ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/27812/24

Провадження № 22-ц/820/1644/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Талалай О.І., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Заворотна А.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів та стягнення пені за прострочення сплати аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 квітня 2025 року (суддя Колієв С.А.).

Заслухавши доповідача, пояснення представника учасника справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У жовтні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, стягнення пені за прострочення сплати аліментів та інфляційних втрат.

В обґрунтування позову зазначав, що перебував у шлюбі з ОСОБА_3 , за час якого в них з відповідачкою народилося двоє спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 20.04.2018 шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.04.2019 у справі №686/7160/19 стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача на утримання дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 аліменти у зрозмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 18.03.2019 та до повноліття дітей.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.10.2020 у справі №686/16313/20 про стягнення з ОСОБА_3 на його користь аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6 у розмір частки заробітку (доходу) останньої, починаючи з дня набрання чинності вказаним рішенням і до закінчення ОСОБА_4 навчання, але не довше ніж досягнення ним 23 років.

Вказані рішення суду щодо сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_8 у розмірі 1/6 частки від заробітку (з урахуванням виключення частки, яка припадала на сина ОСОБА_9 після досягнення ним повноліття) (виконавче провадження №59231966) та на утримання сина ОСОБА_9 на період його навчання (ВП №65592363) ОСОБА_3 належним чином не виконувала. Згідно довідок, які видані Другом відділом ДВС у м. Хмельницькому заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів у виконавчому провадженні №59231966 (на утримання сина ОСОБА_8 ) за період з 01.01.2024 становить 17 786,90 грн, а у виконавчому провадженні № 65592363 (на утримання сина ОСОБА_9 ) 27 792,00 гривень.

Зазначав, що після досягнення старшою дитиною сином ОСОБА_9 повноліття, розмір аліментів, який стягується на утримання іншого неповнолітнього сина ОСОБА_8 склав 1/6 частку від заробітку відповідями (вказаний розмір був визначений державним виконавцем з вируванням частки, яка припадала на сина ОСОБА_9 ). Такий розмір аліментів є замалим, не відповідає мінімально гарантованому рівню забезпечення дитини у віці від 6 до 18 років та не може забезпечити його гармонійний розвиток. З огляду на викладене вважав, що належний розмір аліментів, який слід стягувати з відповідача на утримання сина ОСОБА_8 та який би забезпечував мінімальні потреби дитини у розвитку має становити частку від заробітку останньої.

Крім цього, оскільки відповідачка належним чином не виконувала рішення суду по сплаті аліментів як на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 , так і на повнолітнього сина ОСОБА_9 остання зобов`язана сплатити неустойку (пеню) за весь період прострочення. Розмір неустойки за прострочення сплати аліментів у виконавчому провадженні №59231966 за період 287 календарних днів становить 91 672,33 грн, а у виконавчому провадженні №65592363 173483,80 грн, проте такий розмір не може перевищувати 100% заборгованості.

Також, на думку позивача, у зв`язку із знеціненням гривні відповідачка зобов`язана сплатити за вказаний період інфляційні втрати, які у виконавчому провадженні №59231966 становлять 1148,81 грн, а у виконавчому провадженні №65592363 1 795,01 грн.

Враховуючи викладене, просив суд:

- змінити розмір аліментів, визначених рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.04.2019 у справі №686/7160/19 та стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) останньої щомісячно;

- стягнути з ОСОБА_3 на його користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,у розмірі 17786,90 грн та 1148,81 грн інфляційних втрат за період з 01.01.2024 по 14.10.2024;

- стягнути з ОСОБА_3 на його користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 27792 грн та 1795,01 грн інфляційних втрат за період з 01.01.2024 по 14.10.2024.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 квітня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.01.2024 по 30.09.2024 у сумі 27792 грн, а також пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01.01.2024 по 30.09.2024 у сумі 17786,00 грн, а всього 45578,90 грн.

В решті у задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1137,71 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про зміну розміру аліментів, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в цій частині скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. При цьому, посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права.

Зазначає, що відповідачка не посилалась на скрутне матеріальне становище, що могло б свідчити про надмірні розміри аліментів, які позивач просив стягнути на утримання сина ОСОБА_8 , навпаки, доводила суду свій високий рівень доходів, які становлять у гривневому еквіваленті більше 40 тисяч чи 1 тисяча доларів США в конвертованій валюті. Більш того, сторона відповідача надала відповідні докази в матеріали справи, а саме трудовий договір з роботодавцем у Республіка Польща, зі змісту якого вбачається дійсний рівень її доходів. Окрім того, матеріали цієї ж справи містять інформацію щодо розміру доходів відповідачки, з яких проводиться нарахування аліментів на утримання дітей.

Таким чином, що при рівні доходів ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_8 розраховуються, як 1/6 частка від 12352,00 грн, які беруться ДВС до уваги, як середня заробітна плата по Хмельницькому регіону, оскільки відповідачка нібито є безробітною.

Судом першої інстанції не взято до уваги, що матеріали справи не містять жодного доказу того, що відповідачка просить зменшити розмір стягуваних аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_10 , або принаймні залишити їх на такому ж рівні, навпаки відповідачка, на думку скаржника, хизується високим розміром доходів за межами України, що є правовою підставою для збільшення розміру аліментів.

