ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 388/1241/23

провадження № 61-11252св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Фаловської І. М. (суддя-доповідач),

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Сердюка В. В., Ситнік О. М.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

відповідач - Долинська міська рада,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах яких діє адвокатка Міщенко Людмила Григорівна, на постанову Кропивницького апеляційного суду від 03 липня 2024 року у складі колегії суддів Єгорової С. М., Карпенка О. Л., Мурашка С. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Долинської міської ради про визнання незаконними та скасування рішень міської ради та зобов`язання вчинити дії, у якому просили:

визнати незаконним та скасувати рішення Долинської міської ради від 12 серпня 2022 року № 3843 «Про відмову ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та наданні її у власність»;

визнати незаконним та скасувати рішення Долинської міської ради від 12 серпня 2022 року № 3844 «Про відмову ОСОБА_3 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та наданні її у власність»;

визнати незаконним та скасувати рішення Долинської міської ради від 12 серпня 2022 року № 3845 «Про відмову ОСОБА_4 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та наданні її у власність»;

визнати незаконним та скасувати рішення Долинської міської ради від 12 серпня 2022 року № 3846 «Про відмову ОСОБА_2 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та наданні її у власність»;

зобов`язати Долинську міську раду затвердити проєкт землеустрою, розроблений Товариством з обмеженою відповідальністю «Тектоареал», від 11 березня 2021 року щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність громадян України, а саме ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 8,00 га, за адресою: Кіровоградська область, Кропивницький район, Долинська міська територіальна громада, за межами населеного пункту.

Позовну заяву мотивовано тим, що Долинська міська рада своїми рішеннями безпідставно відмовила у затверджені проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність.

Вказані рішення відповідача було визнано протиправними і скасовано у судовому порядку у справі № 340/2264/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 до Долинської міської ради про визнання протиправними рішень, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, відповідача зобов`язано повторно розглянути заяви позивачів про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок.

Однак згодом Долинська міська рада прийняла рішення про передання спірних земельних ділянок у власність іншим особам, а саме ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , хоча вони звернулись з відповідними заявами пізніше.

Вказані рішення оскаржуються у судовому порядку у справі № 340/2264/21.

Надалі відповідач прийняв оскаржувані у цій справі рішення, якими відмовив позивачам у затверджені проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання їх у власність, необґрунтовано посилаючись на те, що:

земельні ділянки вже перебувають у приватній власності інших осіб;

заяви подавались щодо земельних ділянок державної форми власності;

неправильно зазначено вимоги заяви (надання дозволу на розроблення документації із землеустрою замість надання дозволу на виготовлення технічної документації);

позивачі умисно замінили графічні матеріали, які додані до клопотання;

встановлено заборону на безоплатне передання у приватну власність земель державної та комунальної власності.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

Долинський районний суд Кіровоградської області ухвалою від 15 листопада 2023 року залучив до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

Долинський районний суд Кіровоградської області рішенням від 28 лютого 2024 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задовольнив частково.

Визнав незаконними та скасував рішення Долинської міської ради від 12 серпня 2022 року № № 3843 - 3846 щодо відмови ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 відповідно у затвердженні проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та наданні у власність.

В іншій частині позовних вимог відмовив.

Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що:

прийняття Долинською міською радою оскаржуваних рішень виходить за межі її повноважень, вимога позивачів про визнання незаконними та скасування рішень відповідача від 12 серпня 2022 року № № 3843 - 3846 є обґрунтованою, тому підлягає задоволенню, водночас вимога про зобов`язання відповідача затвердити проєкт землеустрою щодо відведення земельних ділянок задоволенню не підлягає;

рішення відповідача було прийнято, зокрема, на підставі статей 118 та 122 ЗК України по сутті зазначених у клопотаннях питань, водночас, зі змісту рішень відповідача випливає, що на час їх прийняття Долинській міській раді достеменно було відомо про перебування земельних ділянок у приватній власності інших фізичних осіб;

