Справа № 574/355/24
Провадження №2/574/12/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Гука Т.Р.,

з участю секретаря судового засідання Божок В.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Ломаки Ю.М. (в режимі відео конференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду Сумської області в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» про визнання відсутнім права оренди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернуся до суду з позовом до ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» про визнання відсутнім права оренди, який мотивує тим, що вона є власником земельної ділянки ведення товарною сільськогосподарського виробництва площею 2,5742 з кадастровим номером :06:003:0378.

30.12.2013 вона уклала з ТОВ Агропромислова компанія «Буринь Інвест» договір оренди земельної ділянки від 30.12.2013 року, відповідно до умов якого в оренду передається вищезазначена земельна ділянка. Відповідно до п.3.1. договору оренди земельної ділянки від 30.12.2013 року, договір укладено строком на 10 років з 30.12.2013 року до 30.12.2023 року, з урахуванням періоду ротації основної сівозміни. Строк дії договору оренди земельної ділянки від 30.12.2013 року завершився і зазначена земельна ділянка підлягає поверненню.

16.10.2023 року нею було надіслано відповідачу лист-повідомлення, яким вона повідомила відповідача, що не бажає продовжувати строк дії договору оренди земельної ділянки від 30.12.2013 року, який 17.10.2023 було отримано відповідачем. Однак, відповідач відмовляється повертати їй земельну ділянку посилаючись на наявність додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 01.01.2017, згідно якої строк дії договору продовжено до 31.12.2038 року.

Стверджує, що ніяких додаткових угод від свого імені вона він не підписувала, адже не бажала та не бажає продовжувати дію договору оренди земельної ділянки від 30.12.2013. Відповідач відмовляється надати їй для ознайомлення додаткову угоду до Договору оренди земельної ділянки від 01.01.2017. Державна реєстрація неукладеної між нею та відповідачем додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки порушує права та її законні інтереси на розпорядження належної їй земельною ділянкою. Вважає цей правочин неукладеним та таким, що не відповідає вимогам закону, а користування відповідачем належною їй земельною ділянкою без достатніх правових підстав, порушує її права на користування та розпорядження належним їй майном.

На підставі зазначеного, ОСОБА_2 просила суд визнати відсутнім право оренди ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» щодо земельної ділянки площею 2,5742 га з кадастровим номером :06:003:0378, яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про інше речове право 6368028 від 17.07.2014 року) на підставі додаткової угоди до Договору оренди земельної ділянки № б/н від 01.01.2017 року, укладеної між нею та ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» та припинити право оренди ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» вказаної земельної ділянки.

Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 29.04.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання.

27.05.2024 року від представника відповідача ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» адвоката Ломаки Ю.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказує, що 30.12.2013 року ОСОБА_2 та ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» уклали договір оренди землі, відповідно до якого останнє отримало у користування земельну ділянку з кадастровим номером :06:003:0378. Пунктом 3.1. договору передбачено, що він укладений строком на 10 років. Право оренди виникає з моменту державної реєстрації такого права. Згідно п.4.1. договору, орендна плата складає 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що у грошовому еквіваленті становить 2560,43 гривень. 17.07.2014 року право оренди за цим договором зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

01.01.2017 року ОСОБА_2 та ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» уклали додаткову угоду до договору оренди землі від 30.12.2013 року якою сторони досягли згоди збільшити строк дії договору оренди землі до 2038 року та збільшити розмір орендної плати за користування земельною ділянкою вдвічі до 2017 року вона становила 2560,43 гривень, а з 2017 року 7675,51 гривень. Так, з 2013 року ОСОБА_2 отримувала орендну плату від ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест», передбачену договором оренди землі від 2015 року у розмірі 2560,43 гривень, а з 2017 року вона отримує орендну плату у понад два рази більшу - 7675,51 гривень, як це передбачено умовами додаткової угоди від 01 січня 2017 року до договору оренди. Тобто, з 2017 року ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» виконує зобов`язання за договором оренди землі та додатковою угодою до нього, а ОСОБА_2 приймає виконання такого зобов`язання без зауважень.

Питання неправомірності зазначеної додаткової угоди року до договору оренди землі від 01.12.2017 року позивачкою не порушувалося досить тривалий час - шість років, що свідчить про його фактичне визнання і виконання обома сторонами умов вчиненого правочину.

Крім того ОСОБА_2 не надано жодних доказів, які б підтверджували ту обставину, що вона не підписувала додаткову угоду від 01.01.2017 року та що вона була необізнаною про існування додаткової угоди.

