Справа № 569/2063/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Бучко Т.М.

секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.

з участю представника відповідача Філатової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за договором позики № 3166652 в розмірі 21272,17 грн, суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати, понесені на професійну правничу допомогу, в розмірі 3500 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 19 січня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 3166652, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 7500 грн на строк 29 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день. Того ж дня позикодавець на виконання п.1 договору позики № 3166652 від 19 січня 2021 року передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 7500 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 , за посередництва платіжної установи ТОВ "ФК Фінекспрес". Враховуючи умови договору позики та здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором позики, які складають 3540,83 грн, заборгованість останнього за договором позики складає 21272,17 грн, зокрема: 7500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13772,17 грн - сума заборгованості за відсотками. 26 жовтня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали договір факторингу №2610, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики № 3166652 від 19 січня 2021 року. 03 квітня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ "Фінпром Маркет" уклали договір факторингу № 030423-ФК, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №3166652 від 19 січня 2021 року. Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за договором позики та заборгованості за процентами не виконав ні перед позикодавцем/первісним кредитором, ані перед позивачем/фактором ТОВ "Фінпром Маркет", що набуло право вимоги за договором позик на підставі договору факторингу.

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 березня 2025 року задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» суму заборгованості за договором позики № 3166652 в розмірі 21272,17 грн та 4222,40 грн у відшкодування судових витрат.

Ухвалою від 14 травня 2025 року за заявою ОСОБА_1 суд скасував заочне рішення та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою від 12 червня 2025 року суд задовольнив клопотання представника позивача про витребування доказів.

У заяві від 01 серпня 2025 року представник позивача ОСОБА_2 просить справу розглядати у відсутності представника ТОВ "Фінпром Маркет".

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що відповідач заперечує факт отримання коштів від первісного кредитора. Виписка по банківському рахунку не містить призначення платежу, а тому є неналежним доказом видачі відповідачу кредитних коштів. Позивач не є належним позивачем, оскільки відповідача не було повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором. Проценти за користування кредитним коштами підлягають списанню, так як відповідач є військовослужбовцем. Також просить застосувати до вимог позовну давность.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що 19 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладений договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 3166652 шляхом підписання позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором FQJqPXJWN4, що підтверджується довідкою про ідентифікацію ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів".

Відповідно до п.1 договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (позику) на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити плату (проценти) від суми позики.

Згідно з п.2 договору позики, сума позики 4000 грн, строк позики (строк договору) 30 днів, процентна ставка (базова) 1,99 % в день, процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70 %.

Переказ 19 січня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» позичальнику ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 7500 грн на картковий рахунок НОМЕР_2 підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес» № КД-000005902/ТНПП від 13 січня 2025 року, платіжною інструкцією 04face71-9a99-4672-a5cc-9dffed0a9fcO від 19 січня 2021 року та випискою про рух коштів за період з 19 січня 2021 року по 22 січня 2021 року, наданою АТ КБ «Приватбанк».

26 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» укладений договір факторингу № 2610, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло право грошової вимоги, серед інших, до боржника ОСОБА_1 за договором позики № 3166652 від 19 січня 2021 року, про що свідчить договір факторингу № 2610 від 26 жовтня 2021 року, акт прийому-передачі реєстру заборгованостей до договору факторингу № 2610 від 26 жовтня 2021 року, акт прийому-передачі інформації згідно реєстру заборгованості в електронному вигляді за договором факторингу № 2610 від 26 жовтня 2021 року, реєстр прав вимог № 2 до договору факторингу № 2610 від 26 жовтня 2021 року, акт звірки взаємних розрахунків за період січень 2021 року грудень 2022 року між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" і ФК Управління активами за договором факторингу № 2610 від 26 жовтня 2021 року.

03 квітня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» та Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" уклали договір факторингу № 030423-ФК, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до, серед інших, боржника ОСОБА_1 за договором позики № 3166652 від 19 січня 2021 року, що підтверджується договором факторингу № 030423-ФК від 03 квітня 2023 року, актом прийому-передачі реєстру заборгованостей до договору факторингу № 030423-ФК від 03 квітня 2023 року, актом прийому-передачі інформації згідно реєстру заборгованостей в електронному вигляді за договором факторингу № 030423-ФК від 03 квітня 2023 року, реєстром заборгованості до договору факторингу № 030423-ФК від 03 квітня 2023 року, актом звірки взаєморозрахунків за період з 03 квітня 2023 01 листопада 2024 між ТОВ "Фінансова компанія управління активами" і ТОВ "Фінпром Маркет" по договору факторингу № 030423-ФК від 03 квітня 2023 року.

