Провадження № 2/752/2778/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

01 жовтня 2025 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Машкевич К.В.

за участю секретаря- Зінченка Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Федотенко Л.А. про визнання права васності на спадкове майно, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить визнати за нею право власності на:

- квартиру АДРЕСА_1 ;

- частину квартири АДРЕСА_2 .

Посилається в позові на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_5 , з яким вони проживали однією сім`єю, однак шлюб не зареєстрували, що підтвердженого рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 21 березня 2024 року.

В установлений законом строк вона та звернулися до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Федотенко Л.А. з заявою про прийняття спадщини, а після набрання рішенням суду від 21 березня 2024 року законної сили звернулася з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

Донька померлого - відповідачка ОСОБА_5 , як спадкоємець першої черги, заяву про прийняття спадщини не подавала.

Їй було відмовлено в видачі свідоцтв про право власності в зв`язку з відсутністю оригіналів парвостановлюючих документів на квартири, які нею були втрачені.

З урахуванням цього, просить задовольнити позов.

Позов був зареєстрований судом 13 листопада 2024 року і відповідно до ст.33 ЦПК України був визначений склад суду.

Ухвалою від 15 листопада 2024 року в справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження в справі, відповідачам та третій особі додатково копію позову з додатками.

Відповідачам був наданий строк для надання відзиву, третій особі пояснень на позов.

Відповідачі та третя особа своїм правом не скористалися, відзив на позов та пояснення не подали.

З урахуванням цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній доказами.

Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивачки подала заяву і просить розглядати справу в її відсутності та відсутності позивачки.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та третя особа також подали заяви про розгляд спраив в їх відсутності.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася. Направлені на її адресу судові повістки поверталися без вручення в зв`язку з відсутністю за адресою реєстрації місця проживання.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої у постанові в справі № 918/539/16 від 07 липня 2022 року, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Виходячи з цього, на підставі частини 1 статті 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами першою та другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені

у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно із статтею 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки - ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 та частину квартири АДРЕСА_2 .

27 серпня 2022 року позивачка звернулися до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Федотенко Л.А. з заявою про прийняття спадщини.

Постановою приватного нотаріуса від 23 лютого 2023 року позиваці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з відстуністю доказів постійного проживання із спадкодавцем.

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 21 березня 2024 року встановлено факт проживання позивачки з померлим однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року до дня його смерті.

Постановою приватного нотаріуса від 17 червня 2024 року позивачці було відмовлено в видачі свідоцтв про право на спадщину в зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно.

З матеріалів спадкової справи №4/2022 до майна померлого вбачається, що померлий на підставі Договору купівлі-продажу від 01 грудня 1999 року був власником квартири АДРЕСА_3 .

Право власності було зареєстровано 28 березня 2000 року в Київському міському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 4674 в реєстровій книзі №д-237-213.

Право власності на частину квартири АДРЕСА_2 належало померлому на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 07 червня 1995 року.

Інша частина квартири отримана в порядку приватизації відповідачкою.

Частиною 2 статті 1220 ЦК Українри визначено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї.

В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам надано роз`яснення, що будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Даною нормою закону визначено, що у випадку, коли особа постійно не проживає із спадкодавцем, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є подана нотаріусу заява.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що відповідачка за місцем реєстрації місця проживання спадкодавця на момент його смерті зареєстрована не було.

Заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк також не подала.

Таким чином, з точки зору статтей 1269 - 1270 ЦК України відповідачка є такою, що не прийняла спадщину після смерти батька.

Відповідно до підпунктів 4.12, 4.16, 4.19 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальний дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього.

За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Звертаючись до суду з позовом, позивачка зазначила про відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно і ця обставина унеможливила отримання нею свідоцтва про право на спадщину.

Інформаційною довідкою КП Київської міської ради`Київське міське бюро технічної інвентаризації» КВ-2022 № 19382 від 06 вересня 2022 року підтверджено, що право власності на частини квартири АДРЕСА_2 на праві власності зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Московської районної Ради народних депутатів м.Києва 07 червня 1995 року, Розпорядження № 10187 , та зареєстроване в Бюро 28 червня 1995 року за реєстровим №7363.

Інформаційною довідкою КП Київської міської ради`Київське міське бюро технічної інвентаризації» КВ-2022 № 19174 від 07 вересня 2022 року підтверджено, що право власності на квартиру АДРЕСА_3 на праві власності зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу,посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотарвального округу Федоришиним О.П. 01 грудня 1999 року за № 1297 та зареєстровано в Бюро 28 березня 2000 року за реєстровим № 4674.

Відповідно до ст. 15 ЦК Укаїни кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У пункті 1 ч.2 ст.16 ЦК України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, зокрема, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Це відповдає позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 01 серпня 2019 року у справі № 205/4311/14-ц.

Входячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки.

Керуючись ст.ст. 15. 16, 392, 1216, 1218, 1220, 1221, 1223, 1268, 1269, 1270, 1272, 1296, 1297 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 263 - 266, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_3 , яка складається з 2 (двох) житлових кімнат загальною площею 55,2 кв.м., житлова площа - 29, 7 кв.м..

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , яка складається з 1 (одна) житлової кімнати загальною площею 36,6 кв.м., житлова площа - 17, 6 кв.м.

Позивач : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач 1: ОСОБА_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП: невідомий.

Відповідач 2: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_6 РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач 3: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_6 РНОКПП: НОМЕР_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.В. Машкевич