Вважзає, що ОСОБА_2 зловживає правами та вчинює дії з метою завдання шкоди ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест».

На підставі наведеного відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» у повному обсязі у зв`язку з його необґрунтованістю, а у випадку, якщо суд визнає такий позов обґрунтованим, то відмовити у його задоволенні у зв`язку з пропуском позовної давності.

Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 26.07.2024 року клопотання представника позивачки ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено. Витребувати у ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» оригінал додаткової угоди до Договору оренди земельної ділянки від 01.01.2017, укладеної між ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» та ОСОБА_2 з усіма її додатками. Витребувано у Конотопської РДА оригінал додаткової угоди до Договору оренди земельної ділянки від 01.01.2017, укладеної між ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» та ОСОБА_2 , з усіма її додатками. Витребувано у ГУ ПФУ в Сумській області оригінал пенсійної справи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 24.09.2024 року, за клопотанням представника позивачки Спасьоненка О.В., призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Сумського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України та на час проведення експертизи зупинено провадження у справі.

29.10.2024 року до суду надійшло клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи, а саме експериментальних зразків почерку та підпису ОСОБА_2 , а також оплату вартості експертизи.

Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 11.12.2024 року в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 про надання додаткового часу для оплати вартості судово-почеркознавчої експертизи відмовлено. Клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи, задоволено частково.

10.01.2025 року в зв`язку з не проведенням оплати проведення експертизи та не виконанням клопотання експерта, останній повідомив суд про неможливість надання висновку.

Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 13.01.2025 року поновлено провадження у даній справі.

Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 30.04.2025 року в задоволенні клопотання представника позивачки ОСОБА_1 про зміну експертної установи відмовлено, закрито підготовче провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду.

Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 01.10.2025 року в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 про повернення до стадії підготовчого провадження та зміну експертної установи відмовлено.

Позивачка ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася та про причини неявки не повідомила.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 адвокат Спасьненко О.В. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, а також не заперечував проти розгляду справи за відсутності позивачки. Також представник позивачки пояснив, що чи отримувала вона від ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» орендну плату за користування належною їй земельною ділянкою, починаючи з моменту укладення договору оренди від 30.12.2013 року йому не відомо, однак категорично заперчував отримання орендної плати після 2023 року.

Представник відповідача ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» - адвокат Ломака Ю.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Крім того, звертав увагу на те, що з 2013 року по даний час відповідачем своєчасно виплачується ОСОБА_2 орендна плата, шляхом перерахування на її картковий рахунок, та вона від її отримання не відмовлялась.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,57 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Михайлівської сільської ради, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серія СМ №002357, виданим 29.03.2002 року на підставі розпорядження голови Буринської районної державної адміністрації від 22.03.2002 р. №63 та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №378 (а.с.11-12).

30.12.2013 року між орендодавцем ОСОБА_2 , з однієї сторони та орендарем ТОВ «АК «Буринь Інвест» було укладено договір оренди земельної ділянки, згідно якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне володіння та користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва яка знаходиться в межах адміністративної території Михайлівської сільської ради, загальною площею 2,5742 га.

Відповідно п.3.1 зазначеного договору, договір укладено строком на 10 років з 2013 р. до 2023 р.

Згідно п.п.4.1, 4.3 договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі готівкою через касу орендаря з письмовим підтвердженням орендодавцем факту одержання готівки в день її одержання. Розмір орендної плати у рік становить 2560,43 грн., що складає 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, зазначеної в п.2.4. договору. Орендна плата вноситься у такі строки: до 31 грудня кожного поточного року оренди (а.с.13-16).

Крім того, 30.12.2013 року між орендодавцем ОСОБА_2 та ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» в особі директора Грицака О.Л. було підписано акт приймання-передачі земельної ділянки, що надається в оренду та акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с.17).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 17.07.2014 року державним реєстратором Буринського РУЮ Сумської області Анохіним С.В., на підставі договору оренди землі виданого 30.12.2013 року внесено записи під індексним номером 14513344 про реєстрацію за ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» права оренди на вищевказану земельну ділянку (а.с.18-19).

