Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер:704/958/25

Номер провадження 2/704/627/25

10 жовтня 2025 року м. Тальне

Тальнівський районний суд Черкаської області в складі: головуючої судді Москаленко І.В., за участю секретаря Чекалюк І.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження, з викликом сторін, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тальному цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути на її користь неустойку за несплату аліментів посилаючись на те, що згідно рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 22.02.2016 року з ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення повноліття. Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 08.12.2017 року змінено розмір та спосіб стягнення аліментів, та ухвалено стягувати з відповідача аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу(заробітку) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття.

Проте відповідач здійснює виплати нерегулярно. Станом на липень 2025 року заборгованість по аліментах становить 138331,41 грн. Згідно розрахунку, неустойка (пеня), яка виникла через несплату аліментів станом на липень 2025 року складає 170523,91 грн. Проте, оскільки нормами СК України передбачено, що сума пені не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, просить суд стягнути з відповідача неустойку в розмірі 138331,41 грн.

У судове засідання позивачка не з`явилася, подала до суду заяву у якій підтримала позовні вимоги, просить справу розглядати без її участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, проте надав до суду заяву з проханням слухати справу в його відсутності, позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні.

Також, ОСОБА_2 26.08.2025 року надано до суду відзив в якому він просить відмовити в задоволенні позову, та зазначає, що на його утриманні, крім синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , знаходяться ще двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також повнолітній син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є дитиною-інвалідом, а саме страждає важкою формою туговухості та потребує систематичного щоденного приймання ліків. Крім того зазначає, що на даний час є студентом денної форми навчання Відокремленого структурного підрозділу «Тальняківський агротехнічний фаховий коледж Уманського національного університету». Стверджує, що знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки працює різноробочим та не отримує стипендії. Вважає, що стягнення пені призведе до погіршення матеріального становища інших дітей.

Суд, оголосивши заяви сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, в межах заявлених позовних вимог, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що сторони шлюб розірвали, що підтверджується копією рішення Тальнівського районного суду від 08.06.2016 року про розірвання шлюбу (а.с.24). Від шлюбу народились діти: син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 7-8)

Згідно рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 08.12.2017 року ухвалено змінити розмір та спосіб стягуваних аліментів, визначений рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 22 лютого 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі по 400 грн. на кожного щомісячно до досягнення повноліття та стягувати з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу(заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, з дня набрання рішенням законної сили ( а.с.22-23).

На підставі рішення суду видано виконавчий лист та звернуто до примусового виконання. Проте, відповідач здійснює виплати нерегулярно, в зв`язку з чим утворилась заборгованість. Станом на 14.07.2025 року заборгованість по аліментах становить 138331,41 грн., згідно довідки розрахунку (а.с.37). Згідно розрахунку, наданого позивачкою в позовній заяві, неустойка (пеня), яка виникла через несплату аліментів станом 14.07.2025 складає 170532,91 грн. грн., проте оскільки сума пені не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, то позивачка просить стягнути 138331 грн. 41 коп. неустойки(пені).

Частиною першою статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно копії розрахунку, наданого начальником відділу Голованівського відділу ДВС у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) Корчевським Ю.М. заборгованість ОСОБА_2 зв сплати аліментів станом на 14.07.2025 року складає 138331 грн. 41 коп. також в даному розрахунку зазначено, що до ОСОБА_2 застосовано штраф за несплату аліментів в розмірі 45665 грн.42 коп. ( а.с.37).

Отже, відповідно до абз.2 ч.1 ст.196 СК України максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання і становить 92665 грн.99 коп. ( 138331,41-45665,42=92665,99).

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 лютого 2025 року у справі № 206/4992/21 (провадження 61-12735сво23) зазначено, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадків, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Тобто відповідач зобов`язаний довести відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів і сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати

та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Визначення справедливого та розумного розміру пені при застосуванні конструкції зменшення розміру пені належить до суддівського розсуду. Суд має забезпечити, щоб зменшення пені не порушувало права одержувача аліментів, але водночас не створювало надмірного фінансового навантаження для платника аліментів. Пеня має бути співрозмірною з правопорушенням (зокрема, прострочення, невиконанням зобов`язань, наявність/відсутність часткової оплати). Розмір пені має залишатися співрозмірним із розміром основного зобов`язання, тому суд не може зменшувати пеню до такої міри, що виключала б її роль як «стимулу» для своєчасного виконання аліментних зобов`язань.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 02 квітня 2025 року у справі 725/4115/21 (провадження № 61-7782св24), від 18 квітня 2025 року у справі № 932/541/23 (провадження № 61-185св25) та інші.

