Провадження № 2/686/6904/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого - судді Карплюка О.І.

при секретарі судового засідання Войтович В.С.

розглянувши в місті Хмельницькому справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 72000 грн., посилаючись на те, що відповідач 11 липня 2019 року позичила у нього грошові кошти в сумі 36000 грн., зобов`язуючись повернути їх до 11 серпня 2019 року. Крім того, відповідач 11 липня 2022 року позичила у нього грошові кошти в сумі 36000 грн., зобов`язуючись повернути їх до 17 жовтня 2022 року. Однак, до цього часу борг так і не повернуто.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Так, відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до вимог ст. 1049 ч. 1 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що 11 липня 2019 року ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 36000 грн., які відповідач зобов`язувалась повернути до 11 серпня 2019 року. Крім того, відповідач 11 липня 2022 року позичила у нього грошові кошти в сумі 36000 грн., зобов`язуючись повернути їх до 17 жовтня 2022 року. Однак, до цього часу борг так і не повернуто.

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 263-265, 279 ЦПК України, ст. ст. 1046, 1047, 1049 ч. 1 ЦК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики в сумі 72000 грн. та судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

29.09.2025