Провадження №2/523/3626/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Аліної С.С.

за участю секретаря судового засідання Томілко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про встановлення факту перебування у трудових відносинах,-

ВСТАНОВИВ:

До Пересипського районного суду м.Одеси звернулась ОСОБА_1 з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в якому просила зобов`язати ФОП ОСОБА_2 :

-внести запис до трудової книжки ОСОБА_1 з відповідним номером наказу про звільнення з роботи;

-видати копію наказу (розпорядження) про звільнення з посади кухаря;

-стягнути невиплачену заробітну плату та сплатити відповідно до законодавства податок на доходи фізичних осіб та суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за встановлений період роботи, а саме з 01 серпня 2017 року по 13 вересня 2023 року;

Позов вмотивовано тим, що ОСОБА_1 , була прийнята Відповідачем на посаду кухаря, в їдальні ФОП ОСОБА_2 .При працевлаштуванні Позивач надала Відповідачу паспорт та трудову книжку, після чого в її допустили до роботи.

Відповідно до займаної посади, до обов`язків ОСОБА_1 входило: чесне сумлінне ставлення до роботи; вміння смачно та якісно готувати; комунікабельність та доброзичливість; дотримання санітарно-гігієнічних норм утримання харчоблоку.

Основними завданнями під час виконання робочих обов`язків були: приготування страв та кулінарних виробів, приготування українських домашніх страв, первинна підготовка продуктів харчування для переробки, порціонування та роздача готових страв, готування, оформлення та відпуск різноманітних дієтичних страв, порядок підтримання належного санітарного стану обладнання та приміщення, дотримання норм, методів і прийомів безпечного виконання робіт.

Заробітну плату отримувала щомісяця (за працю на посаді кухаря), що було єдиним, основним джерелом доходів.

13.09.2023 року Відповідач не допустила Позивача до роботи та усно повідомила про звільнення з посади кухара в їдальні за адресою: АДРЕСА_1 й було повернено трудову книжку, без запису про прийом на роботу та звільнення. Про причини відсторонення від роботи, звільнення, та невнесення записів у трудову книжку повідомлено не було.

Таким чином, офіційного оформлення трудових відносин не було, звільнення відбулося за усною вимогою, без попередження та без пояснення причин звільнення.

Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 01.01.2024 року було відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання на 19.03.2024р.

Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 28.09.2024 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 19.11.2025р.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Клис А.А, підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити.

У судовому засідані представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Камочкіна А.Ю. просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В матеріалах справи наявний відзив представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Желдакова Я.І. в якому вважаючи позов не обгрунтованим просить відмовити в його задоволенні.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідачка є Фізичною особою-підприємцем, що підтверджується Випискою» з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 20.08.2014.

Основним видом економічної діяльності є КВЕД 56.29 постачання інших готових страв. Фактичною адресою здійснення господарської діяльності є Одеська обл., м. Одеса, вул. Одарія, 1. (а.с.50-51)

В матеріалах справи відсутні заява про прийняття на роботу, трудова книжка позивача з відповідним записом про прийняття на роботу та звільнення з роботи, не надано доказів здійснення роботи за правилами внутрішнього трудового розпорядку з визначенням робочого місця та відсутні докази порядку нарахування та виплати заробітної плати за трудовим договором.

У постанові Верховного суду від 06 квітня 2020 року у справі № 462/7621/15-ц зазначений наступний правовий висновок: «...Відповідно до статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило в письмовії формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: при організованому наборі працівників; укладенні трудового договору в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні договору в письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім; при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров 'я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов 'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці», який набрав чинності 02 січня 2015 року, виключено частину четверту статті 24 КЗпП України, відповідно до якої трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

При цьому, суд може визнати трудовий договір укладеним за відсутності наказу чи розпорядження, лише за умови дотримання інших умов, необхідних для його укладення, зокрема, виконання працівником обов`язку щодо надання паспорта або іншого документу, що посвідчує особу, трудової книжки, а у випадках, передбачених законодавством, - також документу про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інших документів, за наявності письмових чи інших доказів дотримання цих умов, окрім показань свідків.

З огляду на ці положення позивач повинна була дотриматися, умов, необхідних для. укладення трудового договору, а саме скласти заяву про прийняття її на роботу, подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку тощо.

В межах даної справи, позивачка аналогічно не надає жодних належних та допустимих доказів того, що між позивачем та відповідачем існували трудові відносини.

Адвокатом Желдаковим Я.І. був зроблений адвокатський запит до Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 30.01.2024 з надання інформації щодо результатів проведеного позаплановою перевірки Фізичної особи- підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) в період з 15.12.2023 по 18.12.2023 щодо додержання вимог законодавства про працю, в частині виявлення неоформлених трудових відносин та оплати праці (а.с.54-55).

У відповідь на адвокатський запит було отримано лист від 02.02.2024, відповідно до якого, вбачається, що контролюючим органом було складено Акт про неможливість проведення заходу державного контролю №ПД/ОД/23 872/109/НП від 18 грудня 2023 року (а.с.56-57).

Відповідно до Акту про неможливість проведення заходу державного контролю №ПД/ОД/23872/109/НП від 18 грудня 2023 року захід проведено не було та не встановлено жодного факту порушень, до відповідальності ОСОБА_2 не притягалась. (а.с.58-62)

Однак, актом не було встановлено порушень та не було винесено щодо відповідача постанови про накладення штрафу, що свідчить про відсутність встановлення в діях суб`єкта господарювання порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

Отже, ФОП ОСОБА_2 не було допущено порушень законодавства про працю та зайнятість населення.

Позивачкою до позовної заяви додано скрін-шот з телефону про опубліковану вакансію ОСОБА_2 ка веб-сайті: work.ua від 11 вересня 2023 року.

З приводу Цього слід зазначити, що публікація наявної вакансії на профільному сайті для пошуку роботи жодним чином, не підтверджує наявності трудових відносин між позивачем та відповідачем.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Способи захисту порушених трудових прав працівника щодо накладення дисциплінарного стягнення та незаконного звільнення врегульовано нормами КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 3, 5 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Статтею 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» передбачено, що у період дії воєнного стану допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця у період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці (крім відпустки у зв`язку вагітністю та пологами та відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку) із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки.

Норми ст. 233 КЗпП є нормою матеріального права, яка визначає строк судового захисту права працівника у разі порушення законодавства про працю. Вказана норма поширює свою дію на всіх працівників і службовців підприємства, установи, організації та незалежно від характеру їх трудової діяльності, у тому числі на осіб, які проходять публічну чи державну службу. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Наслідком пропуску таких строків є відмова у задоволенні позову, тобто відмова у наданні судового захисту.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Судом встановлено, про те, що позивач не надав суду доказів в обґрунтування позовних вимог.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову про поновлення на роботі позивача, то і підстав для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та витрат на професійну правничу допомогу не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4-13,76-89,258-273 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про встановлення факту перебування у трудових відносинах відмовити.

Копію рішення направити сторонам по справі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 25.09.2025р

Суддя Аліна С.С.