суд першої інстанції вважав, що відповідач за наслідками розгляду заяв позивачів про одержання безоплатно у власність земельних ділянок, які на час прийняття оскаржуваних рішень перебували у приватній власності інших фізичних осіб, ухвалюючи оскаржувані рішення щодо земельних ділянок, які не перебували у комунальній власності, вийшов за межі повноважень, наданих йому законом, а тому такі рішення є незаконними і підлягають скасуванню;

вимога позивачів про зобов`язання відповідача затвердити проєкт землеустрою щодо відведення земельних ділянок не може бути задоволена, оскільки ці земельні ділянки перебувають у приватній власності інших фізичних осіб.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Долинська міська рада оскаржила його в апеляційному порядку.

Кропивницький апеляційний суд постановою від 03 липня 2024 року апеляційну скаргу Долинської міської ради задовольнив.

Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 28 лютого 2024 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 скасував та ухвалив в цій частині нове рішення про відмову в позові.

Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Постанову апеляційного суду мотивовано тим, що Долинська міська рада, приймаючи оспорювані рішення, діяла в межах наданих їй повноважень та відповідно до закону, оскільки за умови передання земельних ділянок у власність інших осіб не мала права на розпорядження цими ділянками у спосіб, завлений позивачами, оскільки земельні ділянки уже не перебували у комунальній власності.

Рішення суду першої інстанції у частині вирішення позовної вимоги про зобов`язання вчинити дії до апеляційного суду не оскаржувалось, тому апеляційний суд його в цій частині не переглядав.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи осіб, які її подали

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду у серпні 2024 року, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах яких діє адвокатка Міщенко Л. Г., просять постанову суду апеляційної інстанції скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Як на підставу касаційного оскарження судового рішенння заявники посилаються на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 472/1282/17 (провадження № 61-41390св18), від 09 червня 2021 року у справі № 128/1329/18 (провадження № 61-18426св19), від 30 червня 2021 року у справі № 700/315/20 (провадження № 61-3515св21), від 13 червня 2022 року у справі № 278/2592/20 (провадження № 61-11128св21), від 30 червня 2022 року у справі № 700/305/20 (провадження № 61-4429св21), від 01 липня 2022 року у справі № 700/309/20 (провадження № 61-11769св21), про те, що першочергове право на отримання земельної ділянки має особа, на підставі проєкту землеустрою якої сформована відповідна земельна ділянка, якщо щодо цього відсутні законні перешкоди.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що позивачі вчинили всі залежні від них дії для приватизації земельних ділянок із неприватизованого земельного масиву, водночас Долинська міська рада безпідставно відмовила у затвердженні проєкту землеустрою з підстав його непогодження, проте таку відмову було визнано незаконною за позовом позивачів у адміністративній справі № 340/2264/21.

Проте, діючи недобросовісно, Долинська міська рада, будучи обізнаною про адміністративну справу № 340/2264/21, погодила іншим особам проєкт земелеустрою, розроблений на замовлення позивачів, та у затвердженні якого Долинська міська рада позивачам відмовила.

Надалі Долинська міська рада вдруге необґрунтовано відмовила у затвердженні проєкту землеустрою позивачам.

Апеляційний суд не звернув уваги на те, що предметом спору у цій справі є рішення Долинської міської ради, якими позивачам відмовлено у затвердженні проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та наданні їх у власність, водночас у іншій справі № 388/1264/21 (за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 до Долинської міської ради, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Долинської міської ради Нелюбової А. С. про визнання незаконними та скасування рішень про передання у власність земельних ділянок, рішень про державну реєстрацію прав власності, визнання прав власності), яка зупинена до закінчення розгляду цієї справи, має вирішуватися питання про право власності на спірні земельні ділянки.

Доводи інших учасників справи

Відзивів на касаційну скаргу від інших учасників справи не надходило.

Рух справи в суді касаційної інстанції

У серпні 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах яких діє адвокатка Міщенко Л. Г., на постанову Кропивницького апеляційного суду від 03 липня 2024 року.

Верховний Суд ухвалою від 13 серпня 2024 року відкривкасаційне провадження у справі та витребував матеріали справи.

У вересні 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.

Верховний Суд ухвалою від 17 вересня 2025 року призначив справу до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що Долинська міська рада рішеннями від 02 квітня 2021 року № № 666-669 відмовила у переданні у власність ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 земельних ділянок з кадастровими номерами: :02:000:5352, :02:000:5351, :02:000:5355, :02:000:5354, площею по 2,00 га кожна, у зв`язку з тим, що проєкт землеустрою не погоджений у порядку, встановленому статтею 186-1 ЗК України (а. с. 21-56, т. 1).

Кіровоградський окружний адміністративний суд рішенням від 06 серпня 2021 року, яке набрало законної сили 20 грудня 2021 року, у справі № 340/2264/21 позов ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 до Долинської міської ради про визнання протиправними рішень, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнив частково. Визнав рішення Долинської міської ради від 02 квітня 2021 року № № 666-669 протиправними та скасував їх. Зобов`язав Долинську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 8,00 га (по 2,00 га кожному), які розташовані за межами села Новогригорівка Перша Долинської міської територіальної громади Кропивницького району Кіровоградської області, кадастрові номери :02:000:5355, :02:000:5354, :02:000:5351, :02:000:5352.

Долинська міська рада рішеннями від 02 квітня 2021 року № 376, № 400, № 544, № 595 надала ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 дозвіл на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність.

Долинська міська рада рішеннями від 30 липня 2021 року № 1399, № 1413, № 1460, № 1470 затвердила проєкт землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та передала у власність ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 земельні ділянки, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, по 2,000 га кожному, з кадастровими номерами :02:000:5355, :02:000:5351, :02:000:5352, :02:000:5354.

За інформацією з Державного земельного кадастру від 03 жовтня 2023 року право приватної власності на вказані земельні ділянки 03 серпня 2021 року зареєстровано за ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5

Долинська міська рада 12 серпня 2022 року на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2021 року у справі № 340/2264/21 повторно розглянула заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 від 26 березня 2021 року з доданим проєктом землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за межами села Новогригорівка Перша Долинської міської територіальної громади, на підставі клопотань ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 від 10 лютого 2021 року про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки державної форми власності (згідно із поданим викопіюванням із кадастрової карти з інформацією щодо земельної ділянки).

Оскільки 10 лютого 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 подали клопотання саме про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок, а не про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, площею 24,4611 га, з кадастровим номером :02:000:9351, ураховуючи, що земельні ділянки з кадастровими номерами :02:000:5355, :02:000:5351, :02:000:5354, :02:000:5352 перебувають у приватній власності інших фізичних осіб, а також у зв`язку з умисною заміною графічного матеріалу (бажаного місця розташування), які додані до клопотань ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок під час замовлення проєкту відведення земельних ділянок у власність, та у зв`язку із забороною під час дії воєнного стану безоплатно передавати землі державної, комунальної власності у приватну власність, надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою з метою безоплатного передання, розроблювати таку документацію (підпункт 5 пункту 27 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України), міська рада рішеннями від 12 серпня 2022 року № № 3843 - 3846 вирішила:

відмовити ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 у затвердженні проєкту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність громадянам України земельної ділянки, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 8,00 га, площею по 2,00 га кожному, які розташовані за межами села Новогригорівка Перша на території Долинської міської територіальної громади, кадастрові номери :02:000:5355, :02:000:5351, :02:000:5354, :02:000:5352, відповідно;

відмовити ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 у переданні у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, площею по 2,00 га кожному, які розташовані за межами села Новогригорівка Перша на території Долинської міської територіальної громади, кадастрові номери :02:000:5355, :02:000:5351, :02:000:5354, :02:000:5352, відповідно.

У провадженні Долинського районного суду Кіровоградської області перебуває цивільна справа № 388/1264/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 до Долинської міської ради, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Долинської міської ради Нелюбової А. С. про визнання незаконними та скасування рішень про передання у власність земельних ділянок, рішень про державну реєстрацію прав власності, визнання прав власності.

Долинський районний суд Кіровоградської області ухвалою від 24 липня 2023 року зупинив провадження у справі № 388/1264/21 до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 388/1241/23.

Апеляційний суд встановив, що у справі № 388/1241/23 позивачі оскаржують рішення, прийняті Долинською міською радою за результатами розгляду їх заяв про затвердження проєктів землеустрою щодо відведення їм у власність земельних ділянок, спір щодо яких вирішується у справі № 388/1264/21.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону постанова апеляційного суду відповідає.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів (частина третя 152 ЗК України).

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

У частинах першій, другій статті 78 ЗК України зазначено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно з частиною першою статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 116 ЗК України (в редакції, чинні на час виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з пунктом «в» частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

За змістом пункту «б» частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства в розмірі не більше 2,0 га.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, погодження проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок регулюються статтями 118, 186 ЗК України.

Згідно з частинами шостою, сьомою статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проєктів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (абзац третій частини сьомої статті 118 ЗК України).

У частині дев`ятій статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно до пункту 6 частини другої, частин шостої, сьомої статті 186 ЗК України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування, інші суб`єкти, визначені цією статтею, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання документації із землеустрою безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про її погодження або про відмову в погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Строк дії таких висновків є необмеженим. Підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Згідно з матеріалами справи, що переглядається, позивачі звернулися до Долинської міської ради з клопотаннями від 10 лютого 2021 року про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства (згідно із поданими викопіюваннями із кадастрової карти), а у зв`язку з відсутністю будь-яких прийнятих рішень ради (про відмову у наданні дозволу або про надання дозволу) позивачі уклали договори на виконання робіт для розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

У березні 2021 року було розроблено проєкт землеустрою щодо відведення земельних ділянок позивачам відповідно до частини 7 статті 118 ЗК України за принципом мовчазної згоди.

Надалі земельні ділянки, на які претендували позивачі та щодо яких на їх замовлення було розроблено проєкт землеутрою, сформовані як об`єкти цивільних прав з присвоєнням кадастрових номерів :02:000:5355, :02:000:5354, :02:000:5351, :02:000:5352.

26 березня 2021 року позивачі звернулися до відповідача із клопотаннями про затвердження проєкту землеустрою та надання вказаних земельних ділянок у власність.

Водночас рішеннями відповідача від 02 квітня 2021 року № № 666-669 їм було відмовлено з підстав непогодження проєкту землеустрою у визначеному законом порядку.

Позивачі оскаржили вказані рішення Долинської міської ради до адміністративного суду (справа № 340/2264/21).

За наслідками розгляду Кіровоградським окружним адміністративним судом справи № 340/2264/21 рішенням від 06 серпня 2021 року, яке набрало законної сили 20 грудня 2021 року, позов ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 до Долинської міської ради про визнання протиправними рішень, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано рішення Долинської міської ради від 02 квітня 2021 року № № 666-669, якими позивачам відмовлено у затвердженні проєкту землеустрою, протиправними та скасовано. Зобов`язано Долинську міську раду повторно розглянути заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок, кадастрові номери :02:000:5355, :02:000:5354, :02:000:5351, :02:000:5352.

У адміністративній справі № 340/2264/21 суди встановили, що проєкт землеутрою, розроблений позивачами, належно погоджений уповноваженими органами, а Долинська міська рада безпідставно відмовила у його затвердженні.

Водночас Долинська міська рада під час розгляду адміністративної справи № 340/2264/21 рішеннями від 02 квітня 2021 року № 376, № 400, № 544, № 595 надала ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 дозволи на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність.

