08.10.2025 Справа № 469/1684/24
08 жовтня 2025 року с-ще Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Гапоненко Н.О.,
за участю секретаря судового засідання Потриваєвої М.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Березанської селищної ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,
Ухвалою суду від 03 лютого 2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження.
20 травня 2025 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Старчеус О.П. у судове засідання не з`явились, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача та підтримання позовних вимог у повному обсязі.
Представник відповідача у судове засідання двічі не з`явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений шляхом направлення повідомлення до особистого електронного кабінету відповідача у системі "Електронний суд", причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав.
Зі згоди представника позивача суд постановив ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 20 грудня 1967 року, виданим Дмитрівською сільською радою Березанського району Миколаївської області (а.с.9) підтверджено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 та її батьками є ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 17 червня 2002 року виконавчим комітетом Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області (а.с.12), та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 11 лютого 2002 року виконавчим комітетом Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області (а.с.10).
27 листопада 1982 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_5 та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_1 , що вбачається зі свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 27 листопада 1982 року (а.с.11).
Згідно з довідкою виконавчого комітету Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4, постійно проживала до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а/з №07 від 11 лютого 2002 року) та була зареєстрована за адресою с. Зеленопілля Березівського району Одеської області. На день смерті спадкодавця разом з нею проживав та був зареєстрований чоловік ОСОБА_4 (а.с.14).
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна частка (пай) розміром 11,91 в умовних кадастрових гектарів землі, яка перебувала в колективній власності КСП "Перемога" та належала ОСОБА_2 на підставі сертифіката серії МК № 022745, виданого 13 травня 1996 року на підставі рішення Березанської районної державної адміністрації від 29 квітня 1996 року № 99 (а.с.17).
З повідомлення приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Мартинюка П.М. вбачається, що після смерті ОСОБА_2 спадкова справа не заводилась, заповіт спадкодавцем не складався (а.с.43, 44).
Відповідно до витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 27037982 позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 та отримала свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно - земельну ділянку площею 15.89 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Відповідно до ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.
Статтею 548 ЦК УРСР визначалось, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Відповідно до ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:
1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;
2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Чоловік померлої ОСОБА_2 - ОСОБА_4 - фактично прийняв спадщину після її смерті, оскільки проживав з нею постійно за однією адресою, та вступив у володіння спадковим майном, проте не оформив своїх спадкових прав, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У свою чергу, позивач прийняла спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_4 , звернувшись з відповідною заявою до нотаріуса, тому до неї на підставі ч.1 ст.549 ЦК УРСР перейшли усі майнові права, належні спадкодавцю ОСОБА_4 .
Відповідно до п.п. 2, 5 Указу Президента України №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.
Право на земельну частку (пай) підтверджується сертифікатом.
Відповідно до ч.2 ст.7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства.
Згідно з п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).
Як роз"яснено судам у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).
Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення Березанської районної державної адміністрації за № 99 від 29 квітня 1996 року, на ім`я ОСОБА_2 виданий сертифікат на право на земельну частку (пай), серії МК № 022745 від 13 травня 1996 року, що посвідчував право останньої на земельну частку (пай), розміром 11,91 в умовних кадастрових гектарів у землі, яка перебувала в колективній власності КПС "Перемога".
Отже, майнове право на земельну частку (пай) увійшло до складу спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , та, відповідно, до складу спадщини, яка відкрилась після смерті її спадкоємця ОСОБА_4 ..
Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, виходячи з того, що позивач ОСОБА_1 не має іншої можливості захистити своє право на спадщину шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса, а тому суд вважає, що її право підлягає захисту шляхом визнання за нею права на спадкове майно в порядку спадкування за законом.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 206, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному порядку, встановленому ЦПК України, шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення .
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України, шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: