Справа № 487/7519/25
Провадження № 2/487/3542/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2025 м.Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді - Притуляк І.О.

вивчивши матеріали позовної заяви

Товариства з Обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (місце знаходження вул.Саксаганського, 133а)

до

ОСОБА_1 (як внутрішньо переміщена особа зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 )

про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

06.10.2025 представник ТОВ «Споживчий центр», шляхом формування у системі «Електронний суд» звернувся до Заводського районного суду м.Миколаєва з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 28.01.2025-100001276 від 28.01.2025 у розмірі 28550 грн., витрат по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Вивчивши матеріали позовної заяви суд приходить до наступного.

У відповідності до ч.1 ст. 27 ЦПК України позов до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

За правилами ч. 9 ст.28 ЦПК України - позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

За правилами, встановленими ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що:

місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

У відповідності до положень Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» місце перебування та проживання особи має бути зареєстровано (задекларовано) у встановленому законом порядку.

При вирішенні питання про прийняття позовної заяви до розгляду, суд, крім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про її підсудність та юрисдикційність.

Так відповідно до Відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №1865465 від 07.10.2025, відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , 03.03.2025 року був знятий з реєстрації за вказаною адресою.

Відповідно до Відповіді з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери №1865488 від 07.10.2025, відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як внутрішньо переміщена особа зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Довідка №4809- від 11.09.2022; видана УСЗН Баштанською РДА; статус діюча.

Згідно положень ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи затверджений постановою КМУ «Про облік внутрішньо переміщених осіб» від 01.10.2014 № 509, абз. 2 п. 1 якої визначено, що довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Згідно з ч. 1 ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Зазначені норми вказують на те, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на певний період. Положеннями ч. 1 ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» зазначену довідку віднесено до документів, що підтверджують місце проживання особи.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» є спеціальним законом щодо вказаних осіб та саме він підлягає застосуванню.

Таким чином, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи визнається документом, що підтверджує зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання/перебування відповідача при визначені підсудності розгляду справ.

Наявність зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання/перебування відповідача ОСОБА_1 , як внутрішньо переміщеної особи, виключає можливість застосування положень ч.9 ст.28 ЦПК України, та розгляду судом даної справи за останнім відомим зареєстрованим у Єдиному державному демографічному реєстрі місцем його проживання, за адресою АДРЕСА_2 (знято з реєстрації 03.03.2025).

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що даний спір не підсудний Заводському районному суду м.Миколаєва.

Одночасно суд зазначає, що відповідно до положень ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За висновками ЄСПЛ, викладениз у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п.1 ст.6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством.

Так, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно до ч.1 ст.378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

З урахуванням вищевикладеного, відповідно до положень п.1 ч.1 ст..31 ЦПК України, справу за за позовом ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, слід передати на розгляд до Баштанського районного суду Микеолаївської області.

Керуючись ст.ст. 31,260, 261, 316, 353 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - направити до Баштанського районного суду Миколаївської області, для розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її винесення.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Головуючий суддя: І.О. Притуляк