30 липня 2021 року під час розгляду адміністративної справи № 340/2264/21 Долинська міська рада рішеннями № 1399, № 1413, № 1460, № 1470 затвердила проєкт землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та передала у власність ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 земельні ділянки, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, по 2,00 га кожному, з кадастровими номерами :02:000:5355, :02:000:5351, :02:000:5352, :02:000:5354.

Надалі, 12 серпня 2022 року, Долинська міська рада на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2021 року у справі № 340/2264/21 повторно розглянула заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 від 26 березня 2021 року про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок з кадастровими номерами :02:000:5355, :02:000:5351, :02:000:5354, :02:000:5352 та відмовила у його затвердженні, посилаючись на те, що:

земельні ділянки з кадастровими номерами :02:000:5355, :02:000:5351, :02:000:5354, :02:000:5352 перебувають у приватній власності інших фізичних осіб;

позивачі умисно замінили графічні матеріали (бажане місце розташування), під час замовлення проєкту відведення земельних ділянок у власність;

під час дії воєнного стану заборонено безоплатно передавати землі державної, комунальної власності у приватну власність, надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою з метою безоплатного передання, розроблювати таку документацію (підпункт 5 пункту 27 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України).

Не погодившись із оскаржуваними рішеннями Долинської міської ради, якими позивачам повторно відмовлено у затверджені проєкту землеустрою та вважаючи такі дії недобросовісними, позивачі вдруге звернулися до адміністративного суду з позовом про визнання незаконними і скасування рішень Долинської міської ради від 12 серпня 2022 року № № 3843 - 3846 (адміністративна справа № 340/5985/22) та з позовом про визнання незаконними і скасування рішень від 30 липня 2021 року № 1399, № 1413, № 1460, № 1470, якими затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та передання у власність ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 (адміністративна справа № 340/3264/22).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 липня 2022 року у адміністративній справі № 340/3264/22 відмовлено у відкритті провадження у справі. Роз`яснено позивачам право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2023 року у адміністративній справі № 340/5985/22 закрито провадження у справі. Роз`яснено позивачам право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства, оскільки існує спір про право власності на земельні ділянки між фізичними особами, яке виникло на підставі рішень Долинської міської ради, а у такому спорі відповідачами мають бути, в першу чергу, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 і ОСОБА_5 , а не рада, адже саме ці особи можуть втратити право власності на земельні ділянки за наслідками вирішення спору.

З огляду на роз`яснення позивачам у адміністративних справах щодо їх права на звернення за захистом майнового права та інтересу у порядку цивільного судочинства:

у липні 2023 року позивачі звернулися до Долинського районного суду Кіровоградської області з позовом до Долинської міської ради, треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , про визнання незаконними та скасування рішень Долинської міської ради від 12 серпня 2022 року № № 3843 - 3846 щодо відмови позивачам у затвердженні проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання у власність (цивільна справа № 388/1241/23, що переглядається);

у серпні 2023 року позивачі звернулися до суду з позовом до Долинської міської ради, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Долинської міської ради Нелюбової А. С. про визнання незаконними та скасування рішень Долинської міської ради від 30 липня 2021 року № 1399, № 1413, № 1460, № 1470 про передання земельних ділянок у власність ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , рішень про державну реєстрацію прав власності на земельні ділянки за цими особами та визнання прав власності на земельні ділянки за позивачами (цивільна справа № 388/1264/21). Ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 24 липня 2023 року провадження у справі № 388/1264/21 зупинено до набрання законної сили рішенням у справі № 388/1241/23, що переглядається.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції, розглянувши справу у межах предмета та підстав позову, позов задовольнив частково та скасував рішення Долинської міської ради від 12 серпня 2022 року № № 3843 - 3846 щодо відмови ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 у затвердженні проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та наданні у власність, керуючись тим, що земельні ділянки на час прийняття цих рішень не перебували у комунальній власності, тому повноважень на прийняття цих рішень відповідач не мав.

