Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/207/24

Провадження № 2/943/451/2025

30 вересня 2025 року м. Буськ

Буський районний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді - Коса І.Б.,

за участю секретаря - Дутки С.І.,

за участю представника позивачів адвоката Гнідець О.М. (у режимі ВКЗ),

за участю відповідача ОСОБА_1 (у режимі ВКЗ)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Буську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , Моторно (транспортного) - страхового бюро України про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, -

в с т а н о в и в :

позивачка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , а також позивачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , через представника адвоката Іванова О.О., звернулася до суду із указаним вище позовом, у якому після уточнення позовних вимог представником усіх позивачів адвокатом Гнідець О.М., просили: стягнути із МТСБУ на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відшкодування за шкоду, заподіяну її здоров?ю у розмірі 22115,25 грн.; стягнути із МТСБУ на користь ОСОБА_4 відшкодування за шкоду, заподіяну його здоров?ю у розмірі 76443,74 грн.; стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 шкоду, пов?язану з евакуацією транспортного засобу в розмірі 34420,00 грн. Крім того, просили стягнути понесені судові витрати на професійну правничу допомогу, орієнтовний розмір яких становить 30000,00 грн.

В обґрунтування заявленого позову адвокат Гнідець О.М. покликається на те, що 09 вересня 2023 року близько 13 год. 20 хв. мала місце дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Chevrolet Aveo», pеєстраційний номер НОМЕР_1 , по автодорозі «Київ-Чоп», М06 на 486 км + 500 м, неподалік м. Буськ Золочівського району Львівської області, у напрямку м. Києва, порушивши вимоги розділу 1 п. 5, розділу 2 п. 2.36, розділу 12 п. 12.1 ПДР України, допустив переміщення керованого ним автомобіля в стані заносу на зустрічну смугу руху, що призвело до зіткнення із автомобілем марки «Cherry Tiggo 2 Pro», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , водій якого рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого останній отримав легкі та середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження за критерієм тривалого розладу здоров`я, зокрема: тілесні ушкодження у вигляді відкритих переломів численних ділянок однієї нижньої кінцівки, закритого багатоуламкового внутрішньосуглобового перелому дистального метаепіфізу правої великогомілкової кістки та перелому латеральної кісточки справа зі зміщенням кісткових фрагментів, відкритого перелому правого наколінника без зміщення кісткових фрагментів, перелому виростків правої великогомілкової кістки із задовільним стоянням кісткових фрагментів, що відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесного ушкодження за критерієм тривалого розладу здоров`я; садна в ділянці лівого ліктьового суглоба, множинні забійні синці тіла, а пасажир вказаного автомобіля малолітня ОСОБА_3 отримала легкі та тяжке тілесне ушкодження, за критерієм небезпеки для життя в момент його спричинення, зокрема: важку відкриту проникаючу черепно-мозкову травму, забій головного мозку важкого ступеня із контузійно-геморагічним вогнищем в правій лобній частці, пневмоцефалію, перелом лобної кістки з обома стінками лобної пазухи та переходом на основу черепа, лінійним перелом виличної кістки справа, забійну рану лобної ділянки та в ділянці правого колінного суглобу, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент її заподіяння, а