Справа № 743/686/25
Провадження № 2-о/743/34/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 року селище Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Макаревича Я.М.,

за участі секретаря судового засідання Довбенко О.М.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Ріпки в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересована особа: Територіальна громада в особі Любецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Ріпкинського районого суду Чернігівської області, заінтересована особа: Територіальна громада в особі Любецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, та просить встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме з метою усунення ОСОБА_1 перешкод у реалізації її права власності на 1/4 частину квартири встановити той факт, що свідоцтво про право власності на житло, видане 26.12.2000 Ріпкинською районною державною адміністрацією на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 згідно з розпорядженням (наказом) від 26.12.2000 № 109 та зареєстроване відділом приватизації житла при ЗАТ «Комунсервіс» і записане у реєстрову книгу за

№ 1462, яке посвідчує право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці села Петруші Ріпкинського району Чернігівської області, РНОКПП НОМЕР_1 .

Обґрунтовує свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.12.2000, виданої Ріпкинською районною державною адміністрацією згідно з розпорядженням (наказом) від 26.12.2000 № 109, квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у власності заявниці, її чоловіка, ОСОБА_3 , та синів ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , в рівних частині (по 1/4 частини у кожного).

В квітні 2025 року з метою реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно своєї частини у праві власності на квартиру на підставі вищезазначеного свідоцтва про право власності на житло заявниця звернулася до державного реєстратора речових прав.

Державним реєстратором після огляду документів було роз`яснено заявниці, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 26.12.2000 одним із співвласників квартири зазначена ОСОБА_1 , а згідно паспорта громадянина України заявниці прізвище, ім`я та по батькові - ОСОБА_1 , тому для здійснення реєстрації Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно її частини у праві власності на квартиру заявниці необхідно або належним чином внести виправлення в свідоцтво про право власності на житло від 26.12.2000, або надати рішення суду, яким буде встановлено факт, що дане свідоцтво належить саме їй.

Згідно законодавства виправлення в документ може внести тільки орган, який його видав. У зв`язку з припиненням здійснення повноважень Ріпкинською районною державною адміністрацією на сьогодні відсутня можливість внести виправлення в належне заявниці свідоцтво про право власності на житло.

Отже, невідповідність імені заявниці у свідоцтві про право власності на житло та у паспорті громадянина України перешкоджає їй належним чином реалізувати своє право власності на належну їй частку у праві власності на квартиру.

Станом на дату звернення до суду в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - не зареєстроване.

Виправити вказану невідповідність в позасудовому порядку неможливо, що є підставою для звернення до суду із даною заявою.

В судовому засіданні заявник та її представник підтримали заявлені вимоги та просили заяву задовольнити. Представник заявника клопотав допитати в якості свідка сина заявника - ОСОБА_5 . Клопотання судом задоволено.

Представник заінтересованої особи - Територіальної громади в особі Любецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області в судове засідання не з`явився, від нього надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі.

Заслухавши пояснення заявника та її представника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За положеннями частин 1, 2 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного, позовного провадження (загального або спрощеного) та окремого провадження.

Згідно з частиною 7 статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частинами першою, другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (стаття 293 ЦПК України).

Пунктом 5 частини 2 статі 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначає, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому, і що організація, яка видала документ, не має можливості внести в нього відповідні виправлення.

Відповідно до паспорта громадянина України НОМЕР_2 , виданого Ріпкинським РВ УМВС України в Чернігівській області 08.01.1998, прізвище, ім`я та по батькові заявниці - ОСОБА_1 (російською - ОСОБА_6 ), народилася вона ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Петруші Ріпкинського району Чернігівської області.

Чоловіком заявниці є ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а у шлюбі вони перебувають з 18.02.1973. Зазначене підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_3 від 18.02.1973. Прізвище, ім`я та по батькові заявниці, а також дата її народження зазначені в свідоцтві про укладення шлюбу, повністю відповідають даним паспорт; громадянина України заявниці.

У заявниці та її чоловіка, ОСОБА_3 , є двоє синів - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвами про народження НОМЕР_4 від 23.02.1977 та НОМЕР_5 від 01.09.1973 відповідно. Прізвище, ім`я та по батькові матері в свідоцтвах про народження обох дітей повністю відповідають даними паспорта громадянина України заявниці.

Заявниця з 30.01.1998 по 05.12.2011 була зареєстрована та проживала за адресою:

АДРЕСА_1 , що підтверджується відміткою в паспорті громадянина України заявниці.