Водночас апеляційний суд, погодившись із тим, що правомірні підстави на розпорядження вказаними земельними ділянками у Долинської міської ради відсутні, оскільки ділянки передані у приватну власність третіх осіб, виснував про відмову у позові в оскаржуваній частині.

Погоджуючись по суті з порушенням прав позивачів на отримання у власність земельних ділянок, апеляційний суд керувався тим, що вони не позбавлені права у інший спосіб захистити своє порушене майнове право та інтерес.

Колегія суддів погоджується з такими висновками апеляційного суду у цій конкретній справі у частині вирішення позовної вимоги, судове рішення щодо відмови у задоволенні якої переглядає Верховний Суд.

У касаційній скарзі заявники зазначають, що дії органу місцевого самоврядування із надання у власність третім особам земельних ділянок, які сформовані за проєктом землеустрою, виконаним на замовлення позивачів, є незаконними, тому рішення щодо повторної відмови відповідача у затвердженні проєкту землеустрою позивачам підлягають скасуванню, на що не звернув уваги апеляційний суд.

За змістом позовної заяви у справі, що переглядається, позовні вимоги позивачів пред`явлено до Долинської міської ради з тих підстав, що вона, на переконання позивачів, діяла недобросовісно, обмежила їх права на користь третіх осіб та тривалий час не виконувала рішення суду у адміністративній справі № 340/2264/21.

Водночас правомірність набуття ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (залучені до участі у справі як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору) права власності на земельні ділянки, сформовані за проєктом землеустрою позивачів, у цій справі позивачі не оскаржують.

Більше того, у касаційній скарзі заявники наголошують, що у цій справі питання правомірності передання земельних ділянок із кадастровими номерами :02:000:5355, :02:000:5351, :02:000:5354, :02:000:5352 у власність третіх осіб позивачі не порушували, тому воно не підлягає оцінці та вирішенню у межах цієї справи та вирішується у справі № 388/1264/21.

У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 червня 2022 року в справі № 602/1455/20).

Верховний Суд з урахуванням того, що позивачі у справі, що переглядається, не заявляють позовних вимог у частині оспорення правомірності набуття права власності на земельні ділянки третіми особами, які не є відповідачами у справі, погоджується з висновками апеляційного суду, що на час ухвалення оскаржуваних рішень вказані земельні ділянки вже не перебували у комунальній власності, а перебували у приватній власності третіх осіб, тому немає підстав для задоволення позову в частині позовної вимоги, яка переглядається.

Верховний Суд зауважує, що за встановлених обставин у цій справі, саме собою питання оскарження рішення про відмову у затвердженні проєкту землеустрою позивачів не приведе до відновлення їх цивільного права та інтересу, який вони вважають порушеним, зокрема неправомірністю дій органу місцевого самоврядування.

Разом із тим, вирішення питання захисту порушених прав та інтересів позивачів щодо отримання у власність земельних ділянок можливе шляхом вирішення спору у справі № 388/1264/21 за вимогами позивачів до Долинської міської ради, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Долинської міської ради Нелюбової А. С. про визнання незаконними та скасування рішень Долинської міської ради про передання земельних ділянок у власність цих фізичних осіб, рішень про державну реєстрацію прав власності на земельні ділянки за цими особами та визнання прав власності на земельні ділянки за позивачами.

Отже, Верховний Суд під час перевірки правильності застосування апеляційним судом норм права у подібних правовідносинах ураховує висновки адміністративного суду у справі № 340/2264/21, які є преюдиційними у частині встановлення обставин неправомірності дій Долинської міської ради, яка не розглянула клопотання позивачів про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою, а потім безпідставно відмовила у затвердженні цього проєкту. Надалі, ухвалюючи оскаржувані у справі, що переглядається, рішення про повторну відмову у затвердженні позивачам проєкту землеустрою, рада не врахувала висновків адміністративного суду, що є підставою для постановлення окремої ухвали.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Верховний Суд зазначає, що органи місцевого самоврядування були наділені повноваженнями розпоряджатися спірними земельними ділянками, надаючи їх у власність інших фізичних осіб, водночас у справі, що переглядається, це унеможливило захист прав та інтересів позивачів щодо спірних земельних ділянок з огляду на фактичні обставини, встановлені у цій справі, та неналежний спосіб захисту, обраний позивачами, співвідносно до цивільної справи № 388/1264/21.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення у цій справі.

