Справа № 635/4379/25
Провадження № 2/635/4348/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Якішиної О.М.

за участю секретаря Старишко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Дегтяра І.А. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування позову зазначає, що заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 18.08.2017 року (справа № 635/1830/17) з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки (33%) від заробітку (доходу) кожного місяця з дня пред`явлення позову, тобто з 13 квітня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. На даний час позивач перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , являється учасником бойових дій. З 2024 року на його утриманні знаходиться мати ОСОБА_4 , яка після досягнення пенсійного віку перебуває на пенсії. Залишок заробітку позивача після виплат за виконавчим листом не забезпечує його життєвих потреб та ставить у тяжке матеріальне становище. Тому просить зменшити розмір аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 до 1/8 від заробітку (доходу) позивача.

Ухвалою суду від 06.06.2025 р. провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

18.06.2025 року від відповідача ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник адвокат Бороган В.В., надійшов відзив на позов, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог позивача. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що, приймаючи рішення про стягнення аліментів, суд врахував ухиляння відповідача від покладеного на нього обов`язку утримувати свого сина, відсутність у відповідача інших дітей, а також стан здоров`я сина, через яке останній не відвідує дитячий садок, тому позивач не має змоги вийти на роботу. Всупереч прийнятому судом рішенню, позивач не виконує його в повному обсязі та своєчасно ані в добровільному порядку, ані в примусовому. В рамках відкритого виконавчого провадження №55473758 наявна заборгованість зі сплати аліментів, що сукупно перевищує розмір платежів більш ніж за 3 роки. У зв`язку з цим, виконавцем винесено постанову про стягнення штрафу з боржника. Та лише після винесення виконавцем постанови про звернення стягнення із заробітної плати в березні 2025 року, почали своєчасно надходити кошти. Утриманням матері, яка є пенсіонером, не доводить погіршення його матеріального стану. Натоміть, матеріальний стан позивача, навпаки покращився, адже на час прийняття судом рішення про стягнення аліментів, позивач ще не перебував на військовій службі, проте, як зазначив сам позивач в позовній заяві, на даний час є військовослужбовцем, що говорить про покращення фінансового стану та можливість сплачувати аліменти в тому розмірі, в якому вже було визначено судом. Тим не менш, заборгованість зі сплати аліментів станом на день надання відзиву не змінилась, що говорить про недобросовісність позивача. Інших обставин чи підстав для зменшення розміру позовних вимог позивачем не наведено, а самі по собі обставини наявність матері, яка перебуває на пенсії не є підставою для зменшення розміру аліментів. Отже враховуючи зазначені обставини, зокрема те, що позивачем не доведені обставини погіршення його матеріального становища, сімейного стану чи стану його здоров`я, відповідач вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Також просить стягнути з позивача витрати на правову допомогу в розмірі 50 000 грн.

24.06.2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначив, що доводи відповідача про покращення матеріального стану позивача у зв`язку з проходженням військової служби не відповідають фактичним обставинам. Позивач дійсно проходить військову службу. Водночас розмір грошового забезпечення військовослужбовця є фіксованим і середнім по країні, а не підвищеним. Позивач наразі отримує грошове забезпечення за військовою посадою, яке співмірне або навіть менше від його попереднього заробітку. Позивач фактично несе витрати на забезпечення прожиття своєї матері, що істотно зменшує його фінансові можливості, та не ставить під сумнів свій обов`язок утримувати неповнолітню дитину, однак вважає, що у зв`язку з істотним зменшенням платоспроможності, розмір аліментів у розмірі 1/3 доходу є надмірним. Запропонований новий розмір аліментів 1/8 частина від сукупного доходу Позивача, є обґрунтованим і справедливим, оскільки навіть після зменшення, дитина буде продовжувати отримувати аліменти, розмір яких відповідає її інтересам, виходячи з реальних можливостей батька. При цьому інша частина обов`язку із забезпечення дитини лежить на відповідачеві, яка є працездатною особою і не навела у відзиві жодних доказів погіршення свого матеріального стану або особливих потреб дитини, що вимагали б саме максимальної частки від доходу батька. Просить позовні вимоги задовольнити а стягнути з відповідача судові витрати.

30.06.2025 р. надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив, в яких, посилаючись на розміри прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати, вважає, що 1/8, тобто 1000,00 грн. буде не достатньо для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, який постійно змінюється, потребує значних матеріальних затрат. Відповідач апріорі несе більші витрати на утримання дитини ніж позивач, оскільки спільна дитина сторін проживає разом із нею, позивач не довів неможливість сплачувати розмір аліментів встановлений рішенням Харківський районний суд Харківської області у справі № 635/2134/17. Вважає, що належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення майнового стану позивача після ухвалення рішення та видачі виконавчого документа про стягнення аліментів на спільну дитину сторін, визначений судом розмір аліментів на утримання сина, відповідає вимогам сімейного законодавства, не є надмірним, відповідає вимогам виваженості, розумності, справедливості та інтересам дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення, а також прошу прийняти до уваги, що після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів здійснював виплати за виконавчим документом не регулярно та у сумах, що є меншими за встановлені законом розміри, внаслідок чого була заборгованість по сплаті аліментів. Посилання в позові про зміни сімейного стану, а саме утримання матері, якає пенсіонером за віком, без доведення погіршення у зв`язку з цим майнового стану платника аліментів, не впливають на правильність ухваленого рішення.

Ухвалою суду від 28.07.2025 р. закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду.

В судове засідання сторони, їх представника не з`явились, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи. Причин и неявки не повідомили. Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 18.08.2017 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки (33%) від заробітку (доходу) кожного місяця з дня пред`явлення позову, тобто з 13 квітня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 від 06.03.2025 р. № 9/1614 та копії посвідчення серії НОМЕР_2 , позивач перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації, є учасником бойових дій.

Мати позивача ОСОБА_5 , 1963 р.н., є пенсіонером за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 .

Постановою головного державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину ГТУЮ у Харківській області від 12.01.2018 р. відкрито виконавче провадження з виконання рішення Харківського районного суду Харківської області від 18.08.2017 року.

Постановою державного виконавця від 01.02.2024 р. у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів в сумі 249296,00 грн. на ОСОБА_1 накладено штраф.

Згідно ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Крім того, підставою для перегляду раніше визначеного розміру аліментів є також погіршення або поліпшення стану здоров`я учасників аліментних відносин.

Частина 1 ст.192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може ухвалити рішення, зокрема, про зменшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті отримувача або платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставині сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Ухвалюючи рішення про зменшення розміру аліментів, суд повинен виходити також з інтересів дитини, на утримання якої сплачуються зазначені аліменти.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що у нього на утриманні знаходиться мати, яка є пенсіонером за віком.

З цього приводу суд зазначає, що остання, будучи пенсіонером, отримує від держави пенсію, а тому суд ставить під сумнів факт перебування її на утриманні позивача.

З урахуванням вимог ч. 2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів (а саме від 08.05.2025), визначені ст.192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі.

Суд звертає увагу на те, що відповідно розмір аліментів, які стягуються з позивача, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини сторін та суперечитиме її інтересам.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 р. у справі № 565/2071/19.

Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

На думку суду вимога позивача про зменшення розміру аліментів буде значно звужувати законне право малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на належне утримання, яке передбачене нормами СК України.

Таким чином, суд вважає, що достатніх та законних підстав для зменшення розміру аліментів немає, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4,13,80,81,141,263,265 ЦПК України, ст. 192 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Якішина