За розрахунком позивача сума заборгованості відповідача за спірним договором позики становить 21272,17 грн та складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 7500 грн, заборгованості за процентами в сумі 13772,17 грн.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За положеннями п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).

За змістом ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За положеннями ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Надані позивачем докази, які в своїй сукупності підтверджують факт укладення спірного догвоору позики та факт видачі відповідачу грошових коштів в сумі 7500 грн, містять інформацію щодо предмета доказування, одержані позивачем в порядку, встановленому законом, а тому підстави для визнання їх неналежними та недопустими відсутні.

Відповідач, в порушення вимог ст.12, 81 ЦПК України, не надав суду доказів, що його персональні дані (серія та номер паспорта, реєстраційний номер картки платника податків, адреса місця проживання, номер телефону, електронна адреса, номер банківського рахунку/картки) були використані від його імені іншими особами, що банківська картка, на яку зараховані кошти, була ним втрачена, що переказ коштів в сумі 7500 грн 19 січня 2021 року на його банківську картку здійснений не первісним кредитором, а іншою юридичною чи фізичною особою.

Докази повернення відповідачем позики в сумі 7500 грн в порядку та на умовах, передбачених спірним договором, у справі відсутні.

Проценти за спірним договором позики в сумі 13772,17 грн за період з 19 січня 2021 року до 15 травня 2021 року (120 днів) нараховані за базовою ставкою 1,99 % в день відповідно до умов, передбачених Правилами надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики).

В п.4.2 спірного договору позики позичальник (відповідач) підтвердив, що до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) , йому зрозумілі.

До спірного договору позики позивач додав Правила надання грошових коштів у позику ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" (на умовах повернення позики в кінці строку позики). Разом з тим, вказані Правилами не містять підпису відповідача та в матеріалах справи відсутнє підтвердження того, що саме ці Правила вивчив відповідач. Згоди відповідача на визнання цих Правил невід`ємною частиною договору в тексті спірного договору позики не зазначено.

За таких обставин надані позивачем Правила надання грошових коштів у позику ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" (на умовах повернення позики в кінці строку позики) не можна розцінювати як частину договору, укладеного між сторонами 19 січня 2021 року.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18) виснувала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому суд зазначив, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.

У постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

Сторони спірного договору позики погодили строк позики (строк договору) 29 днів. Умов щодо пролонгації/автопролонгації строку користування позикою, порядку нарахування процентів за понадстрокове користування позикою договір позики не містить.

Отже, проценти за користування позикою можуть бути нараховані лише в межах погодженого сторонами строку позики 29 днів, тобто строку, на який були надані кошти. Розмір заборгованості відповідача за процентами, нарахованими за 29 днів за ставкою 1,99 % в день, становить 4328,25 грн (7500 грн х 1,99 % х 29 днів). 16 лютого 2021 року відповідач сплатив проценти в сумі 929,25 грн, 10 березня 2021 року - в сумі 1283,25 грн, 09 квітня 2021 року - в сумі 928,33 грн, 10 квітня 2021 року - в сумі 200 грн, 15 квітня 2021 року - в сумі 200 грн, що загалом становить 3540,83 грн, про що свідчить розрахунок заборгованості, наданий позивачем.

Враховуючи, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором позики щодо повернення позики та сплати процентів за користування нею, наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за договором позики в сумі 8287,42 грн, яка складається із заборгованості за сумою позики в розмірі 7500 грн та заборгованості за процентами в розмірі 787,42 грн (з урахуванням здійснених відповідачем платежів).

Посилання відповідача на відсутність доказів повідомлення його про зміну кредитора як підставу відмови у стягненні заборгованості на користь нового кредитора не заслуговують на увагу.

У постанові від 07 лютого 2018 року у справі № 2-2035/11 Верховний Суд зазначив, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.

