УХВАЛА

06 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 521/19852/18

провадження № 61-4705ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Ситнік О. М., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 03 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 4 727 650,62 грн, суми інфляційних втрат в розмірі 2 026 631,43 грн, три відсотки річних в розмірі 527 967, 86 грн та пеню в розмірі 236 382, 53 грн.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь

ОСОБА_2 суму основного боргу за договором позики в розмірі

4 720 383,78 грн; збитки, завдані інфляцією за весь час прострочення в розмірі

2 028 525,06 грн; три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 528 043,17 грн та пеню в розмірі 236 657,41 грн.

Постановою Одеського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_4 задоволено, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2019 року скасовано та ухвалено нове судов е рішення про відмову в задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду від 12 травня 2021 року касаційну скаргу

ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат скасувано, у цій частині ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Постанову Одеського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року в частині вирішенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, 3-х процентів річних та пені скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанову Одеського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 залишено без змін.

Постановою Одеського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_4 задоволено частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2019 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, 3-х процентів річних та пені скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні задоволенні позовних вимог.

01 травня 2025 року ОСОБА_3 звернулася до апеляційного суду із заявою про перегляд постанови Одеського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року за нововиявленими обставинами

Постановою Одеського апеляційного суду від 03 липня 2025 року заяву

ОСОБА_3 про перегляд постанови Одеського апеляційного суду від 20 лютого

2025 року за нововиявленими обставинами задоволено.

Постанову Одеського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року скасовано та рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2019 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, 3-х процентів річних та пені залишено без змін.

27 серпня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 03 липня 2025 року.

У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувану постанову та залишити в силі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 до заявника про стягнення заборгованості за договором позики та трьох процентів річних та пені у розмірі 5 процентів від суми простроченого зобов`язання.

Ухвалою Верховного Суду від 15 вересня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме сплати судового збору.

Вимоги вказаної ухвали заявник виконав.

У частині першій статті 394 ЦПК Українипередбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження

(про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставою касаційного оскарження судового рішення заявник зазначає пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме, що суд не врахував правові висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладені у постановах від 13 лютого 2019 року у справі № 759/6703/16-ц, 27 лютого 2019 року у справі № 263/3809/17, від 18 листопада 2020 року у справі № 336/7326/17, від 27 січня 2020 року у справі

№ 756/10266/15-ц, від 12 травня 2020 року у справі № 921/730/13, від 17 листопада 2020 року у справі № 662/541/15, від 17 лютого 2021 року у справі № 520/472/17,

від 03 серпня 2022 року у справі № 756/10266/15-ц, від 22 лютого 2022 року у справі № 761/36873/18, від 27 квітня 2023 року у справі № 209/4577/21, від 26 червня

2024 року у справі № 755/18770/19, від 01 серпня 2024 року у справі № 522/26062/21.

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу (частина восьма статті 394 ЦПК України).

Касаційна скарга подана у визначений законом строк та оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, зокрема містить підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

З огляду на викладене, касаційний суд дійшов висновку про відкриття касаційного провадження.

Ухвалою Верховного Суду від 24 квітня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі № 521/1985/18 за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Одеського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 03 липня 2025 року.

Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, що не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

О. М. Ситнік

І. М. Фаловська