ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/4318/25

Провадження № 22-ц/820/1936/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Талалай О.І., Янчук Т.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на заочне рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 3 липня 2025 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2025 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

АТ КБ «Приватбанк» зазначило, що 3 листопада 2022 року сторони підписали заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої банк надав відповідачу кредит у виді відновлювальної кредитної лінії у межах ліміту 50 000 грн строком на 12 місяців (з пролонгацією) під 42% річних (зменшено до 40,8% річних), а той зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти. ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим, станом на 20 січня 2025 року виникла заборгованість у розмірі 54 030 грн 63 коп., яка складається з 43 623 грн 81 коп. заборгованості за тілом кредиту та 10 406 грн 82 коп. заборгованості за простроченими процентами.

За таких обставин АТ КБ «Приватбанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 54 030 грн 63 коп. заборгованості за кредитним договором.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 3 липня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 43 623 грн 81 коп. заборгованості за кредитним договором і 1 955 грн 84 коп. витрат зі сплати судового збору.

Суд керувався тим, що ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором, а тому з нього на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути тіло кредиту у розмірі 43 623 грн 81 коп. Оскільки умовами договору не встановлено розмір та порядок нарахування процентів за користування кредитними коштами, то в цій частині позов є необґрунтованим і не підлягає задоволенню.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами та розподілу судових витрат і ухвалити нове рішення про задоволення позову в цілому посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду цим обставинам, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 звернувся до позивача з заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, тобто відповідач приєднався до запропонованих банком умов кредитування. Цією заявою сторони погодили процентну ставку за кредитом у розмірі 42,0% річних, яка була зменшена до 40,8% річних. Таким чином, АТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1 у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору та уклали цей договір. На виконання зобов`язання за кредитним договором банк надав відповідачу кредит, однак, останній не виконав обов`язку з повернення кредитних коштів і сплати нарахованих процентів. ОСОБА_1 не оспорював факт отримання кредитних коштів, дійсність кредитного договору та розмір заборгованості за цим договором, а тому у суду були відсутні підстави для відмови у стягненні процентів.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 не подав відзив на апеляційну скаргу.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

Апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності рішення суду першої інстанції в частині стягнення тіла кредиту, а тому згідно з частиною першою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в апеляційному порядку в цій частині рішення суду не переглядається.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Суд першої інстанції не з`ясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, неправильно витлумачив норми статей 207, 526, 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та не застосував приписи статей 12, 13, 81 ЦПК України.

У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права оскаржуване рішення суду в частині відмови у стягненні процентів підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення.

Також суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

3 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» із заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг з метою відкриття та обслуговування поточного рахунку, споживчого кредитування. У такий спосіб сторони уклали договір комплексного банківського обслуговування, складовою частиною якого є кредитний договір.

На виконання умов кредитного договору банк надав ОСОБА_1 кредит на картковий рахунок у межах ліміту кредитування 50 000 грн під 42% річних (40,8% річних) строком на 12 місяців з пролонгацією. У свою чергу відповідач зобов`язався повернути кредит мінімальними обов`язковими платежами (розмір мінімального обов`язкового платежу - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн щомісячно; у разі прострочення починаючи з другого місяця прострочення - 10% від заборгованості, але не менше 100 грн щомісячно.

З квітня 2024 року ОСОБА_1 не виконує зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 20 січня 2025 року виникла заборгованість у розмірі 54 030 грн 63 коп., яка складається з 43 623 грн 81 коп. неповернутого кредиту та 10 406 грн 82 коп. нарахованих процентів.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як передбачено частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Із положень частини першої статті 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

За змістом частини першої статті 1048 ЦК України, норми якої в силу частини другої статті 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із положень статті 610 ЦК України слідує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.

Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в установлені договором строки.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Зібрані докази вказують на те, що 3 листопада 2022 року між АТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір шляхом приєднання відповідача до запропонованих банком умов кредитування.

Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки від 22 січня 2025 року №402898 (а.с. 49) 3 листопада 2022 року банк надав ОСОБА_1 кредит у виді відновлювальної кредитної лінії в межах ліміту 50 000 грн. Для обслуговування кредитного рахунку банк видав ОСОБА_1 кредитну карту «Універсальна» (а.с. 50).

Із змісту підписаної сторонами заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 16-47) ОСОБА_1 зобов`язався сплатити банку проценти за користування кредитними коштами у розмірі 42% річних. Після отримання відповідачем 13 липня 2023 року кредитної карти «Універсальна GOLD» розмір процентів був зменшений до 40,8% річних. Водночас у заяві сторони визначили порядок повернення кредиту та сплати процентів періодичними платежами.

Відтак сторони у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру кредиту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо.

Відповідно до виписки за договором (а.с. 51-72) та розрахунку заборгованості за договором (а.с. 73-86) з квітня 2024 року ОСОБА_1 не вносить платежі на повернення кредиту та сплати процентів, у зв`язку з чим станом на 20 січня 2025 року виникла заборгованість у розмірі 54 030 грн 63 коп., із яких 43 623 грн 81 коп. - тіло кредиту, та 10 406 грн 82 коп. - прострочені проценти.

Розмір цієї заборгованості відповідачем не спростовано.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором, а тому з нього на користь банку слід стягнути заборгованість за цим договором. Разом із тим, суд помилкового керувався тим, що умовами кредитного договору не встановлено розмір та порядок нарахування процентів за користування кредитними коштами.

Крім того, відповідно до основних засад цивільного судочинства - змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України), обов`язків з доказування (частина перша статті 81 ЦПК України), саме відповідач має довести безпідставність позовних вимог і наданих позивачем доказів, а не суд, у якого відсутні такі повноваження поза межами перевірки доводів, які міг би надати відповідач. При цьому, суд першої інстанції не обґрунтував свої висновки про те, чим спростовується твердження банка, що ОСОБА_1 не сплатив проценти у заявленому розмірі, якщо він сам це не спростовує, будучи повідомленим про судовий розгляд справи.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

При вирішенні спору суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи та не застосував правильно норми чинного законодавства, а тому ухвалене ним рішення в частині відмови у стягнення процентів не може залишатися в силі.

З ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути 54 030 грн 63 коп. заборгованості за кредитним договором, яка складається з 43 623 грн 81 коп. неповернутого кредиту та 10 406 грн 82 коп. нарахованих процентів.

Щодо судових витрат

Вирішуючи питання щодо зміни розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення статті 141 ЦПК України, згідно якої у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Оскільки позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено в цілому, то з ОСОБА_1 на користь банку слід стягнути судовий збір: 2 422 грн 40 коп. - за подання позову та 3 633 грн 60 коп. - за подання апеляційної скарги, - а всього - 6 056 грн.

Керуючись статтями 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задовольнити.

Заочне рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 3 липня 2025 року в частині відмови у стягненні процентів скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, розподіл судових витрат між сторонами змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання - АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (місцезнаходження - 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, 1-Д; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 14360570) заборгованість за кредитом у розмірі 43 623 гривні 81 копійка та заборгованість за процентами у розмірі 10 406 гривні 82 копійки, а всього - 54 030 гривень 63 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання - АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (місцезнаходження - 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, 1-Д; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 14360570) витрати зі сплати судового збору у розмірі 6 056 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: О.І. Ярмолюк

О.І. Талалай

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції - Заворотна О.Л.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 27