Доказів, що відповідач сплатив заборгованість за спірним договором позики первісному кредитору, матеріали справи не містять. До позивача, як нового кредитора, перейшли права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, в тому числі право вимагати виконання боржником свого обов`язку щодо погашення заборгованості. При цьому заміна кредитора у зобов`язанні, відповідно до ст.516 ЦК України, здійснюється без згоди боржника і кількості замін кредитора у зобов`язанні закон не обмежує, а тому безпідставними є доводи відповідача про відсутність правовідносин між ним та позивачем.

Відповідно до ч.2 ст.517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

У справі наявні належні та допустимі докази переходу до позивача прав кредитора за договором позики № 3166652 від 19 січня 2021 року, тому відповідач, як боржник за договором позики, зобов`язаний виконати обов`язок щодо повернення позики та сплати процентів за користування позикою саме позивачу.

Відповідач заявив про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За положеннями ч.1, 5 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ч.3, 4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Спірний договір позики укладений 19 січня 2021 року строк на 29 днів. 15 квітня 2021 року відповідач частково сплатив проценти за договором позики. Тобто, перебіг позовної давності за вимогою про повернення позики починається 16 квітня 2021 року.

Враховуючи тривалість загальної позовної давності (3 роки), позовна давність за вимогою про повернення позики спливала 17 червня 2024 року.

Однак, відповідно до п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

24 лютого 2022 року Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, який триває донині.

З огляду на зупинення на строк дії воєнного стану перебігу позовної давності, позовна давність до вимоги про стягнення заборгованості за спірним договором позики не спливла станом на 30 січня 2025 року (дата звернення позивача до суду з позовом), а тому підстави для відмови у позові через сплив позовної давності відсутні.

Доводи представника відповідача щодо необхідності звільнення відповідача, який з 15 березня 2022 року мобілізований та перебуває у складі Збройних Сил України, від обов`язку сплачувати проценти за користування коштами суд до уваги не бере, оскільки проценти за спірним договором нараховані за період з 19 січня 2021 року до 16 лютого 2021 року. Доказів перебування відповідача у вказаний період в складі ЗСУ чи його участі в антитерористичній операції матеріали справи не містять.

За встановлених у справі обставин стягненню з відповідача підлягає заборгованість за сумою позики в розмірі 7500 грн та заборгованість за процентами в сумі 787,42 грн, що загалом становить 8287,42 грн, а отже, позов належить задовольнити частково. В задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами, нарахованими поза межами строку позики, належить відмовити.

За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору в сумі 944,73 грн (пропорційно розміру задоволених позовних вимог).

Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (ч.2 ст.133 ЦПК України).

На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу до позовної заяви додано договір про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01 листопада 2024 року, укладений між адвокатом Ткаченко Ю.О. та ТОВ "Фінпром Маркет", витяг з акту №2-П приймання-передачі наданої правничої допомоги від 06 грудня 2024 року, акт приймання передачі наданої правничої допомоги від 01 листопада 2024 року, платіжну інструкцію на підтвердження оплати наданої правничої допомоги № 579930930.1 від 18 грудня 2024 року, ордер серії АХ №1149961 від 01 листопада 2024 року, згідно яких вартість наданих послуг становить 3500 грн.

За положеннями ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, серед іншого, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Враховуючи категорію та складність справи, ціну позову, сталу судову практику щодо розгляду подібних справ, обсяг наданих адвокатом послуг та керуючись принципами справедливості і розумності, обгрунтованим та пропорційним до предмета спору є витрати в розмірі 1000 грн. Враховуючи, що суд позов задовольняє частково, з відповідача на користь позивача належить стягнути 390 грн у відшкодування витрати на професійну правничу допомогу (пропорційно розміру задоволених позовних вимог).

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 141, 258, 264-265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» суму заборгованості за договором позики № 3166652 у розмірі 8287 (вісім тисяч двісті вісімдесят сім) грн 42 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» 1334 (одну тисячу триста тридцять чотири) грн 73 коп у відшкодування судових витрат.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі :

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», місцезнаходження: 08200, Київська область, м.Ірпінь, вул.Стельмаха Михайла, буд.9А, офіс 204; ;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 . Повне судове рішення складене 07 жовтня 2025 року.

Суддя