Провадження № 2/639/1427/25 Справа № 639/3611/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року м. Харків

Новобаварський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Марченка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Василевської Л.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові за правилами загального позовного провадження цивільну справу № 639/3611/25

позивач: ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 )

відповідач: ОСОБА_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 )

про поділ спільного сумісного майна,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Мазепа Геннадій Борисович звернувся до Новобаварського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати право приватної власності на 1/2 частини 4-х кімнатної квартири АДРЕСА_2 житловою площею 53,6 кв.м., загальною площею 84,9 кв.м. за позивачем, ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог представник позивач зазначив, позивач, ОСОБА_1 та відповідач, ОСОБА_2 є рідними братом і сестрою та є співвласниками 4-х кімнатної квартири житловою площею 53,6 кв.м., загальною площею 84,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та що належить їм на праві спільної сумісної власності в рівних частках по 1/2 частці у спільній сумісній власності - відповідно кожному, після смерті їх батьків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Позивач, керуючись ст. 368, 372 ЦК України бажає скористатися правом на поділ спільного сумісного майна, що є у власності його та відповідачки спірної квартири, та правом на одержання в натурі 1/2 частини спірної квартири.

26 серпня 2025 року відповідчем ОСОБА_2 подано до суду відзив на позовну заяву в якому вона заперечувала про ти позову та просила суд заявлені позовні вимоги залишити без задоволення.

В обгрунтування відзиву відповідачка зазначила, що жодних домовленостей із позивачем щодо поділу спірної квартири між співвласниками не досягалося, своє згоди на поділ майна не надавала. Квартира є єдиним об`єктом, не може бути розділена на дві окремі частини з окремими входами, кухнями та санвузлами без капітальної перебудови, яку неможливо зробити в даній будівлі. Поділ квартири на дві частини може призвести до значного зменшення площі кожної з частин, що зробить їх непридатними для повноцінного проживання.

Ухвалою Новобаварського районного суду м. Харкова від 06.06.2025 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Новобаварського районного суду м. Харкова від 24.06.2025 року закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляд.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Мазепа Г.Б. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представником позивача - адвокатом Цимбалюк С.В. подано до суду заяву в якій просить провести судове засідання за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує та просить суд позов задовольнити.

Відповідно до п. 3 ст. 211? ? ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідачка, ОСОБА_2 є рідними братом та сестрою, їхніми батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 13.01.1995р. за реєстр. № 6-95-35944 вбачається, що квартира за адресою АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та членам його сім`ї: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , свідоцтво про право власності було видано згідно розпорядження №994 від 13.01.1995р.

Згідно копії свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серії НОМЕР_1 виданим 29.03.1996р. завідуючим відділом запису актів громадянського стану Виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів м. Харкова, вбачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 змінив прізвище на ОСОБА_7 і став ОСОБА_1 , про що в Книзі реєстрації актів про переміну прізвища, ім`я та по-батькові зроблено запис № 16 від 29.03.1996 р.

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 2 від 17.06.2025 року вбачається, що 25 січня 2002 року ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 та змінила прізвище на " ОСОБА_9 ", актовий запис № 24.

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом, серії ВЕЕ за №275705 виданим 31.01.2007р. державним нотаріусом П`ятої Харківської державної нотаріальної контори Лакізою І.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 1-176 (спадкова справа №884/2004) вбачається, що після смерті матері, ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій належала 1/4 квартири АДРЕСА_2 , син ОСОБА_1 отримав у власність за спадщиною 1/12 частини даної квартири. Свідоцтво про право власності на спадщину за законом на іншу 1/12 частину квартири видане гр. ОСОБА_2 , 31.07.2007 року за реєстром № 1-178. Інша 1/12 частина квартири залишилася відкритою за чоловіком спадкодавиці ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, серії ВЕЕ № 275707 виданим 31.01.2007р. державним нотаріусом П`ятої Харківської державної нотаріальної контори Лакізою І.В. та зареєстрованим в реєстрі за №1-184 (спадкова справа № 520/2006) вбачається, що після смерті батька, ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , якому належала 4/12 квартири АДРЕСА_2 , син ОСОБА_1 отримав у власність за спадщиною 2/12 частини квартири. Свідоцтво про право власності на спадщину за законом на іншу 2/12 частини квартири видане гр. ОСОБА_2 , 31.01.2007 року за реєстром № 1-186.

Згідно Інформаційної довідки державного реєстру прав власності на нерухоме майно №399854336 від 18.10.2024р. сформованої державним реєстратором приватним нотаріусом ХМНО ХО Гібадуловою Л.А., вбачається, що 4-х кімнатна квартира АДРЕСА_2 житловою площею 53,6 кв.м., загальною площею 84,9 кв.м. за реєстраційним номером майна № 17325879 в державному реєстру прав власності на нерухоме майно належить на праві спільної сумісної власності в рівних частках по 1/2 частини спірної квартири ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно із частиною 1 статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним ( частина 4 статті 41 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 3 ст. 319 ЦК України, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Згідно ч. 1ст. 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

У частинах 1, 2 ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ч.1-3 ст. 372 ЦК України Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі N 501/2148/17 зроблено висновок, що поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.

Постановою Верховного суду від 12 жовтня 2022 року у справі №757/64512/16-ц зазначено, що «головним критерієм поділу майна як об`єкта права спільної сумісної власності є припинення правовідносин спільної сумісної власності між колишніми учасниками та припинення правовідносин спільної власності взагалі (ч.3 ст. 372 ЦК України); у разі поділу кожен учасник має право одержати в натурі ту частину спільного майна, яка відповідає його частці у спільному сумісному майні.

Спільна часткова власність це власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому відповідно до частини першої статті 356 Цивільного Кодексу України.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ст. 13 ЦПК України).

Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України).

Враховуючи викладене, суд вважає заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,141,255,259,263-265,268, 368, 372 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ спільного сумісного майна задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право приватної власності на 1/2 частини 4-х кімнатної квартири АДРЕСА_2 , житловою площею 53,6 кв.м., загальною площею 84,9 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Повний текст рішення складено 10.10.2025 року.

Суддя В. В. Марченко