УХВАЛА

14 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 201/4437/24

провадження № 61-12407ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні власністю та встановлення порядку користування,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом

до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні власністю та встановлення порядку користування.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2025 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 вересня 2025 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні власністю та встановлення порядку користування задоволено.

Зобов?язано ОСОБА_1 та ОСОБА_3 усунути ОСОБА_2 перешкоди у користуванні приміщеннями загального користування у житловому будинку АДРЕСА_1 , які належать власникам на праві спільної часткової власності, а саме: Г - навіс, № l-8, I, II - споруди, мостіння, сходовою клітиною «l», «ІІ» та горищем, а також входами до нежитлового приміщення №1 магазин на 1-му поверсі, загальною площею 79,1 кв. м, нежитлового приміщення № 2 на ІІ-му поверсі загальною площею 55,6кв.м. в житловому будинку літ. А-2, квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 36,5кв.м, яка складає 11/80 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_3 загальною площею 79,5кв.м, що складає 25/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

Встановлено порядок користування приміщеннями загального користування у житловому будинку АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_2 у користування І - сходову клітину 13,9кв.м, II - сходову клітину 5,4кв.м, а також входи до нежитлового приміщення № 1 магазин на 1-му поверсі, загальною площею 79, 1 кв. м, нежитлового приміщення № 2 на ІІ-му поверсі загальною площею 55,6кв.м. в житловому будинку літ. А-2, квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 36,5 кв. м, яка складає 11/80 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 79,5 кв. м, що складає 25/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

Приміщення житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме: Г - навіс, № 1-8, І, II - споруди, мостіння, а також паркан навколо дому залишено у спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Зобов?язано ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у строк 3 дні з моменту набрання законної сили цього рішення надати ОСОБА_2 ключі від сходової клітини «І», «ІІ, входів, які ведуть через паркан навколо житлового будинку АДРЕСА_1 до приміщень загального користування.

Вирішено питання стягнення судового збору.

У жовтні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 вересня 2025 року.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

У окремо доданому клопотанні, посилаючись на скрутний матеріальний стан, заявник просить задовольнити його клопотання про звільнення від сплати судового збору, оскільки сума є непосильною для нього, вказує, що не отримав виплат. На підтвердження наведених обставин надає відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 01 жовтня 2025 року

№ 0462-25-33234, довідку про неотримання допомоги від 22 вересня 2025 року № 1285, довідку державної служби зайнятості від 24 вересня 2025 року, довідку з Пенсійного фонду України від 25 вересня 2025 року.

Відповідно до частини першої та третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Верховний Суд у постанові від 30 березня 2021 року у справі № 338/158/19 (провадження № 61-11548св20) зауважив, що єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати фізичної особи є врахування судом її майнового стану.

Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заявником не надано суду касаційної інстанції достатніх доказів на підтвердження реального майнового стану (наявність рухомого і нерухомого майна, довідки про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка фіскального органу про перелік розрахункових та інших рахунків, тощо), який перешкоджає виконати вимоги законодавства щодо оплати поданої касаційної скарги судовим збором, а зазначені у клопотанні обставини та надані у витягу відомості не можуть повністю охарактеризувати майновий стан заявника.

У задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги слід відмовити, оскільки заявником не надано достатніх доказів на підтвердження його реального майнового стану, а тому підстави для відстрочення сплати судового збору відсутні.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України

«Про судовий збір» від 08 липня 2011 року.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час звернення до суду з первісним позовом) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 3 028 грн.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При поданні позову за вимогу немайнового характеру судовий збір мав бути сплачений у розмірі 1 211,20 грн (3 028 грн * 0,4).

Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, судовий збір, який підлягає сплаті за подання касаційної скарги становить 2 422,40 грн (1 211,20 грн * 200%).

У разі подання касаційної скарги за допомогою системи «Електронний суд» до суми судового збору застосовується коефіцієнт для пониження розміру ставки.

Згідно із частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення його

від сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 вересня 2025 року залишити без руху

та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Р. А. Лідовець