Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"08" вересня 2025 р. м.Житомир
Корольовський районний суд м. Житомира у складі:
головуючого судді Маслак В.П.,
при секретарі Пшегалінській К.В.,
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача ОСОБА_3 звернулась до Корольовського районного суду м.Житомира із заявою, в якій просить ухвалити додаткове судове рішення про стягнення з Держави України судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн.
В судове засідання учасники справи не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду заяви ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення.
Від ОСОБА_3 08.09.2025р. надійшла заява про розгляд справи без її участі.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України суд розглянув заяву про ухвалення додаткового рішення у відсутність представників сторін, оскільки неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 11.04.2025р. позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 49081,44 грн. відшкодування матеріальної шкоди, 5000,00 грн. компенсації моральної шкоди. Стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 до державного бюджету 1211,20 грн. судового збору. В решті вимог позову відмовлено.

Про необхідність вирішення питання розподілу судових витрат між сторонами представником позивача було зазначено у позові та відповіді на відзив від 21.01.2025р. При цьому зазначено, що витрати на професійну правничу допомогу, які позивач поніс в зв`язку з розглядом справи 12000 грн.

Отже, представник позивача у строки, визначені ч. 8 ст. 141 ЦПК України, подала заяву про ухвалення додаткового рішення для вирішення питання про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

За правилами ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19 за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, не надання іншою стороною доказів невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності, у тому числі спростування правильності відповідних розрахунків, витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено.

Крім того, у п.п. 113-117 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07 листопада 2013 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями.

Згідно з ч. 1-3 с.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Правничу допомогу позивачу при розгляді справи в суді надавав адвокат Павлова Д.Д., яка діяла на підставі договору від 10.12.2024р. про надання правничої допомоги (а.с. 48-50).

Відповідно до актів наданих послуг від 16.12.2024р., 20.01.2025р., 11.04.2025р., зазначено об`єм послуг з надання правничої допомоги. Сторони дійшли згоди, що послуги виконані в строк, належної якості та без зауважень, а тому вартість виконаних послуг складає 9000,00 грн. (а.с. 51, 88, 166).

Акти наданих послуг підписані сторонами.

На підтвердження оплати позивачем професійних послуг адвоката Павлової Д.Д. надано платіжні інструкції на загальну суму 9000,00 грн. (а.с. 53, 90, 158).

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У відзиві від 16.01.2025р. представник відповідача просив відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу. На думку останнього заявлені до відшкодування витрати на професійну допомогу є неспівмірними зі складністю справи та стосуються послуг до моменту відкриття провадження у справі.

Враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, їх складності та виконаної адвокатом роботою, значимості таких дій у справі, а також позиції строни відповідача, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Керуючись ст. 137, 138, 141, 270 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №296/11583/24 за позовом ОСОБА_1 до держави України в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 про відшкодування шкоди, треті особи: ОСОБА_2 , держава Україна в особі Державної казначейської служби України задовольнити частково.

Стягнути з Держави України на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 гривень.

В решті вимог заяви відмовити

Рішення може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. П. Маслак