справа № 755/9006/25 головуючий у суді І інстанції Гончарук В.П.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 жовтня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 29 липня 2025 року про зупинення провадження, постановлену під головуванням судді Гончарук В.П., в м. Києві, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чучукало Владислав Леонідович, ОСОБА_4 , про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_4 , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чучукало Владислав Леонідович про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя.

Ухвалою від 02 вересня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 29 липня 2025 року зупинено провадження у зазначеній цивільній справі до вступу у спадщину спадкоємців померлого позивача ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове судове рішення, яким провадження у справі за позовом ОСОБА_3 закрити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до змісту норм статей 251, 255 Цивільного процесуального кодексу України, можливість процесуального правонаступництва визначається можливістю правонаступництва у матеріальних правовідносинах. Правонаступництво у матеріальних правовідносинах у разі смерті особи визначається правом власності на майно. Позивач не звертався з позовною вимогою про визначення за ним частки у спірному майні. Тому, немає підстав вважати, що в даному спорі вирішується питання про те майно (тієї спірної частки, як зазначив суд), на яке б могли претендувати спадкоємці Позивача. Заявлена у позові вимога позивача не трансформується у право на майно, тому не передбачає можливості правонаступництва. Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 570/997/19, «визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування».

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 , вказує, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи та постановив законну та обґрунтовану ухвалу, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Дніпровського районного суду міста Києва від 29 липня 2025 року без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема щодо зупинення провадження у справі, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позов про визнання майна спільною сумісною власністю заявляється, коли виникає спір щодо права власності на майно, набуте у шлюбі або іншим чином у спільну власність. Правонаступництво у цивільному процесі означає заміну сторони у справі на іншу особу у зв`язку з певними юридичними фактами, такими як смерть. У випадку смерті одного з подружжя, його спадкоємці можуть вступити в процес, де вирішується питання про визнання майна спільною сумісною власністю, щоб претендувати на частку померлого. Це можливо, оскільки право на майно, що є спільною сумісною власністю, не припиняється зі смертю одного з подружжя, а переходить до його спадкоємців.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Питання зупинення провадження у справі врегульовано у Главі 8 Розділу ІІІ ЦПК України.

Зокрема, статтями 251-252 ЦПК України передбачено підстави за яких суд зобов`язаний або може зупинити провадження у справі.

Суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі смерті фізичної особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво (пункт 1 частина 1 статті 251 ЦПК України).

Згідно із п. 1 частини 1 статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктами 1, 3 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до залучення до участі у справі правонаступника.

Колегія суддів виходить з того, що зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи, відтак суд повинен виходити з того, що тяганина при вирішенні цивільних справ вважається грубим порушенням цивільно-процесуального законодавства та є неприпустимою.

Враховуючи наведене, предметом оцінки у даному апеляційному провадженні є виключно процесуальне рішення суду першої інстанції, від якого залежить можливість продовження розгляду судом даного спору.

Аналіз наведених вище положень законодавства дає підстави для висновку, що визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що відповідна підстава зупинення провадження у справі застосовується з метою забезпечення можливості дотримання процесуальних прав учасників процесу, закріплених нормами ЦПК України, зокрема на безперешкодну участь сторін у судовому процесі, та з метою виконання обов`язку суду щодо повного та об`єктивного дослідження судом всіх обставин справи.

Відповідно до статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони на будь-якій стадії судового процесу; усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, які він замінив.

Таким чином, процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку із вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Як вбачається з матеріалів справи, звернувшись до суду та визначивши відповідачем ОСОБА_1 , позивач ОСОБА_3 просив визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя - ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , станом на дату смерті останньої - ІНФОРМАЦІЯ_1 та скасувати свідоцтво про на право спадщину за заповітом від 28 вересня 2022 року, оформлене на ім`я ОСОБА_1 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чучукало Владиславом Леонідовичем.

З наданої адвокатом Ступніком С.В. копії свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 від 09 червня 2025 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 79).

До складу спадщини ОСОБА_3 входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавці на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ч. 1 ст. 1216 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Таким чином, незважаючи на те, що позовна вимога про скасування свідоцтва про на право спадщину за заповітом від 28 вересня 2022 року відносяться до немайнових, така безумовно стосуються нерухомого майна, як об`єкта цивільних відносин та яке позивач просив визнати спільною сумісною власністю подружжя.

Статтями 1218, 1219 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст.608 цього Кодексу.

В даному випадку, апеляційний суд враховує, що видача свідоцтва про на право спадщину за заповітом та вчинення на її підставі відповідних правочинів нерозривно пов`язані з особою, відтак спірні правовідносини носять майновий характер та допускають правонаступництво, оскільки спадкоємці позивача ОСОБА_3 , за їх наявності, набувають право вимоги майнового характеру щодо спірної квартири, у разі доведення факту її належності померлому на праві спільної власності. Отже, у випадку задоволення позову зазначене майно може бути віднесене до спадкової маси після померлого ОСОБА_3 , що свідчить про майновий інтерес її спадкоємців до предмета спору.

Отже, як вірно встановив суд першої інстанції, спірні правовідносини допускають правонаступництво, оскільки не відносяться до тих, які в силу ст. 1219 ЦК України не допускають правонаступництва.

Також судом встановлено, шо строк для прийняття спадщини після смерті позивача на час постановлення оскаржуваної ухвали не закінчився і коло правонаступників не визначено.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про наявність підстав до зупинення провадження у справі до залучення до участі у справі правонаступників померлого позивача є обґрунтованим.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні відносини не допускають правонаступництва.

За наведених обставин, вимога апеляційної скарги про закриття провадження у справі є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скарги висновків суду не спростовують, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою до залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 374, 375, 379, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 травня 2025 року в частині зупинення провадження у справі залишити без змін.

Відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 в частині ухвалення нового судового рішення про закриття провадження у справі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.