Дата документу 02.10.2025Справа № 545/2534/25
Провадження № 2/554/4261/2025
02 жовтня 2025 року м. Полтава
Шевченківського районний суд міста Полтави у складі:
головуючого-судді Чуванової А.М.,
за участю секретаря судового засідання Єсліковської О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
У червні 2025 року позивач ТОВ «Він Фінанс» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 384604 від 26.10.2018 року у сумі 21 463,45 грн., яка складається із: суми заборгованості 16 400 грн., суми інфляційних втрат 3 586,10 грн., суми 3% річних 1 477,35 грн., судових витрат у виді судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач послався на те, що 25.07.2024 року загальними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» прийнято рішення про зміну назви на Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс».
26.10.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 384604. Відповідно до індивідуальної частини договору № 384604 про надання фінансового кредиту, ТОВ «Авентус Україна» надав відповідачу позику у сумі 7 000 грн. ТОВ «Авентус Україна» виконав умови Договору про надання фінансового кредиту № 384604 та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 7 000 грн., а в свою чергу позичальник не виконав умови Договору про надання фінансового кредиту щодо повернення наданих коштів, і внаслідок чого виникла заборгованість.
Всупереч умов індивідуальної частини Договору про надання фінансового кредиту №384604 та вимог закону, відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми позики та сплати пені і комісії, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед новим кредитором ТОВ «Він Фінанс» у сумі 21 463,45 грн., яка складається із: суми заборгованості 16 400 грн., суми інфляційних втрат 3 586,10 грн., суми 3% річних 1 477,35 грн.
12.04.2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено Договір факторингу №1, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за Договором про надання фінансового кредиту № 384604, за яким ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», а на даний час ТОВ «Він Фінанс» набуло прав кредитора стосовно відповідача.
Позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав, кошти надав, проте відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, кошти не повернув, в результаті чого у нього виникла заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № 384604 від 26.10.2018 року у сумі 21 463,45 грн., яка складається із: суми заборгованості 16 400 грн., суми інфляційних втрат 3 586,10 грн., суми 3% річних 1 477,35 грн., яка до цього часу не погашена.
Ухвалою суду від 10.07.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача до суду не з`явився, позивач надав заяву, в якій просить справу розглянути у відсутність свого представника, на задоволенні позову наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 повторно у судове засідання не з`явився, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача не надходило. Відповідач не подав відзив.
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів.
Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 02 жовтня 2025 року постановлено про заочний розгляд справи за відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст.ст.280,281 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Встановлено, що 26.10.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 384604, на підставі якого ТОВ «Авентус Україна» надав відповідачу позику у сумі 7 000 грн. строком на 30 днів. Сторонами було погоджено фіксовану процентну ставку за користування кредитом, що зазначено у п. 1.2. індивідуальної частини договору (а.с.12-14).
Договір про надання фінансового кредиту № 384604 від 25.10.2018 року був укладений з відповідачем у електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
При укладенні Договору про надання фінансового кредиту№ 384604 від 25.10.2018 року на фінансовий номер телефону відповідача був відправлений одноразовий ідентифікатор, який був використаний для прийняття та підтвердження умов вищезазначеного договору.
Погоджено порядок повернення кредиту та нарахування/сплати процентів, що відображено у розділі 3 Договору.
Крім того, сторони обізнані про відповідальність сторін, як це зазначено у розділі 4 Договору.
Відповідач був обізнаний із умовами договору, відповідальністю за його невиконання, проте свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість, яка до цього часу так і не погашена.
12.04.2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено Договір факторингу №1 на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за Договором про надання фінансового кредиту № 384604 від 25.10.2018 за яким ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», а на даний час ТОВ «Він Фінанс» набуло прав кредитора стосовно відповідача (а.с.48-50).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У силу ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).
Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст.1077ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно з ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Згідно ч. 1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За таких обставин, враховуючи, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання перед позивачем, кошти не повернув, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 384604 від 26.10.2018 року у сумі 21 463,45 грн., яка складається із: суми заборгованості 16 400 грн., суми інфляційних втрат 3 586,10 грн., суми 3% річних 1 477,35 грн., та підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.42-44).
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне.
За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних Адвокатським бюро « Анастасії Міньковської», необхідних для надання правничої( правової) допомоги за позовом ТОВ « ФК «Довіра та гарантія» щодо стягнення кредитної заборгованості, акт про підтвердження факту надання правничої( правової) допомоги адвокатом ( виконання робіт, надання послуг) від 21.10.2024 року, додаткову угоду до договору № 33 про надання правової допомоги від 22 березня 2024 року, договір № 33 про надання правової допомоги від 22 березня 2024 року.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі №922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі 904/4507/18.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір -обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/WestAllianceLimited» проти України»).
Враховуючи вищевикладене, складність справи, виконані адвокатом роботи, зміст позовної заяви, обсяг доданих документів, суд вважає за можливе стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000 гривень, що відповідає засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги та підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача
Зважаючи на повне задоволення позовних вимог, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача становить 2 422,40 грн., що була сплачена позивачем при подачі позовної заяви.
Керуючись ст. 12, 81,130,131, 137, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 274-279, 280-289, 354 ЦПК України, суд -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 384604 від 26.10.2018 року у сумі 21 463,45 грн., яка складається із: суми заборгованості 16 400 грн., суми інфляційних втрат 3 586,10 грн., суми 3% річних 1 477,35 грн., а також судовий збір в сумі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс», код ЄДРПОУ- 38750239, адреса- м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8;

відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Суддя А.М.Чуванова