У касаційній скарзі заявники посилаються на те, що апеляційний суд застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, на підставі яких відкрито касаційне провадження.

У постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 472/1282/17 (провадження № 61-41390св18) касаційний суд переглядав справу за первісним позовом фізичної особи, на підставі проєкту землеустрою якої сформовано земельну ділянку, до фізичної особи, якій безоплатно передано цю земельну ділянку у власність та яка зареєструвала право власності на неї, ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання незаконними та скасування наказів ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області про надання фізичній особі відповідачу дозволу на розроблення проєкту землеустрою, про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність фізичної особи відповідача, скасування державної реєстрації права власності фізичної особи відповідача та зустрічним позовом про визнання незаконним та скасування наказу про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність позивачу.

У вказаній справі Верховний Суд погодився з рішеннями судів у частині захисту порушеного права позивача шляхом скасування наказу уповноваженого органу про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність фізичній особі відповідачу та державної реєстрації права власності фізичної особи відповідача на цю ділянку.

Постановою Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі № 128/1329/18 (провадження № 61-18426св19) завершено перегляд справи за позовом фізичної особи, на підставі проєкту землеустрою якої сформовано земельну ділянку, до фізичної особи, якій безоплатно передано цю земельну ділянку у власність та яка зареєструвала право власності на неї, ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, державного реєстратора про визнання незаконною відмови у затвердженні проєкту землеустрою, визнання незаконним та скасування наказу про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність фізичній особі відповідачу та визнання незаконним і скасування рішення про державну реєстрацію речових прав за фізичною особою відповідачем.

У наведеній справі Верховний Суд залишив в силі рішення суду першої інстанції у частині захисту порушеного права позивача шляхом визнання незаконною відмови у затвердженні проєкту землеустрою та скасування наказу уповноваженого органу про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність фізичній особі відповідачу. У частині вирішення позовної вимоги та визнання незаконним і скасування рішення про державну реєстрацію речових прав за фізичною особою відповідачем судові рішення не переглядав.

У постановах Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 700/315/20 (провадження № 61-3515св21), від 30 червня 2022 року у справі № 700/305/20 (провадження № 61-4429св21), від 01 липня 2022 року у справі № 700/309/20 (провадження № 61-11769св21) касаційний суд переглядав аналогічні справи за позовами фізичних осіб, на підставі проєкту землеустрою яких сформовано земельні ділянки, до фізичних осіб, яким безоплатно передано ці земельні ділянки у власність та які зареєстрували право власності на них, ГУ Держгеокадастру у Черкаській області, орендаря, державного реєстратора про визнання незаконними та скасування наказів ГУ Держгеокадастру у Черкаській області про відмову позивачам у затвердженні проєкту землеустрою та про затвердження проєкту землеустрою та надання земельних ділянок у власність фізичних осіб відповідачів, визнання незаконними та скасування рішень про державну реєстрацію права власності фізичних осіб відповідачів на земельні ділянки, визнання припиненим права власності фізичних осіб відповідачів на земельні ділянки, визнання недійсними договорів оренди землі, визнання незаконними та скасування рішень про державну реєстрацію права оренди на земельні ділянки, визнання припиненим права оренди на земельні ділянки, зобов`язання видати накази про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок.

Верховний Суд у цих справах погодився з висновками судів, які задовольнили позови у частині захисту порушеного права позивачів шляхом визнання незаконними та скасування наказів ГУ Держгеокадастру у Черкаській області про відмову позивачам у затвердженні проєктів землеустрою та про затвердження проєктів землеустрою та надання земельних ділянок у власність фізичних осіб відповідачів, визнання незаконними та скасування рішень про державну реєстрацію права власності фізичних осіб відповідачів на земельні ділянки, визнання припиненим права власності фізичних осіб відповідачів на земельні ділянки, визнання недійсними договорів оренди землі, визнання незаконними та скасування рішень про державну реєстрацію права оренди на земельні ділянки, визнання припиненим права оренди на земельні ділянки.

