РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.,

секретар судового засідання Литвиненко В.М.,

з участю представника позивача адвоката Іващенко І.І.,

представника відповідача Рівненської міської ради Сидорчук К.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненської міської ради про визнання права власності на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 адвокат Іващенко Ірина Ігорівна звернулася до суду з позовною заявою до Рівненської міської ради про визнання права власності на майно.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.01.1990 року рішенням Рівненської міської ради народних депутатів №41-Р ОСОБА_1 надано дозвіл на здійснення будівництва цегляного гаража у дворі будинку АДРЕСА_1 площею 21,0 кв.м. У 1990 р їм було збудовано гараж на фундаменті, дерев`яний, обшитий металом, яким він користується до сьогоднішнього часу. Однак, правовстановлюючі документи він не оформлював та гараж не був введений в експлуатацію, оскільки до 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. 27.01.2012 року управління містобудування та архітектури Рівненської міської ради видало наказ про присвоєння поштової адреси гаражу: АДРЕСА_2 . У 2025 році позивач звернувся до Рівненського міського Бюро технічної інвентаризації на що, 24 квітня 2025 року був виготовлений технічний паспорт на вказаний об`єкт нерухомості. У липні 2025 року він вирішив узаконити своє право власності на гараж, однак рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Рівненської міської ради Рівненської області відмовлено в проведенні реєстраційних дій 01 липня 2025 року за №79689813 зазначивши, заявником не надано документу, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта-будівлі гаража за адресою: АДРЕСА_2 . Враховуючи те, що будівництво нерухомого майна - гаража, було здійснено ОСОБА_1 на підставі дозвільного документа - рішення Рівненської міської Ради народних депутатів №41-Р «Про дозвіл на будівництво цегляного гаража учаснику афганських подій по АДРЕСА_3 ОСОБА_1 », без порушення встановлених будівельних, протипожежних норм і правил, умов містобудівної документації, беручи до уваги неможливість узаконення гаража у позасудовому порядку, позивач звертається до суду з даним позовом.

Представник позивача адвокат Іващенко І.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Зазначила, що у розпорядженні виконавчого комітету Ровенської міської ради народних депутатів №41-р від 24.01.1990 року «Про дозвіл на будівництво цегляного гаража учаснику афганських подій по вул. 50 років СРСР» де дозвіл на будівництво надано для ОСОБА_2 була допущена описка, так як у документах, а саме Свідоцтво про народження від 18 жовтня 1960 року, а також посвідчення серії НОМЕР_1 від 6 вересня 2006 року зазначено прізвище ОСОБА_3 .

Представник Рівненської міської ради Сидорчук К.В. в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позову, при цьому, зазначила, що прізвище позивача ОСОБА_1 різниться з прізвищем вказаним у розпорядженні виконавчого комітету Ровенської міської ради народних депутатів № 41-р від 24.01.1990 р. «Про дозвіл на будівництво цегляного гаража учаснику афганських подій по АДРЕСА_3 », де дозвіл на будівництво надано для ОСОБА_2 .

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що згідно копії розпорядження Рівненської міської ради народних депутатів 24.01.1990 року, №41-Р ОСОБА_1 надано дозвіл на будівництво цегляного гаража, учаснику афганських подій у дворі будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії наказу управління містобудування архітектури Рівненської міської ради від 27.01.2012 року, №08 гаражу, що збудований ОСОБА_1 , присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_3 .

Згідно копії технічного паспорту на гараж за адресою: АДРЕСА_2 , замовник ОСОБА_1 , загальна площа гаража становить 21,0 кв.м.

Відповідно до Рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Рівненської міської ради Рівненської області від 01 липня 2025 року за №79689813 ОСОБА_1 відмовлено в проведенні реєстраційних дій. Зазначено, що заявником не надано документу, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта-будівлі гаража за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно копії квитанції №005923 від 25.01.1990 року ОСОБА_1 замовив послугу з виготовлення гаражу ціна замовлення: 733-94.

Згідно звіту про оцінку гаража, ринкова вартість гаража за адресою: АДРЕСА_2 становить 94094 грн. 00 коп.

Між сторонами виникли правовідносини щодо права власності, тому при вирішенні спору суд застосовує відповідні норми ЦК України.

Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до правил статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, а статтею 392 цього ж Кодексу встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із ч. 4 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03.08.2004 р.) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку зі здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з частинами 1 та 2 статті 5 Цивільного кодексу України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлені постановою Кабінету Міністрів «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» від 05.08.1992 №449 (втратила чинність).

Враховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані в період до 05.08.1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції від 23.02.2016 №8.4-35/718/1).

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року справа № 557/1209/16-ц, де вказано, що право власності на зведену до 03.08.2004 року нерухомість набувається в порядку, який існував на час її будівництва, а не виникає у зв`язку з державною реєстрацією.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи те, що будівництво нерухомого майна - гаража, було здійснено ОСОБА_1 на підставі дозвільного документа, а саме розпорядження Рівненської міської Ради народних депутатів від 24.01.1990 р. №41-Р «Про дозвіл на будівництво цегляного гаража учаснику афганських подій по АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 », а чинне на той час законодавство не вимагало обов`язкової реєстрації нерухомого майна, то суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 доведеними.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Оскільки позивач на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, враховуючи визнання відповідачем позову положення ст.ст. 141-142 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 81, 89, 200, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Рівненської міської ради про визнання права власності на майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на гараж, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею, 21,0 м.кв.

Стягнути з Рівненської міської ради в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Рівненська міська рада, , адреса місцезнаходження: 33028, м. Рівне. вул. Соборна, 12А.

Повний текст рішення виготовлено 15.10.2025 року.

Суддя Харечко С.П.