Справа № 456/4378/25
Провадження № 2/456/1955/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

06 жовтня 2025 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Писарева О. Ю.,

при секретарі Стасів О. Я.

за участі позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Стрий цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

ВСТАНОВИВ :

Підстава позову (позиція позивача): Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 5 (п`ять) тисяч гривень щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що сторони уклали шлюб 13 листопада 2021 року. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На даний час сім`я розпалася, дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на її повному матеріальному утриманні. За час проживання окремо, відповідач спочатку надавав матеріальну допомогу на утримання їхнього сина та його виховання, а останні шість місяців не надає жодної матеріальної допомоги, зовсім не цікавиться життям дитини, її вихованням. Утримання і виховання дитини на даний час лежить виключно на позивачці. Відповідач працює у м. Львові неофіційно та отримує мінливий заробіток (дохід). Але, не дивлячись на це, до березня 2025 року він, по взаємній домовленості, щомісячно надавав на утримання сина 5 тисяч гривень, а з березня 2025 року припинив матеріальну допомогу. На скільки відомо позиваці, аліменти відповідач нікому не платить, інших неповнолітніх дітей, а також інших осіб на своєму утриманні він не має.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити.

Позиція відповідача: Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечує щодо їх задоволення.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

Ухвалою судді від 20.08.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У постанові Верховного суду від 07.02.2019 по справі № 742/722/17 зазначено, що сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову.

Суд дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 13 листопада 2021 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Стрию Стрийського району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали шлюб 13 листопада 2021 року, актовий запис №444, прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 , прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 /а.с.2/.

З копії паспорта громадянина України № НОМЕР_2 , виданого 10.12.2021 року, орган, що видав 4638, вбачається, що такий видано на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с.3/.

Відповідно до копії свідоцтва про народження НОМЕР_3 , виданого 24 травня 2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Стрию Стрийського району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 , актовий запис №223 /а.с.4/.

З довідки про реєстрацію місця проживання особи №2519 вбачається, що, за відомостями виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.5/.

З довідки про реєстрацію місця проживання особи №8 вбачається, що, за відомостями виконавчого комітету Стрийської міської ради, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.7/.

Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин.

Статтею ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За пунктом 1 частини першої статті 3 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.91 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з п.2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Як вбачається з п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову.

Судом беззаперечно встановлено, що сторони по справі мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 24 травня 2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Стрию Стрийського району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Судом також встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває на її утриманні, а відтак, позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальний стан позивача та відповідача, потреби дітей даного віку.

Стан здоров`я і матеріальне становище відповідача дозволяють йому сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей, оскільки доказів протилежного суду надано не було.

Крім того, судом береться до уваги факт визнання позову відповідачем у повному обсязі, оскільки таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі наведеного, врахувавши розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, те що обов`язок утримувати дитину до досягнення повноліття покладений на обох батьків; витрати позивачки на дитину, яка проживає разом з нею, суд вважає, що позов слід задоволити та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн., але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, тобто з 13 серпня 2025 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Судові витрати.

За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання вказаного позову, а відповідач визнав позов, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 50% судового збору на користь держави, що становить 605,60 грн., інші 50% судового збору в сумі 605,60 грн. компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 142, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину задовольнити повністю.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 /п`ять тисяч/ грн, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 13 серпня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 50 % судового збору в сумі 605 /шістсот пять/ грн, 60 коп., інші 50 % судового збору в сумі 605 /шістсот пять/ грн, 60 коп. компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 09 жовтня 2025 року.

Головуючий суддя О. Ю. Писарев