також садна на задній поверхні лівого передпліччя, крайовий злам зуба верхньої щелепи, що відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості. Вироком Буського районного суду Львівської області від 19 квітня 2024 року в справі №943/207/24 відповідача по цій справі ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Внаслідок указаної дорожньо-транспортної пригоди заподіяна шкода здоров`ю малолітній ОСОБА_3 , яка згідно висновку експерта №266/2023 від 14.09.2023 року отримала тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент їх спричинення, після чого дитина була госпіталізована в реанімаційне відділення ВП «Лікарня Святого Миколая», де перебувала на лікуванні в період із 09 по 21 вересня 2023 року. У зв`язку із лікуванням дитини, матір дівчинки понесла витрати пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілої у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням та придбанням лікарських засобів на загальну суму 22115,25 грн., що підтверджується доданими до позову письмовими доказами (квитанції, товарні чеки тощо). При цьому, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Chevrolet Aveo», pеєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди, не була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Представник позивачів звертає увагу на положення ст. 41.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в силу якої МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. З урахуванням наведеного, представник позивачів вважає, що із Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь матері дитини ( ОСОБА_2 ) підлягають стягненню витрати за шкоду заподіяну здоров`ю дитини ОСОБА_3 у розмірі 22115,25 грн. Крім того, внаслідок цієї ДТП заподіяно також шкоду здоров`ю позивачу ОСОБА_4 (згідно висновку судово-медичного експерта №263/2023 потерпілому заподіяно травми правої нижньої кінцівки, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я; синці та садна - до легких тілесних ушкоджень), а 15 вересня 2023 року йому було проведено операцію: відкриту репозицію внутрішньо-суглобового перелому діафіза великогомілкової кістки з внутрішньою фіксацією, для проведення якої використано металоконструкцію для остеосинтезу дистальної частини малогомілкової кістки (титан), вартістю 28600 грн. та металоконструкцію для остеосинтезу дистальної частини великогомілкової кістки (титан), вартістю 28100 грн. Крім цього, потерпілий ОСОБА_4 поніс витрати на лікування та придбання лікарських засобів на загальну суму 14643,74 грн., що підтверджується долученими до позову квитанціями та фіскальними чеками, а загальний розмір шкоди, заподіяної здоров`ю позивача ОСОБА_4 становить 76443,74 грн., які з урахуванням того, що цивільна-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 на момент події застрахована полісом не була, а тому підлягають стягненню із відповідача МТСБУ. Крім того, представник позивачів просить стягнути із відповідача ОСОБА_1 на користь позивачки ОСОБА_5 витрати на евакуацію транспортного засобу в розмірі 34420 грн., які згідно письмового договору від 21.02.2024, укладеного між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 (перевізник) та ОСОБА_5 (позивачка), вартість доставки автомобіля без колеса моделі «Cherry Tiggo 2 Pro», реєстраційний номер НОМЕР_2 , належного позивачці ОСОБА_5 від місця стоянки с. Вербляни Золочівського району Львівської області до с. Червона Слобода Черкаської області, виходячи із розрахунку за 1 км - 20 грн., завантаження автомобіля без колеса 700 грн., відстань перевезення в обидві сторони - 843 км. (843х2х20+700).