Відповідно додаткової угоди до Договору оренди земельної ділянки укладеної 01.01.2017 року між орендодавцем ОСОБА_2 , з однієї сторони та орендарем ТОВ «АК «Буринь Інвест», в особі директора ОСОБА_3 , сторони уклали цю угоду, якою внесено зміни до Договору, а саме: доповнено Договір п.п.3.1.1., наступного змісту: «Строк дії договору, визначений у п.3.1., за згодою сторін, продовжено до 31.12.2028 року». Підпункт 4.1. п.4 Орендна плата, викладено в наступній редакції: «4.1. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі готівкою через касу Орендаря з письмовим підтвердженням Орендодавцем факту одержання готівки в день її одержання, або шляхом грошового переказу чи безготівкового перерахування коштів на банківський рахунок Орендодавця. Розмір орендної плати у рік становить 7675,51 грн., що складає 10% від нормативної грошової оцінки Земельної Ділянки, зазначеної в п.2.4. цього Договору». 3. Інші положення та умови Договору, сторони вирішили залишити без змін. 4. Додаткова угода є укладеною з моменту її підписання Сторонами. Зміни умов оренди, визначені цією угодою, набирають чинності з моменту їх державної реєстрації (а.с.95).

16.10.2023 року позивачкою ОСОБА_2 на адресу ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» було надіслано лист-повідомлення в якому вона повідомляла останнє про небажання продовжувати з ним договір оренди, оскільки має намір обробляти земельну ділянку самостійно (а.с.20-22).

Даний лист-повідомлення 17.10.2023 року було отримано відповідачем, що вбачається з копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.23).

Згідно Інформації з Державного речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Буринського РУЮ Сумської області Анохіним С.В., на підставі додаткової угоди від 01.01.2017 року за ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» зареєстровано право оренди земельної ділянки, кадастровий номер :06:003:0378, на строк до 31.12.2038 (а.с.25-26).

З картки рахунку НОМЕР_2 за січень 2013 грудень 2024 р. ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» вбачається, що 11.08.2015 року ОСОБА_2 нараховано орендну плату в розмірі - 2670,30 грн., яка в подальшому була збільшена до 6178,45 грн. (18.07.2018) та до 6651,87 грн. (07.04.2021)(а.с.56-62).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Частиною 4 статті 124 ЗК України, передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Отже, договір оренди землі є договором, за яким в орендодавця виникає обов`язок передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а в орендаря - обов`язок використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства та сплачувати орендну плату в порядку і розмірі, встановлених договором або законом.

Частиною першою статті 4, частиною першою статті 5 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку (частина перша статті 16 Закону України «Про оренду землі»).

Пунктом 2 частини першої статті 208 ЦК України визначено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність (частина перша статті 206 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Відповідно до абзацу першого частини першої, абзацу першого частини другої

статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої-п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) зроблено правовий висновок про те, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону.

У разі якщо договір виконувався обома сторонами (зокрема, орендар користувався майном і сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі), то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір оренди вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21) вказано, що:

«6.15. Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

6.16. Відсутність на письмовому тексті правочину (паперовому носії) підпису його учасника чи належно уповноваженої ним особи означає, що правочин у письмовій формі не вчинений.

6.17. Наявність же сама по собі на письмовому тексті правочину підпису, вчиненого замість учасника правочину іншою особою (фактично невстановленою особою, не уповноваженою учасником), не може підміняти належну фіксацію волевиявлення самого учасника правочину та створювати для нього права та обов`язки поза таким волевиявленням.

6.18. Відсутність вольової дії учасника правочину щодо вчинення правочину (відсутність доказів такого волевиявлення за умови заперечення учасника правочину) не можна ототожнювати з випадком, коли волевиявлення учасника правочину існувало, але не відповідало ознакам, наведеним у частині третій статті 203 ЦК України: волевиявлення не було вільним чи не відповідало його внутрішній волі.

6.19. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання правочину недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил статей 229-233 ЦК України про правочини, вчинені з дефектом волі - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

6.20. Тобто як у частині першій статті 215 ЦК України, так і в статтях 229-233 ЦК України йдеться про недійсність вчинених правочинів у випадках, коли існує волевиявлення учасника правочину, зафіксоване в належній формі (що підтверджується, зокрема, шляхом вчинення ним підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає волі цього учасника правочину. Тож внаслідок правочину учасники набувають права і обов`язки, що натомість не спричиняють для них правових наслідків.

6.21. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли.

6.22. Законодавець за загальним правилом, викладеним у статті 218 ЦК України, не передбачає наслідків у вигляді недійсності правочину у разі недотримання вимог щодо письмової форми правочину, встановлюючи водночас коло доказів, якими одна із сторін може заперечувати факт вчинення правочину або окремих його частин (письмові докази, засоби аудіо-, відеозапису, інші докази, крім свідчень свідків).

