УХВАЛА

06 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 134/2308/23

провадження № 61-8841ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 04 лютого 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживача, стягнення коштів за виконання будівельних робіт, пені, майнової шкоди та

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 04 лютого 2025 року.

04 серпня 2025 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

У вересні 2025 року до Верховного Суду надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, з огляду на таке.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з пунктами 2, 11 частини третьої статті 2 ЦПК України повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства.

За пунктом 1 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Згідно з частиною третьою статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 березня 2019 року в справі

№ 199/6713/14-ц (провадження № 14-92цс19) висновувала, що нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників. Використання одними учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє. Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пунктам 2 і 11 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга вказаної статті). З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України. Аналогічно Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див., ухвали щодо прийнятності в справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції»

від 04 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і

№ 18589/02)).

Подібні висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду

від 07 квітня 2021 року в справі № 9901/23/21 (провадження № 11-64заі21), в постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 274/4944/20 (провадження № 61-393св22).

У заяві, поданій на виконання ухвали Верхового Суду від 04 серпня 2025 року заявник вживає зневажливі висловлювання, які непритаманні для написання ділових документів, що відображають зневажливе ставлення заявника до судової гілки влади, надає зневажливу, іронічну оцінку процесуальних дій та рішень у справі, а також особисту характеристику суддям, оцінку їхній професійній діяльності, що неприпустимо під час оформлення процесуального документа.

Зокрема, заявник зазначає:

«… кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку а не коли заманеться Вінницькому апеляційному суді які протягом чотирьох років разом зі своїм товаришем Ситнік доказували в якому місці повинен находитися підпис у касаційній чи апеляційній скарзі.», «Перш ніж писати дурнички про якісь обов`язки позивача при цьому заплющувати очі на вакханалію у Вінницькому апеляційному суді…», «Позивач не зобов`язаний бігати по коридорам та кабінетам до осіб у мантії та вимагати вчасного ухвалення та вчасного надсилання судового рішення…», «…своїми сплаченими податками утримувати ледарів у мантії…», «Сторона у справі сплативши судові побори на утримування ледарів у мантії…», «…ті самі українські суди такі позови саботують та чинять на них своїми ухвалами тиск щоб позови проти керівництва взагалі не розглядалися.», «…є мета українського судочинства, менше потратити на конверти з метою спонукати сторону у справі бігати по кабінетам та наручно отримувати судові рішення під розписку, а на економні кошти дере банити та займатися марнотратсвом…», «працівник Ситнік зобов`язаний бережно ставитися до витрат які виділяє держава та не ухвалювати свої багато тонні не обгрунтовані та безпідставні ухвали з метою нав`язування своєї демагогії.» (мову оригіналу збережено).

Частиною третьою статті 44 ЦПК України передбачено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Верховний Суд визнає подання ОСОБА_1 заяви на усунення недоліків касаційної скарги в такій редакції виявом неповаги до суду та зловживанням процесуальними правами, у зв`язку з чим його касаційну скаргу необхідно залишити без розгляду.

Керуючись статтями 43, 44, 260, 263, 392 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 04 лютого 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживача, стягнення коштів за виконання будівельних робіт, пені, майнової шкоди залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська