Справа № 545/2044/25
Провадження № 2/545/1415/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.09.2025Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: Стрюк Л.І.,

за участю секретаря: Гаврися В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтава у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 17.06.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» до ОСОБА_1 укладений договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» №1576666, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику кредит в сумі 27000 грн, строком на 360 днів, зі сплатою процентів 1,5%. Проте відповідач належним чином не виконав зобов`язання за договором, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 170 910грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 27000грн; заборгованість по процентах - 130 410грн; заборгованість за штрафними санкціями 13500грн.

Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №1576666 від 17.06.2024 у розмірі 170 910грн, судовий збір в сумі 2 422,40грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 28136,50 грн.

У судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо надавши клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явився, попередньо надавши письмові пояснення, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те що позивачем не надано належних та допустимих доказів видачі позивальнику кредиту у вказаній сумі, крім того вважає що застосування позивачем підвищеної процентної ставки (нарахування пені) відбулося саме у період воєнного стану, всупереч обмеженням, встановленим спеціальним законодавством, просив відмовити у задоволенні позову з підстав наведених в письмових поясненнях.

14.07.2025 від відповідача до суду надійшло клопотання про витребування доказів у справі, а саме оригіналів документів, долучених позивачем до позову: кредитного договору, паспорту споживчого кредиту, листа від ТОВ «ПЕЙТЕК», що підтвердження успішності переказу коштів. Однак, суд не вбачає підстав для його задоволення, у зв`язку з його не аргументованістю та відсутністю переконливих тверджень, так позивачем були долучені до матеріалів справи копії доказів у встановленому законом порядку, крім того позивач не ставить питання про необхідність призначення у справі експертизи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що 17.06. 2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладений договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» №1576666 (а.с.11-13).

Відповідно до п. 1. договору відповідачу надано кредит загальним розміром 27000грн; строк кредиту 360 днів (в)(день); періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів.

Відповідно до п.1.5.1. стандартна процентна ставка становить 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3. цього договору.

Згідно із п.1.5.2. передбачено, що знижена процентна ставка 1,425% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо споживач до 17.07.2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.

Відповідно до п.1.7.1 денна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 1,5% в день; розрахунок денної процентної ставки за формулою наведеною в ЗУ «Про споживче кредитування» (145800грн/27000грн) /360дн.*100%=1,5 в день; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної стаки 1,49% в день, розрахунок денної процентної ставки за формулою наведеною в ЗУ «Про споживче кредитування» (145192,5грн/27000грн) /360дн.*100%=1,49% в день; загальні витрати на дату укладення договору складають: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 145800гр; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 145192,5грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 9089,90% річних; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 8564,92%; орієнтовна загальні вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 172800грн; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 172192,5грн.

Відповідно до п.2 кошти кредиту були надані відповідачу у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № НОМЕР_1 .

Згідно із п. 7. договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1576666, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Вебсайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому Клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Вебсайту/ІКС Товариства.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір № 1576666 від 17.06.2024 підписаний 17.06.2024 21:256:04 ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором (зворот а.с.13).

Отже, судом встановлено факт укладення кредитного договору відповідачем, підписання його сторонами, в тому числі відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» та отримання відповідачем кредиту на умовах, визначених кредитним договором №1576666 від 17.06.2024, тому суд відхиляє твердження відповідача про відсутність підписів на кредитному договорі та неможливість встановлення ким саме від підписаний.

Відповідно до листа ТОВ «ПЕЙТЕК» № від 01.04.2025 відповідачу відповідно до умов кредитного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку НОМЕР_1 , в сумі 27000грн (зворот а.с.14).

Згідно з розрахунком заборгованості, станом на 05.05.2025 з відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором №1576666 в сумі 170910грн, складається з: суми заборгованості за тілом кредиту -27 000грн, сума заборгованості за процентами 130410грн, заборгованість за штрафними санкціями 13500грн (а.с. 15-18).

Відповідачу було надіслано досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості вих. № 1215 від 08.05.2025 (а.с.19).

Заборгованість в добровільному порядку не погашена.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено: «Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом».

Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».

ОСОБА_1 своїх зобов`язань вчасно не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість за вищевказаним кредитним договором, що підтверджується відповідними довідками про розрахунок заборгованості.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, відповідачем були порушені умови договорів щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договорами платежів, що призвело до невиконання взятих на себе зобов`язань.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту,в сумі 27000грн підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення заборгованості по процентах в сумі 130 410грн, слід зазначити таке.

За змістом частини 2статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про, зокрема, орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо).

Відповідно до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору; якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.

Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Відповідно до частин 1-4статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає, зокрема, будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно, зокрема, потреби у послугах. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Перелік форм підприємницької практики, що вводить в оману, не є вичерпним. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу.

Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона розумно покладається на них. Ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів, а з метою ухилення від виконання зобов`язань, є неприпустимим (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Відповідно до пункту 5 частини 3статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у частині 3 статті 509 та частинах 1, 2 статті627ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

З огляду на приписи частини 4статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.

Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац 3 підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що встановлений сторонами договору розмір відсотків є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг і підлягає зменшенню до розміру тіла кредиту.

Такий висновок цілком узгоджується з позицією викладеною, в постанові Верховного Суду від 12 лютого 2025 року у справі № 679/1103/23 у спорі з цих же правовідносин.

А тому суд погоджується із відповідачем та вважає, що нараховані відсотки за кредитним договором є несправедливими та підлягають стягненню в розмірі отриманого кредиту в сумі - 27000 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення в сумі 13500грн штрафних санкцій, то зазначені вимоги задоволенню не підлягають оскільки відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (в редакції закону України № 2120-IX від 15.03.2022 р.) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором №1576666 від 17.06.2024 у розмірі 54000грн, яка складається з : основного боргу 27000 грн та проценти 27000 грн.

Щодо стягнення судових витрат.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 37 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Зважаючи те, що відповідачем у відзиві на позов заявлено вимогу про застосування до стягнення витрат принципів розумності та співмірності та беручи до уваги категорію справ, типовість її та складність, усталену судову практику, суд вважає за доцільне зменшити заявлені позивачем вимоги стосовно стягнення витрат за правничу допомогу з 28136,50 грн до 3 000 грн.

Враховуючи наведене та те, що позовні вимоги задоволені на 31,59 %, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Селфі кредит» витрат на правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 947,70 грн та сплачений судовий збір у розмірі 765,24 грн, що разом становить 1712,94 грн.

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» (юридична адреса: вул. Андріївський узвіз, буд.1А, м. Київ, 04070, ) заборгованість за договором №1576666 від 17.06.2024 у розмірі 54000 грн та судові витрати в сумі 1712,94 грн, всього 55712,94 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: Л. І. Стрюк