000,00 грн.

У своєму відзиві, відповідач зазначає, що позивачем долучено докази сплати послуг адвоката лише на суму 2 500,00 грн. Крім того, заявлені позивачем витрати не відповідають критерію розумності, не співрозмірні із виконаною роботою, а їх відшкодування матиме надмірний характер.

ВП ВС у постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18.

У постановах Верховного Суду від 12.04.2023 року у справі № 127/9918/14-ц та від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17 вказано, що відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

КГС ВС у постановах від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 01.06.2018 у справі № 904/8478/16 вказав, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Розподіляючи витрати, понесені ЖБК «Центральний-2» на професійну правничу допомогу, суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення (постанова ВП ВС від 22.05.2024 у справі № 754/8750/19).

Враховуючи рівень складності справи, відсутність необхідності вивчення адвокатом додаткових джерел права, законодавства, що регулює спір у справі, обсяг наданих послуг з правничої допомоги, характер виконаної адвокатом роботи у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції, тривалість судового розгляду, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи з метою захисту інтересів ЖБК «Центральний-2», в інтересах якого діє адвокат Чекмарьова Л.Ю., та значимості таких дій у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ЖБК «Центральний-2» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 3 028,00 грн.

Керуючись ст.ст. 81, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за позовом Житлово-Будівельного кооперативу «Центральний-2» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати внесків на утримання багатоквартирного будинку та обов`язкових платежів в частині позовних вимог про стягнення заборгованості в сумі 3 990,00 грн.

В решті позов Житлово-Будівельного кооперативу «Центральний-2» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати внесків на утримання багатоквартирного будинку та обов`язкових платежів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) на користь Житлово-Будівельного кооперативу «Центральний-2» (, 65059, Одеська обл., м. Одеса, вул. Космонавтів, 1, кв. 28) 14 888,56 грн заборгованості зі сплати внесків на утримання багатоквартирного будинку та обов`язкових платежів.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) на користь Житлово-Будівельного кооперативу «Центральний-2» (, 65059, Одеська обл., м. Одеса, вул. Космонавтів, 1, кв. 28) 3 028,00 грн витрат по сплаті судового збору та 3 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині відшкодування витрат на правову допомогу відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення відповідно до ст. 259 ЦПК України буде складено протягом п`яти днів.

Суддя І.А. Павлик

Повний текст рішення складено 09.10.2025.