Вказує, що усі ці обставини були достеменно відомо суду, встановлені письмовими доказами та поясненнями позивача, проте з невідомих причин проігноровані судом.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що ОСОБА_2 тривалий час самотужки виховує та утримує неповнолітнього сина ОСОБА_10 , який цілковито залежить від позивача, оскільки проживає разом зі ним, перебуває на його вихованні і повному матеріальному утриманні, в силу його віку позивач відповідаю за його життя, здоров?я та безпеку, а також за його будь-які дії, оскільки його мати мешкає в іншій країні за сотні-тисячі кілометрів та самоусунулась від прийняття будь-якої участі у практичному житті дитини.

Крім цього, вказує, що старший син ОСОБА_11 хоча і є повнолітнім, проте навчається очно на 6 курсі Чернівецького медичного університету, а тому і проживає в іншому місті, сам перебуває у позивача на утриманні, відтак також не зможе утримувати і виховувати молодшого брата ОСОБА_10 самостійно, без участі батька.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

За змістом апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції в частин задоволення позовних вимог про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, в частині відмови у задоволення позовних вимог про стягнення інфляційних втрат не оскаржується, а тому апеляційним судом, відповідно до приписів ст. 367 ЦПК України, не переглядається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно положень частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зміну розміру аліментів відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (т. 1 а.с. 18-20)

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.04.2019 у справі №686/7160/19 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.03.2019 і до повноліття дітей. (т.1 а.с. 23)

Виданий судом виконавчий лист №686/7160/19 був звернутий до примусового виконання та на його підставі постановою державного виконавця Другого відділу ДВС міста Хмельницького від 30.05.2019 було відкрито виконавче провадження №59231966.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 05.10.2020 у справі №686/16313/20 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу набрання рішенням законної сили і до закінчення дитиною навчання, але не довше ніж до досягнення ОСОБА_4 23 років.( т. 1 а.с. 24). Виконавчий лист № 686/16313/20 звернуто до примусового виконання та на його підставі постановою державного виконавця Другого відділу ДВС міста Хмельницького від 16.06.2021 було відкрито виконавче провадження №65592363.

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 03.02.2025 №5458/25.17-42, за виконавчим листом №686/7160/19, проводиться щомісячне нарахування аліментів на утримання сина ОСОБА_8 в розмірі 1976,3 грн. (а.с. 220 т. 1)

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про збільшення розміру аліментів, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його правильним з наступних підстав.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За змістом частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі статтями150,180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Статтею 141 СК України визначено, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз вказаної норми закону приводить до висновку, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Крім цього, наведена правова норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав.

Отже, враховуючи зміст статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним та, зокрема, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів стягувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Тобто, звертаючись до суду з позовом саме позивач повинен надати докази на підтвердження наявності правових підстав для зміни розміру аліментів та має надати докази на підтвердження тих обставин, на які посилається у своїх доводах у позові, зокрема, не лише про те, які доходи платник аліментів має на час розгляду питання про збільшення аліментів, а й які він мав доходи на час ухвалення рішення про стягнення аліментів для порівняльного аналізу. Те ж саме стосується і посилання позивача на неможливість забезпечити синові фінансову свободу та зростання витрат на утримання сина. При цьому, суд має виходити з матеріального становища обох сторін.

Разом з тим, позивач у відповідності до вимог ст.ст. 12, 76, 77, 81 ЦПК України, не надав суду доказів погіршення свого матеріального стану, як і доказів значного покращення матеріального стану відповідачки, що є законною підставою для збільшення розміру аліментів.

При цьому, розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, позивач не виконав вимог закону щодо належного обґрунтування та доказування позову.

Таким чином, враховуючи вищевказані обставини справи та вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для збільшення розміру аліментів.

Безпідставним є посилання скаржника на наявність у матеріалах справи письмового доказу - копії трудового договору укладеного між ОСОБА_3 та роботодавцем у Республіці Польща та отримання нею доходів, які становлять більше 40000 грн у гривневому еквіваленті. Оскільки наявна в матеріалах справи копія трудового договору (а.с. 196-201 т. 1), який перекладено з польської мови на українську мову, не засвідчений належним чином в порядку ст. 79 Закону України «Про нотаріат», а тому не є належним документом, оскільки він не оформлений в установленому законом порядку.

До письмових доказів, викладених іноземною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально засвідченою в порядку ст. 79 Закону України «Про нотаріат».

Доводи апеляційної скарги про наявність у відповідачки заборгованості по аліментах, про невиконання зобов`язань за укладеними договорами розстрочки заборгованості зі сплати аліментів, про відсутність матері у житті сина не можуть слугувати підставою для збільшення розміру аліментів визначених рішенням суду.

Розмір щомісячних отримуваних позивачем аліментів на утримання не є меншим мінімально гарантованого розміру аліментів встановленого законом 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зміну розміру аліментів і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди відповідача з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зміну розміру аліментів ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 квітня 2025 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зміну розміру аліментів залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: О.І. Талалай

О.І. Ярмолюк