Постановою Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 23 жовтня 2024 року в справі №943/207/24 вирок Буського районного суду Львівської області від 19 квітня 2024 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 10 липня 2024 року щодо ОСОБА_1 скасовано в частині вирішення цивільного позову представника цивільних позивачів - адвоката Іванова О.О. до Моторно (транспортного) страхового бюро України та призначено в цій частині новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Буського районного суду Львівської області від 12.11.2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі з призначенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 07.02.2025 року прийнято до розгляду заяву адвоката Гнідець О.М. про збільшення позовних вимог від 11.12.2024 та цивільний позов про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням від 10.12.2024 (вх. №7965 від 12.12.2024) в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , Моторно (транспортного) - страхового бюро України про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Ухвалою суду від 23.05.2025 року закрито підготовче провадження та призначено дану цивільну справу до судового розгляду по суті.

Позивачка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах, якої діє ОСОБА_2 , а також позивачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, а її представник адвокат Гнідець О.М. в судовому засіданні (у режимі ВКЗ) позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, виходячи із мотивів позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні (у режимі ВКЗ) позовні вимоги по суті не заперечував, відзиву не подав, покладаючись при вирішенні спору на думку суду.

Відповідач МТСБУ, через свого представника за довіреністю адвоката Гусєва П.В., направив до суду відзив на позовну заяву, у яких представник відповідача заперечує проти позовних вимог, покликаючись на те, що відповідальність у цьому цивільному спорі має нести винна особа в цій дорожньо-транспортній пригоді, а натомість, МТСБУ згідно положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Аналіз вищенаведених положень, на думку представника відповідача, свідчить про існування у МТСБУ обов`язку по відшкодуванню шкоди за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, у разі відсутності у винної особи договору обов`язкового страхування, тільки водію транспортного засобу, який є забезпеченим у розумінні п. 1.7 ст. 1 Закону, тобто має поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Однак, позивачем по справі не надано доказів того, що транспортний засіб марки «Черрі», реєстраційний номер НОМЕР_2 , був забезпечений, а отже у МТСБУ відсутні підстави сплачувати регламентну виплату, передбачену ст. 41 цього Закону. Крім того, згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодовуються лише обґрунтовані витрати, які підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я, однак надані позивачами чеки є нечитабельними або не відносяться до завданої ДТП шкоди. Крім того, представник відповідача покликається на те, що потерпілі у даній справі не є тими особами, які мають право на отримання відшкодування на підставі ст. 26-1 згаданого Закону, якою передбачено відшкодування шкоди потерпілому, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Тому, відповідно до ст. 26-1 та пп. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ не відшкодовує моральну шкоду на підставі підпункту «а» пункт 41.1 ст. 41.1 ст. 41 цього Закону. Більше того, представник відповідача покликається на те, що потерпілі у даній справі зобов`язані були звертатися до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Також представник відповідача вважає, що строк на виплату страхового відшкодування припиняється постановленням вироку, а позов поданий потерпілим є передчасним і таким, що суперечить нормі пункту 36.2 статті 36 цього Закону, оскільки на сьогоднішній день у страховика не виник обов`язок відшкодувати завдану шкоду (строк виконання зобов`язання не настав). Саме внаслідок необгрунтованих дій позивачів МТСБУ не може розпочати розслідувати страховий випадок та здійснити регламентну виплату, внаслідок чого процесуальні витрати повинні бути покладені виключно на позивача. Відтак, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі до МТСБУ, стягнути витрати, які планує понести МТСБУ у зв`язку із розглядом справи із позивачів у розмірі 2000,00 грн. Крім того, представник відповідача просить розглянути справу №943/207/24 без участі представника відповідача МТСБУ.

Заслухавши доводи представника усіх позивачів та відповідача, дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи із таких мотивів.

Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами п`ятою сьомою статті 81 цього Кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 09 вересня 2023 року близько 13 год. 20 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Chevrolet Aveo», pеєстраційний номер НОМЕР_1 , по автодорозі «Київ-Чоп», М06 на 486 км + 500 м, неподалік м. Буськ Золочівського району Львівської області, у напрямку м. Києва, порушивши вимоги розділу 1 п. 5, розділу 2 п. 2.36, розділу 12 п. 12.1 ПДР України, які виразилися в тому, що він керуючи технічно справним транспортним засобом, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, не обравши безпечної швидкості, яка б забезпечила постійний контроль за його рухом, здійснюючи рух поза межами населеного пункту, не дотримався безпечної дистанції до попутного транспортного засобу, що рухався попереду із нижчою швидкістю ніж керований ним транспортний засіб, не своєчасно зменшив швидкість, шляхом застосування гальмування аж до зупинки керованого транспортного засобу, в результаті чого виникло переміщення керованого ним автомобіля в стані заносу на зустрічну смугу руху, що призвело до зіткнення із автомобілем марки «Cherry Tiggo 2 Pro», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , водій якого рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритих переломів численних ділянок однієї нижньої кінцівки, закритого багатоуламкового внутрішньо-суглобового перелому дистального метаепіфізу правої великогомілкової кістки та перелому латеральної кісточки справа зі зміщенням кісткових фрагментів, відкритого перелому правого наколінника без зміщення кісткових фрагментів, перелому виростків правої великогомілкової кістки із задовільним стоянням кісткових фрагментів, що відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я, садна в ділянці лівого ліктевого суглоба, множинних забійних синців тіла, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Пасажир вказаного автомобіля малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримала важку відкриту проникаючу черепно- мозкову травму, забій головного мозку важкого ступеня з контузійно- геморагічним вогнищем в правій лобній частці, пневмоцефалію, перелом лобної кістки з обома стінками лобної пазухи та переходом на основу черепа, лінійний перелом виличної кістки справа, забійну рану лобної ділянки та в ділянці правого колінного суглобу, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент її спричинення, а також садна на задній поверхні лівого передпліччя, крайовий злам 1-го зуба верхньої щелепи зліва, що відноситься до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

