Справа № 216/8053/24
провадження №2/216/1032/25
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської
головуючого судді - Гайтко Л.А..
секретаря - Маленької Т.О.
Учасники розгляду справи:
Представник позивача адвокат Новак А.М.
Представник відповідача 2 адвокат Демент`єв Є.О. бере участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача 1 ОСОБА_2 , відповідача 2 Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС про стягнення матеріальної та моральної шкоди -
До Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області подано позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача 1 ОСОБА_2 , відповідача 2 Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС про стягнення матеріальної та моральної шкоди.
Позивач просить суд постановити рішення, яким стягнути на його користь з:
- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 моральну шкоду в розмірі 200 000 грн.
Позивач ОСОБА_1 та представник позивача, кожний окремо, в судовому засіданні 03.10.2025 року позовні вимоги підтримали, та просили задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача 2 Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС адвокат Демент`єв Є.О., який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав раніше поданий до суду відзив на позовну заяву, просить суд в позовних вимогах позивача щодо стягнення шкоди з СК «АРКС» - відмовити.
Відповідач 1 ОСОБА_2 в жодне призначене судове засідання не з`явився, судові повістки направлені йому за адресою, зазначеною в позовній заяві як місце його реєстрації, не отримує, інформації щодо іншої адреси для листування в порушення вимог ст. 131 ЦПК України суду не надано, додатково повідомлявся за допомогою оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України».
За правилами ст.128-130 ЦПК України, відповідач 1 про причини своєї неявки суд не повідомив, не надав суду жодної заяви або клопотання. На думку суду, така поведінка відповідача 1 свідчить про недобросовісне користування правами сторони у цивільному процесі, у зв`язку з чим суд визнає неповажною неявку відповідача 1, та оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті, сторона позивача не проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. ст. 280-282 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 10.11.2023 року, приблизно о 16 год. 40 хв. водій ОСОБА_2 (надалі відповідач 1), керуючи автомобілем «МАЗ 437041-268» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух в темний час доби, по сухому асфальтобетонному дорожньому покриттю автодороги Н-23 сполученням «Кропивницький-Кривий Ріг-Запоріжжя», що проходить по території Криворізького району Дніпропетровської області з боку м. Кривий Ріг в напрямку с. Мар`янівка Криворізького району Дніпропетровської області, проїжджа частина якого має по одній смузі для руху в кожному напрямку.
У вищевказаний час, тобто 10.11.2023 року приблизно о 16 год. 40 хв., по проїзній частині автодороги Н-23 сполученням «Кропивницький-Кривий Ріг-Запоріжжя», що проходить по території Криворізького району Дніпропетровської області, рухався велосипедист ОСОБА_1 (надалі позивач).
У ході руху, відповідач 1, діючи з кримінальною протиправною недбалістю, порушуючи Правила дорожнього руху, проявивши неуважність до дорожньої обстановки та ігноруючи її зміни, за відсутності перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху та маючи можливість об`єктивно виявити велосипед, під керуванням позивача, який рухається в попутному напрямку попереду, завчасно не вжив усіх можливих дій для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, в результаті чого 10.11.2023 року приблизно о 16 год. 40 хв., в районі електроопори № 30а70 на автошляху Н-23 сполученням «Кропивницький-Кривий Ріг-Запоріжжя», здійснив зіткнення, передньою правою частиною автомобіля «МАЗ 437041-268» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з задньою частину велосипеду, після чого покинув місце дорожньо-транспортної пригоди.
Крім того, одразу після дорожньо-транспортної пригоди відповідач 1, будучи причетним до скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було травмовано позивача, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди та зник у невідомому напрямку. Так, відповідач 1, діючи умисно, розуміючи, що він сам своїми діями поставив позивача, в небезпечний для життя стан, усвідомлюючи, що останній знаходиться у безпорадному стані з явними ознаками значних тілесних ушкоджень, маючи можливість надати необхідну допомогу, не виконав свого громадського обов`язку, покладеного на нього законом, і проігнорував загальні норми моралі та умисно залишив позивача у небезпеці, який перебував у небезпечному для життя стані та був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09.07.2024 року залишено без змін вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24.04.2024 року, яким відповідача 1 - ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286, ч. 5 ст. 407 КК України. Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.
Цивільно-правова відповідальність відповідача 1 ОСОБА_2 на день дорожньо транспортної пригоди була застрахована в АТ «СК «АРКС» відповідно до полісу № 216230780.
У Відзиві на позов відповідач 2 зазначив, зокрема, що законодавцем встановлено обов`язкову процедуру досудового врегулювання питання, пов`язаного із отриманням страхового відшкодування за полісами ОСЦПВВНТЗ, позивач не виконав дій, визначених законом для реалізації свого права на отримання страхового відшкодування, документів,обумовлених ст. 35 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів до Страховика подано не було, а тому правові підстави для виплати страхового відшкодування відсутні.
Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Відповідно до ч.1,2,5 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон № 1961-IV) метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.
Згідно ст.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові права, що не суперечить законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Згідно зі ста. 6 цього Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно з ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у
разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Статтею 1195 ЦК України визначено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Договором або законом може бути збільшений обсяг і розмір відшкодування шкоди, завданої потерпілому каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Положення ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачають, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:
шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого;
шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;
шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим;
моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
шкода, пов`язана із смертю потерпілого.
Згідно з п.24.1. ст. 24 цього ж Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату).
Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.
Відповідно до статті 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах:
- для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) не отримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю;
- для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, - не отримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною;
- для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.
Якщо особа була в зазначеному статусі менше вказаних розрахункових термінів, то до уваги береться середньомісячний доход з розрахунку суми сукупного доходу такої особи за попередній до настання страхового випадку календарний рік та доход протягом фактичного терміну (повні місяці) перебування особи в зазначеному статусі.
Статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Як підтверджується матеріалами справи та встановлено в ході судового розгляду, саме з вини відповідача 1 ОСОБА_3 в результаті дорожньо-транспортної пригоди 10.11.2023 р. позивач отримав вищенаведені травми.
Обов`язок з відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого покладається на страховика.
Постановою Великої Палати Верховного суду від 11.12.2019 у справі №465/4287/15 було зроблено наступний висновок. У Законі N 1961-IV прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.
Тому у контексті вказаних обставин справи можна зробити висновок, що у Законі № 1961-IV не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у ст.35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.
У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до ст.36 Закону № 1961-IV, та не позбавлений можливості, у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування.
Таку ж правову позицію Верховного Суду, викладено в Постанові від 19.05.2022 по справі № 389/807/20, де Верховний Суд вказав, що порядок звернення потерпілого до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком врегулювання спору,
визначеним як обов`язковий ст.124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового врегулювання, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.
Отже, з огляду на викладене, позивач мав право на звернення до суду з метою відшкодування шкоди внаслідок ДТП, без попереднього звернення до страхової установи.
Відповідно до п.24.1 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.
Зазначені витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.
Позивач стверджує, що внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, ним було понесені витрати на лікування, а саме в період перебування на стаціонарному лікуванні на загальну суму 7810 грн. 60 коп, а також позивачем понесені витрати в період реабілітації після перебування на стаціонарному лікуванні на суму 4688 грн. 60 коп.
Позивач перебував на стаціонарі в медичному закладі в період з 10.11.2023 12.12.2023 року, що підтверджується його випискою з медичної картки.
Як стверджує позивач на придбання ліків та медичних препаратів він використовував власні кошти.
Як вбачається з матеріалів справи, 27.11.2023 року позивачем сплачено 1264 грн. за бандаж фіксуючий на тазове кільце, що підтверджується чеком від ТОВ «Медтехніка ОРТО», 29.11.2023 року 450 грн. за медичний препарат Лібра, 21.11.2023 року 237,50 грн. за медичний препарат Лібра, 08.12.2023 року 506, 90 грн., 08.12.2023 року 483, 90 грн., 20.11.2023 року 763, 30 грн., 27.11.2023 року 475, 00 грн., 23.11.2023 року 757, 50 грн., 20.11.2023 року 2451, 80 грн., 14.11.2023 року 115, 80 грн., 16.11.2023 року 304, 90 грн.
Однак, з наданих позивачем чеків вбачається, що в аптеках були придбані не лише призначені ліки для його лікування та реабілітації після отриманих травм внаслідок ДТП, а й, зокрема, 31.03.2024 р. на купівлю вітамінного комплексу Фемібіон для вагітних на суму 775 грн, здійснені витрати у сумі 386 грн. на засоби гігієни, придбані у інтернет-магазині Єва 07.02.2024 р., витрати на придбання 03.10.2024 р. протипростудних ліків на суму 1356 грн., витрати в сумі 506 грн. 90 коп. на заправку автомобіля скрапленим газом 08.12.2023 р., всього на суму 3023 грн. 90 коп., які оцінюються судом критично та не можуть бути розцінені як витрати на лікування та реабілітацію після отриманих травм внаслідок ДТП.
З огляду на наведене, виходячи з наданих пояснень позивача, його повноважного представника, представника відповідача 2 у судовому засіданні та за результатами дослідження письмових доказів в ході розгляду справи, суд приходить до висновку, що сума завданої матеріальної шкоди, яку підтверджено документально та встановлено судом в ході судового розгляду як здійснені позивачем необхідні витрати на лікування та реабілітацію, що безпосередньо пов`язані з отриманими травмами внаслідок ДТП складає 6819 грн. 80 коп, яка підлягає стягненню з відповідача 2 Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС.
Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача 1 ОСОБА_2 200 000 грн. завданої моральної шкоди, яка була йому спричинена внаслідок протиправних дій відповідача 1, що мали наслідком ушкодження його здоров`я.
Щодо позовних вимог про стягнення завданої моральної шкоди, суд враховує наступне.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24.04.2024 року відповідача 1 - ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286, ч. 5 ст. 407 КК України. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09.07.2024 року даний вирок залишено без змін.