За результатами розгляду вказаних справ Верховний Суд сформував висновок, що першочергове право на отримання шляхом приватизації земельної ділянки державної чи комунальної власності у власність у межах встановлених правових норм має особа, на підставі проєкту землеустрою якої сформована відповідна ділянка, якщо для цього не існує законних перешкод.

Вказані висновки Верховного Суду у порівнянні з висновками апеляційного суду у справі, що переглядається, зроблено за інших фактичних обставин, оскільки у справі, що переглядається, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 не заявляли позовних вимог про скасування наказу уповноваженого органу про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність третіх осіб, державної реєстрації права власності третіх осіб на ці ділянки, не оспорювали право власності третіх осіб та не залучали третіх осіб відповідачами у справі. Водночас такі вимоги позивачі заявили у цивільній справі № 388/1264/21 (розгляд зупинено до набрання законної сили рішенням у справі, що переглядається), у якій позовні вимоги пред`явлено, зокрема до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які зареєстрували право власності на земельні ділянки, на які претендують позивачі.

У постанові Верховного Суду від 13 червня 2022 року у справі № 278/2592/20 (провадження № 61-11128св21) переглядалась справа за позовом фізичної особи, яка має намір приватизувати земельну ділянку, до фізичної особи, яка є власником земельної ділянки, до складу якої входить земельна ділянка, на яку претендує позивач, ГУ Держгеокадастру у Житомирській області про визнання недійсним та скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Житомирській області про затвердження проєкту землеустрою та надання земельної ділянки у власність фізичній особі відповідачу.

Верховний Суд у вказаній справі погодився з висновками судів про відмову у позові з огляду на те, що ділянка, яку мав бажання приватизувати позивач, за своєю категорією відноситься до земель водного фонду.

З огляду на те, що у справі, яка переглядається, позивачам відмовлено у затвердженні проєкту землеустрою, зокрема з підстав надання земельних ділянок у власність третім особам, а не у зв`язку з належністю земельних ділянок до земель водного фонду, висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 13 червня 2022 року у справі № 278/2592/20 (провадження № 61-11128св21), не є релевантними до справи, що переглядається.

Отже, у постановах Верховного Суду, на висновки в яких як на неоднакові приклади застосування норм права посилаються заявники у касаційній скарзі, фактичні обставини не є подібними до обставин, встановлених у справі, що переглядається.

Оскільки обставини, які стали підставою для відкриття касаційного провадження відповідно до пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України за касаційною скаргою позивачів, не підтвердилися, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

З огляду на те, що предметом розгляду у касаційному суді є законність та обґрунтованість оскарженого судового рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України, проаналізувавши зміст оскаржуваного судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційний суд ухвалив постанову на підставі встановлених обставин та поданих сторонами доказів, які мають індивідуальний характер, притаманний для спірних правовідносин.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявників та їх відображення у оскаржуваному судовому рішенні, питання обґрунтованості висновків суду апеляційної інстанції, Верховний Суд керується тим, що у справі, яка переглядається, було надано вичерпні відповіді на всі істотні питання, що виникли під час кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а інші доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків суду.

Передбачених частиною третьою статті 400 ЦПК України підстав для виходу за межі доводів та вимог касаційної скарги Верховний Суд не встановив.

Також Верховний Суд враховує, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), заява № 49684/99).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З викладених підстав колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах яких діє адвокатка Міщенко Людмила Григорівна, залишити без задоволення.

Постанову Кропивницького апеляційного суду від 03 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий І. М. Фаловська

Судді В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. В. Сердюк

О. М. Ситнік