Справа № 167/1069/25
Номер провадження 2-н/167/34/25
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

10 жовтня 2025 року м. Рожище

Суддя Рожищенського районного суду Волинської області Сіліч І. І., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 5016,24 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 вересня 2025 року заяву передано на розгляд судді Сілічу І. І.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України) судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з ст.162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 5 ст. 165 ЦПК України передбачено, що у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Відповідно до ч. 6 ст. 165 ЦПК України інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання (перебування) особи відповідного звернення суду.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 167 ЦПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження, а якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, - протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частинами п`ятою, шостою статті 165 цього Кодексу, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

24 вересня 2025 року у відповідності до вимог ч. 5 ст. 165 ЦПК України було надіслано запит до відділу «Центр надання адміністративних послуг» Рожищенської міської ради про надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання боржника ОСОБА_1 .

З інформації наданої на запит суду встановлено, що відомості щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 відсутні.

29 вересня 2025 року судом було надіслано запит до Управління Державної міграційної служби України у Волинській області.

За відомостями підрозділу УДМС України у Волинській області, наданими суду 10 жовтня 2025 року, місце проживання ОСОБА_1 з 19 лютого 2020 року зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (ст. 125 Конституції України).

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна справа розглядалася і вирішувалася законним, компетентним, незалежним і неупередженим судом до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Оскільки зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 , відтак дана справа не підсудна Рожищенському районному суду Волинської області.

Ураховуючи вищенаведене, суддя доходить висновку, що у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію необхідно відмовити, оскільки заява подана з порушенням правил територіальної підсудності.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в :

У видачі судового наказу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 261 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дата складення повного тексту ухвали 10 жовтня 2025 року.

Суддя І. І. Сіліч