Законодавець встановив у частині першій статті 196 СК максимальну межу для пені, передбачивши, що розмір пені не повинен перевищувати розміру заборгованості, на яку вона нараховується. Окрім цього в сфері судового розсуду перебуває вирішення питання про зменшення пені (частина друга статті 196 СК).

Тобто алгоритм визначення розміру пені, який підлягає стягненню на користь одержувача аліментів, полягає в наступному: спочатку, з урахуванням максимальної межі, визначається пеня; після цього з`ясовується чи є підстави для її зменшення. При вирішенні питання про стягнення пені (стаття 196 СК) законодавець надає суду право зменшувати розмір пені, а не звільняти платника аліментів від її сплати.

Тлумачення частини другої статті 196 СК свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох підстав, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них. Суд при вирішенні питання про зменшення розміру неустойки враховує матеріальний та/або сімейний стан платника аліментів.

Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити матеріальний та/або сімейний стан платника аліментів як підстав для зменшення розміру пені. Такий матеріальний та/або сімейний стан платника аліментів має доводитися платником на момент коли відбулося прострочення чи повна несплата аліментів.

Відповідач у відзиві зазначає що утримує повнолітнього сина з інвалідністю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,: купує ліки, одяг продукти харчування, проте доказів , які могли б підтвердити дані обставини не надає. Також відповідач не надав доказів, що син з інвалідністю ОСОБА_8 потребує додаткового догляду, не працює та не має додаткових доходів на своє утримання.

Крім того відповідачем надані копії документів про народження дітей, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком яких він є ( а.с.52-54), копію рішення Кіровського районного суду м.Кіровограду від 23.10.2014 року справа №404/7414/14-ц про стягнення з нього на користь ОСОБА_9 аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 у розмірі частини з усіх видів його заробітку(доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з 28.08.2014 року і до повноліття дитини (а.с.55), та копію рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 18.10.2019 року справа №394/835/19 про стягнення з нього на користь ОСОБА_10 аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 у розмірі частини з усіх видів його заробітку(доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з 23.08.2019 року і до повноліття дитини (а.с.58-61).

Суд зазначає, що погіршення фінансового становища платника аліментів, наявність інших неповнолітніх дітей, інших членів сім`ї, родичів, які потребують фінансової допомоги, самі собою не є підставою для невиконання обов`язку з утримання дитини, а тому не виключає вину боржника у виникненні заборгованості зі сплати аліментів.

Доказів на підтвердження важкого матеріального стану відповідача суду надано не було (зокрема щодо усіх доходів протягом періоду нарахованої заборгованості, відсутності нерухомого та рухомого майна).

Також відповідачем не доведено наявність відповідних обставин, що істотно вплинули на можливість сплати ним аліментів та доказів об`єктивної неможливості заробляти кошти у достатньому розмірі для утримання себе, членів своєї сім`ї та спільних з позивачкою дітей.

Судом встановлено, що відповідачем у добровільному порядку не вживалися заходи щодо сплати аліментів у визначеному судом розмірі, а отже зазначена вище заборгованість по аліментам виникла з вини відповідача, який не мав об`єктивних перешкод для своєчасної сплати аліментів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені, у зв`язку з простроченням аліментів підлягають частковому задоволенню відповідно до абз.2 ч.1 ст.196 СК України в розмірі, який дорівнює різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання і становить 92665 грн.99 коп.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне.

Так, до матеріалів справи долучено заяву представниці позивачки, в якій вона просить стягнути із відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 9000 грн., на підтвердження чого надала суду відповідні документи (договір про надання юридичних послуг, акт виконаних робіт, квитанцію та розрахунок).

З врахуванням того, що позов задовольняється частково, то розподіл судових витрат має бути розподілено пропорційно до розміру задоволених вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України).

Оскільки позов було задоволено у процентному відношенні на 66,98 %, то відповідно і сума стягнення судового збору та витрат на правову допомогу на користь позивача має бути зменшена на цю різницю, що становить: 811 грн. 26 коп. судового збору та 6028 грн. 95 коп. витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст.141, 263-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 92655 грн. 99 коп. (дев`яносто дві тисячі шістсот п`ятдесят п`ять гривень 99 коп.).

У задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 811 грн. 26 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивачка: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .

Суддя І.В. Москаленко