КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/901/25
Провадження № 2/488/1051/25
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

14.08.2025 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі головуючого судді Щеглової Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Годунова Т.О.,

за участю позивача ОСОБА_1 , її представника адвоката Мілюченко В.А., третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи орган опіки та піклування виконавчий комітет Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 , про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном,

ВСТАНОВИВ:

07.03.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила усунути перешкоди в користуванні та володінні власністю, а саме частиною житлового будинку АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_1 у спірне житло та шляхом виселення з вказаного житлового будинку ОСОБА_4 і ОСОБА_5 .

В обґрунтування позову зазначала, що вона, та її дочка ОСОБА_6 та син ОСОБА_2 є співвласниками 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Позивач зареєстрована та постійно проживала у вказаному житловому будинку.

З 2022 року відповідач ОСОБА_3 також проживає у спірному житловому будинку. При цьому, зловживає спиртними напоями, ображає позивача фізично та словесно, чим робить спільне з нею проживання у спірному будинку неможливим. Внаслідок чого у серпні 2024 року позивач вимушена була переїхати до іншого житлового приміщення. Відповідач залишилася проживати у спірному житловому будинку, користується майном, що належить позивачу, не сплачує при цьому комунальні платежі. Позивач неодноразово намагалася повернутися до житлового будинку, але відповідач чинить перешкоди і не допускає її до житла.

Позивач вважає, що відновити її порушене з боку відповідача ОСОБА_3 право можливо шляхом вселення позивача у житловий будинок.

У спірному житловому будинку також зареєстровані, але ніколи не проживали дочка та онук відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Відповідач ОСОБА_4 з сином мають житло за адресою АДРЕСА_2 , де вони постійно мешкають та сплачують витрати за комунальні послуги. При цьому ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровані у спірному житловому будинку, але ніколи не проживали разом позивачем однією сім`єю, не брали участі у витратах на утримання будинку. Співвласники житлового будинку не надавали їм право на проживання, користування або володіння спірним будинком. Зазначала, що відповідачі добровільно не бажають проживати у спірному житлі вже більше 10 років. Соціальна служба відмовила позивачу у отриманні субсидії, оскільки зареєстровані у житловому будинку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не надають відомості про доходи. Таким чином, відповідачі створюють перешкоди в отриманні житлових пільг та субсидій позивачу ОСОБА_1 , яка є пенсіонером та отримує незначну пенсію. Реєстраційна служба відмовила вносити відомості про зняття з реєстрації ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки згоду надали не усі власники житла.

Вважає, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перешкоджають їй у користуванні та володінні власністю, тому їх необхідно виселити з будинку АДРЕСА_1

Посилаючись на викладене, позивач просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідачів на користь позивача понесені нею судові витрати.

Ухвалою судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27.03.2025 відкрито провадження у справі. Постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 28.04.2025 закрито підготовче провадження у справі та справа призначена до розгляду по суті.

У підготовчому засіданні та під час розгляду справи по суті позивач та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити. Третя особа ОСОБА_2 проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Відповідачі в судові засідання не з`являлися, відзив на позовну заяву не подавали. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися, згідно з вимогами ст. 128 ЦПК України, своєчасно і належним чином. Причини неявки суду не повідомили.

21.04.2025 від представника органу опіки та піклування надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника з урахуванням законних інтересів дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який має право користуватися житловим будинком по АДРЕСА_1 .

Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

У зв`язку з чим, суд постановив, за відсутності заперечень з боку позивача, ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Суд, заслухавши позивача, її представника та третю особу ОСОБА_2 , допитавши свідків, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах цивільної справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до договору № 3006 від 13.11.1995 ОСОБА_7 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 купили у ОСОБА_8 1/2 частину домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить по 1/6 частці будинку на підставі договору купівлі продажу. Інша 1/2 частина домоволодіння належить ОСОБА_9 (а. с. 13-14).