6.23. За змістом статей 76, 102 ЦПК України висновок експерта є доказом обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань, тож на його підставі особа може заперечувати факт вчинення правочину.

6.24. Натомість виконання правочину його учасниками може бути способом волевиявлення до вчинення правочину, відповідно до його суттєвих умов, передбачених законодавством».

Крім того, у вищевказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила наступне:

«6.36. За змістом законодавчого регулювання, наведеного як у загальних положеннях про правочини, так і в спеціальних приписах глави 58 ЦК України, якщо договір оренди (найму) будівлі хоча й має ознаки неукладеного, але виконувався обома його сторонами, то така обставина захищає відповідний правочин від висновку про неукладеність і в подальшому він розглядається як укладений та чинний, якщо тільки не є нікчемним чи оспорюваним з інших підстав.

6.37. Тобто суду необхідно встановити не просто факт використання спірного майна орендарем, а й те, чи сплачував орендар за таке використання орендодавцю та його правонаступникам і чи приймали вони таку оплату.

6.38. У разі якщо договір виконувався обома сторонами (зокрема, орендар користувався майном і сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі), то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір оренди вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше).

6.39. Висловлене вище про можливість визначити фактичне укладення правочину у спосіб його виконання (за відсутності законодавчих застережень про інше) не суперечить викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) правовому висновку про те, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено».

У постанові Верховного Суду від 10.05.2023 року у справі № 567/1437/19 (провадження № 61-18670св21) суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій у цій справі про відмову у задоволенні позову про визнання договорів оренди землі недійсними, у тому числі, з тих підстав, що орендар користувався спірними земельними ділянками і виконував свої зобов`язання за договором в частині сплати орендної плати.

Подібний за змістом висновок викладено також у постанові Верховного Суду від 07.02.2024 року у справі № 629/3016/21 (провадження № 61-7477св23).

У постанові від 29 листопада 2023 року у справі № 513/879/19 (провадження № 14-49цс22)Велика Палата Верховного Суду зазначила, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є підставою для внесення відомостей (записів) про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; після початку відображення таких відомостей (записів) у цьому реєстрі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вичерпують свою дію. Тому належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 Закону № 1952-IV судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч.ч.3 ,4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 24.09.2024 року в справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої за клопотанням представника позивачки Спасьоненка О.В., доручено експертам Сумського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України. Витрати по оплаті проведення експертизи судом було покладено на ОСОБА_2 , як і просив її представник у клопотанні про призначення експертизи.

Крім того, сторонам було роз`яснено, що згідно зі ст.109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Однак, позивачкою вартість експертизи оплачено не було, в зв`язку з чим до суду надійшло повідомлення експерта про неможливість проведення судової експертизи.

Жодних інших доказів того, що ОСОБА_2 не підписувалась додаткова угода до договору оренди земельної ділянки від 01.01.2017 року позивачкою та її представником суду також не надано.

Разом з цим, на підтвердження факту укладення та виконання додаткової угоди представником відповідача, крім самого тексту додаткової угоди, було надано картку рахунку НОМЕР_2 за січень 2013 грудень 2024 р. ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест», згідно якої розмір орендної плати, яка нараховувалась ОСОБА_2 за період з 2018 по 2023 роки є значно вищим ніж той, що передбачено договором оренди землі від 30.12.2013 (а.с.56-62).

Враховуючи викладене, суд вважає, що додаткова угода від 01.01.2017 до договору оренди земельної ділянки від 30.12.2013, укладена між ОСОБА_2 та ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест», є невід`ємною частиною основного договору, вважається укладеною як і основний договір, на підставі якої у ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» наявне право оренди земельної ділянки площею 2,5742 га, кадастровий номер 0:06:003:0378, на строк визначений у цій додатковій угоді.

Враховуючи викладене, судом не встановлено підстав для визнання відсутнім права оренди ТОВ «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» та припинення його права оренди на вищезазначену земельну ділянку.

Оскільки в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено повністю, не підлягають стягненню на її користь і понесені нею судові витрати.

Керуючись ст.ст.10-13, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Буринь Інвест» про визнання відсутнім права оренди відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Буринь Інвест», адреса місцезнаходження: 41854, Сумська область, Сумський район, с. Миколаївка, вул. Рябоконь Братів, буд. 1, оф. 3, .

Повне судове рішення складено 08.10.2025 року.

Суддя Т.Р. Гук