Вищевказані фактичні обставини встановлені вироком Буського районного суду Львівської області від 19 квітня 2024 року в справі №943/207/24, залишено в цій частині без зміни ухвалою Львівського апеляційного суду від 10 липня 2024 року та постановою Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 23 жовтня 2024 року, а також ніким із учасників справи не оспорюються, що в силу приписів ч. 1 та ч. 6 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Крім того, як убачається із матеріалів кримінального провадження, що внаслідок вчинення відповідачем ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, потерпілому ОСОБА_4 були спричинені легкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження, а малолітній потерпілій ОСОБА_3 - легкі та тяжке тілесне ушкодження, які перебувають у причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою. Також місцевим судом встановлено, що обвинувачений 09 вересня 2023 року під час події ДТП керував транспортним засобом без полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що також ніким із учасників справи не заперечується.

Згідно пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом (ч. 3 ст. 1166 ЦК України).

Відповідно до вимог частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України).

У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи питання про доведеність обставин в частині обгрунтованості розміру заявленої шкоди, суд ураховує пояснення представника позивачів та досліджує докази щодо понесених потерпілими витрат на лікування.

Зокрема, як убачається із матеріалів справи та ніким із учасників справи не заперечується, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася із вини відповідача ОСОБА_1 , малолітня позивачка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якої діє мати ОСОБА_2 , отримала тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент їх спричинення та перебувала в реанімаційному відділенні ВП «Лікарня Святого Миколая» із 09 по 21 вересня 2023 року. Також у зв`язку із лікуванням дитини, матір дівчинки ОСОБА_2 понесла витрати, які пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілої у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням та придбанням лікарських засобів на загальну суму 22115,25 грн., що підтверджується доданими до позову письмовими доказами: квитанціями, товарними чеками, тощо (а.с. 195-206 том І).

Разом із тим, як встановлено судом та не заперечується ніким із учасників справи, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу марки «Chevrolet Aveo», pеєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент дорожньо-транспортної пригоди (09.09.2023), не була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції Закону №1961-IV, що була чинною на момент настання страхового випадку) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відтак, оскільки шкода позивачам була заподіяна транспортним засобом марки «Chevrolet Aveo», pеєстраційний номер НОМЕР_1 , власник якого (відповідач ОСОБА_1 ) не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а тому на підставі підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції Закону №1961-IV) саме на відповідача МТСБУ покладено обов`язок відшкодувати майнову (матеріальну) шкоду, яка завдана позивачам ОСОБА_4 та ОСОБА_3 із вини відповідача ОСОБА_1 .

Крім того, як убачається із матеріалів справи, що позивач ОСОБА_4 поніс витрати на лікування та придбання лікарських засобів на загальну суму 76443,74 грн. (28600+28100+5100+14643,74), які підлягають відшкодуванню на його користь саме відповідачем МТСБУ, оскільки заподіювач шкоди відповідач ОСОБА_1 не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Так, як слідує із Виписки №91505 від 11.10.2024 року, що ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванню у КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» із 09.09.2023 по 15.09.2023 та з 08.10.2024 по 11.10.2024 із діагнозом: «перелом дистального відділу великогомілкової кістки з переломом малогомілкової кістки, консолідований багатоуламковий внутрішньо-суглобовий перелом дистального метаепіфізу правої великогомілкової кістки та перелом латеральної кісточки справа». Крім того, потерпілому ОСОБА_4 проведено операцію малогомілкової та великогомілкової кістки з використанням металоконструкції, вартість якої становить 56700 грн. Зокрема, потерпілому ОСОБА_4 проведено відкриту репозицію внутрішньо-суглобового перелому діафіза великогомілкової кістки з внутрішньою фіксацією, для проведення якої використано металоконструкцію для остеосинтезу дистальної частини малогомілкової кістки (титан), вартістю 28600 грн. (підтверджено наявною у справі копією рахунку на оплату №166 від 12.09.2023), металоконструкцію для остеосинтезу дистальної частини великогомілкової кістки (титан) вартістю 28100 грн. (підтверджено наявною у справі копією рахунку на оплату №182 від 18.09.2023). Крім того, на підтвердження витрат на лікування потерпілого ОСОБА_4 , представником позивача заявлено набір для видалення металоконструкції вартістю 5100 грн., що підтверджується наявною у справі копією рахунку на оплату №232 від 09.10.2024. Крім цього, потерпілий ОСОБА_4 поніс витрати на лікування та придбання лікарських засобів на загальну суму 14643,74 грн., що підтверджується долученими до позову письмовими доказами, а саме: квитанціями, чеками, рахунками тощо (а.с. 207-220 том І), які не спростовані відповідачем МТСБУ.