Статтею ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (ч.1 ст. 1168 ЦК України).

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі №752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач 1 ОСОБА_2 одразу після скоєння дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було травмовано позивача, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди та зник у невідомому напрямку. Так, відповідач 1, діючи умисно, розуміючи, що він сам своїми діями поставив позивача, в небезпечний для життя стан, усвідомлюючи, що останній знаходиться у безпорадному стані з явними ознаками значних тілесних ушкоджень, маючи можливість надати необхідну допомогу, не виконав свого громадського обов`язку, покладеного на нього законом, і проігнорував загальні норми моралі та умисно залишив позивача у небезпеці, який перебував у небезпечному для життя стані та був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачу ОСОБА_1 було спричинено моральну шкоду ушкодженням здоров`я, адже внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, скоєної відповідачем 1 ОСОБА_2 позивач отримав значні травми: закриту черепно мозкова травму, струс головного мозку, закриту травму грудної клітини, закритий перелом 1-12 ребер ліворуч, розрив обох легень, забій серця, двобічний травматичний гемопневмоторакс, перелом поперечних відростків, розрив лонного зчленування.

Завдані травми позбавили позивача можливості нормально спати, займатись домашніми справами, вести господарство. Тривалий час він приймав знеболювальні препарати.

Суд також враховує те, що позивач в результаті завданих йому під час ДТП важких травм, через поганий стан здоров`я та самопочуття не має можливості працювати, а відповідач 1 жодним чином не вжив заходів для відшкодування позивачу витрат на лікування, тяжкість та тривалість захворювання, що свідчить про тривалість вимушених змін у житті позивача.

Зважаючи на доведені позивачем обставини, з урахуванням досліджених судом матеріалів справи, враховуючи наявність причинного зв`язку між дорожньо-транспортною пригодою і моральною шкодою, яка настала, характеру та обсягу моральних страждань позивача ОСОБА_1 , зумовлених емоційними переживаннями, викликаними отриманими тілесними ушкодженнями, однак, керуючись положеннями ст.23 ЦК України, виходячи з принципу розумності і справедливості, суд вважає заявлений розмір моральної шкоди завищеним, а тому суд вважає за необхідне позов в цій частині задовольнити частково в розмірі 150 000 грн.

Відшкодування моральної шкоди у цьому розмірі на думку суду буде співмірним із спричиненою позивачу моральною шкодою, та відповідатиме принципам розумності і справедливості і не матиме наслідком збагачення останнього за рахунок відповідача 1.

Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5-8, 12-19, 23, 89, 141, 258-259 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, на користь ОСОБА_1 ,

АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 - 6819 грн. 80 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 150 000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, на користь держави судовий збір в розмірі 681 грн. 93 коп. грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1500 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2

Відповідач 1: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1

Відповідач 2: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія АРКС, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8,

Суддя Л. А. Гайтко