З метою приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживала сім`я заявниці, чоловіком заявниці, як наймачем зазначеної квартири, було подано заяву керівнику органу приватизації в Ріпкинському районі. Дана заява була підписана як ОСОБА_3 , так і всіма повнолітніми членами його сім`ї, тобто заявницею та обома їх синами.

До заяви було додано довідку про склад сім`ї наймача ізольованої квартири (одноквартирного будинку) та займані ними приміщення.

У вказаній довідці зазначене неправильне ім`я заявниці, а саме: замість ОСОБА_7 зазначено ОСОБА_8 .

При цьому серія та номер паспорта громадянина України дружини наймача, які є унікальними для кожного документа, в заяві зазначені як НОМЕР_2 , що повністю відповідає серії та номеру діючого паспорта громадянина України заявниці. Також в довідці про склад сім`ї наймача дата народження дружини наймача відповідає даті народження заявниці ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а дата прописки у квартирі дружини наймача відповідає даті прописки в даній квартирі заявниці (30.01.1998). Дані самого наймача та інших членів сім`ї в документах зазначені правильно.

В подальшому органом приватизації було видано розпорядження № 109 від 26.12.2000 про передачу наймачу та членам його сім`ї у власність квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі якого Ріпкинською районною державною адміністрацією було видано свідоцтво про право власності на житло від 26.12.2000, яке посвідчує передачу даної квартири у власність ОСОБА_3 та членам його сім`ї - ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Незбіг написання імені заявниці в свідоцтві про право власності на житло та в паспорті громадянина України обумовлений вищезазначеними помилками, допущеними при поданні документів на приватизацію (заяви та довідки про склад сім`ї наймача), на підставі яких і було заповнено дане свідоцтво.

В судовому засіданні свідок - ОСОБА_5 , пояснив, що є сином заявниці. Скільки себе пам`ятає, то серед людей маму називали « ОСОБА_9 », хоч за документами імя матері - ОСОБА_7 . Тому вважає, що помилка в документах допущена через неуважність та побутове звернення до матері за іншим іменем. При цьому він підтверджує всі обставини, викладені в заяві матері.

Той факт, що у свідоцтві про право власності на житло від 26.12.2000 як один з співвласників квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зазначена саме заявниця, підтверджується таким:

-заявниця станом на дату видачі зазначеного свідоцтва була зареєстрована в даній квартирі, про що свідчить відмітка в її паспорті громадянина України;

-відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_6 від 18.02.1973 заявниця є дружиною ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є співвласником даної квартири;

-відповідно до свідоцтв про народження НОМЕР_4 від 23.02.1977 та НОМЕР_5 від 01.09.1973 заявниця є матір`ю ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , які є співвласниками даної кварти;

-в заяві на приватизацію квартири зазначені серія та номер паспорта НОМЕР_2 , що відповідає серії та номеру паспорта заявниці, які є унікальними для кожного документа;

-в довідці про склад сім`ї наймача, що стала підставою для приватизації квартири, дата народження дружини наймача ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та дата прописки дружини наймача в квартирі (30.01.1998) повністю співпадають з інформацією, зазначеною в паспорті заявниці;

-в паспорті заявниці на сторінці 8 наявна відмітка про використання права на безоплатну приватизацію житла в обсязі 10,4 кв. м., що відповідає 1/4 частини площі вищезазначеної квартири, яка проставлена ЗАТ «Комунсервіс», яким була також здійснена реєстрація даної квартири на праві приватної власності.

Відтак підтверджуються обставини, що свідоцтво про право власності на житло, видане 26.12.2000 Ріпкинською районною державною адміністрацією згідно з розпорядженням (наказом) від 26.12.2000 № 109 та зареєстроване відділом приватизації житла при ЗАТ «Комунсервіс» у реєстрову книгу за № 1462, яке посвідчує право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить заявниці, як одній зі співвласників даної квартири.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявниці юридичне значення, оскільки дає можливість реалізувати її право власника частини квартири.

Враховуючи викладене, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням вимог норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 76, 81, 263-265, 293, 315, 318, 319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що свідоцтво про право власності на житло, видане 26.12.2000 Ріпкинською районною державною адміністрацією на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , згідно з розпорядженням (наказом) від 26.12.2000

№ 109 та зареєстроване відділом приватизації житла при ЗАТ «Комунсервіс» і записане у реєстрову книгу за № 1462, яке посвідчує право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці села Петруші Ріпкинського району Чернігівської області, РНОКПП НОМЕР_1 , як одній зі співвласників даної квартири.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 10.10.2025.

Суддя Я.М. МАКАРЕВИЧ