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 21.06.2011 у цивільній справі № 2-713/2011 задоволено позов ОСОБА_1 про виселення ОСОБА_10 з житлового будинку АДРЕСА_1 . Рішення набрало законної сили 02.07.2011 (а. с. 17).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася з 1/6 частки житлового будинку з прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями по АДРЕСА_1 . Вказане майно у рівних частках (по 1/3) успадкували дружина ОСОБА_1 та діти ОСОБА_11 та ОСОБА_2 . На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.02.2022 спадкоємці набули право власності на 1/18 частку житлового будинку кожен (а. с. 15-16).

Згідно з інформацією, наданою відділенням поліції № 3 Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області, 27.10.2024 відносно ОСОБА_3 було винесено терміновий заборонний припис строком на 10 діб у зв`язку із скоєнням нею домашнього насильства відносно ОСОБА_1 (а. с. 18-19).

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 20.01.2025 залишено без змін постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12.12.2024, якою ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, за те, що 19.10.2024 вона вчинила сварку відносно своєї матері ОСОБА_1 , в ході якої словесно ображала останню, погрожувала фізичною розправою, виганяла з будинку, чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру (а. с. 78-81).

З огляду на заяву власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) від 01.11.2024, стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ОСОБА_1 було відмовлено у здійсненні такої реєстраційної дії через відсутність згоди інших співвласників житлового приміщення (а. с. 25-26).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 пояснили, що з серпня 2024 року ОСОБА_1 не проживає у житловому будинку АДРЕСА_1 , оскільки відповідач ОСОБА_3 створює їй перешкоди до такого проживання. При цьому, свідки підтвердили, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вказаному будинку ніколи не проживали.

Викладене підтверджується актами про не проживання від 11.11.2024 (а. с. 20).

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

У той же час, положеннями статті 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України, ст.150 ЖК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських об`єднань.

За змістом ч. 1 ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Тобто, будь-яке виселення або позбавлення особи права користування житлом допускається виключно на підставах, передбачених законом, і повинно відбуватись в судовому порядку.

У постанові Верховного Суду України від 27.05.2015 у справі № 6-92цс15 зроблено висновок, що положення статті 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору.

У постанові Верховного Суду від 27.09.2019 у справі № 591/7007/16-ц зазначено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом усунення перешкод у користуванні власністю, виселення та у разі необхідності, зняття особи з реєстраційного обліку, проте це право залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. При цьому визначальним для захисту права на підставі ст.391 ЦК України є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивач надала достатньо доказів на підтвердження того вона у повній мірі не може володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй нерухомим майном, у зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_3 чинить перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні спірним житловим будинком. При цьому, відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 добровільно не проживають у спірному житловому будинку, хоча і зареєстровані у ньому. Відповідачі не беруть участі в утриманні спірного будинку, натомість факт їх реєстрації у житловому будинку створює перешкоди для позивача у отриманні передбачених законодавством соціальних пільг. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачами відсутні будь-які договірні відносини з приводу спірного житла.

Відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не надано доказів наявності у них права користування спірним житловим будинком, тоді як позивач довела наявність права власності на спірне майно та наявність перешкод у користуванні своєю власністю, тому відповідно до вимог частини 1 статті 383 ЦК України має право використовувати помешкання для власного проживання. Таке право позивача в силу частини 4 статті 41 Конституції України та частини 1 статті 321 ЦК України є непорушним, і вона не може бути протиправно його позбавлена або обмежена у його здійсненні,

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення позивача ОСОБА_1 та виселення відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є обґрунтованими та такими, що підлягає задоволенню.

Судові витрати слід розподілити відповідно до статті 141 ЦПК України, стягнувши їх на користь позивача з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263-265, 268, 280-283, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні житловим будинком, розташований за адресою: АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_1 до вказаного житлового будинку.

Усунути перешкоди у користуванні житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з вказаного житлового будинку без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1121 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок витрат на оплату судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок витрат на оплату судового збору.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Корабельним районним судом м. Миколаєва за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржене іншими учасниками справи в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ;

Відповідачі:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 ;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_5 ;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_5 ;

Треті особи:

Виконавчий комітет Миколаївської міської ради, 54001 м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20, ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , адреса проживання: АДРЕСА_6 .

Повне рішення суду складено 22 серпня 2025 року.

Суддя В. Щеглова