Крім того, оскільки заподіювач шкоди відповідач ОСОБА_1 не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, відповідачу МТСБУ слід відшкодувати потерпілій малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якої діє мати ОСОБА_2 , понесені витрати у зв`язку з лікуванням дитини, що пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілої у відповідному закладі охорони здоров`я, придбанням лікарських засобів на загальну суму 22115,25 грн., що підтверджується долученими до позову письмовими доказами (квитанції, чеки, рахунки, акти виконаних робіт), які не спростовані відповідачем МТСБУ.

Натомість, суд вважає помилковими доводи представника відповідача МТСБУ щодо відсутності у МТСБУ підстав для сплати регламентної виплати, передбаченої ст. 41 цього Закону та правових підстав для його цивільно-правової відповідальності за дії винної особи в цій дорожньо-транспортній пригоді, а також передчасність цього позову, оскільки, як виснував Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду в своїй постанові від 23 жовтня 2024 року в справі№943/207/24, що відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 19 червня 2019 року в справі №465/4621/16-к, положення ч. 1 ст. 128 КПК України щодо можливості пред`явлення цивільного позову у кримінальному провадженні особою, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, зокрема, до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, треба розуміти як можливість пред`явлення зазначеного позову до МТСБУ, як юридичної особи, на яку ст. 41 Закону №1961-ІV покладено обов`язок відшкодування такої шкоди. Для розгляду в межах кримінального провадження цивільного позову до МТСБУ про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, попереднє звернення потерпілого до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст. 35 Закону №1961-ІV, не є обов`язковим, що вказує на необґрунтованість доводів касаційної скарги з наведених підстав.

Крім того, як убачається із матеріалів справи, що транспортний засіб «Cherry Tiggo 2 Pro», реєстраційний номер НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, належить на праві власності ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 28 Закону №1961-IV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу. який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважної причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29 цього Закону).

Як слідує із Договору перевезення вантажу від 21 лютого 2024 року та матеріалів справи, що позивачка ОСОБА_5 , яка проживає по АДРЕСА_1 , понесла матеріальні витрати на евакуацію транспортного засобу (автомобіль без колеса «Cherry Tiggo 2 Pro», реєстраційний номер НОМЕР_2 ), пошкодженого 09.09.2023 року в ДТП із вини відповідача ОСОБА_1 , із території автостоянки ФОП ОСОБА_7 по АДРЕСА_2 до місця проживання позивачки ОСОБА_5 , де згідно п. 4.2 цього Договору загальна вартість таких витрат позивачки ОСОБА_5 становили 34420,00 грн. (1686х20+700).

Також, як виснував Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду в своїй постанові від 23 жовтня 2024 року в справі№943/207/24, що відповідно до пункту 1.7 статті 1 Закону №1961-IV забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Таким чином, у МТСБУ існує обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної транспортному засобу, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, в разі відсутності у винної особи договору обов`язкового страхування, тільки водію транспортного засобу, який є забезпеченим в розумінні п. 1.7 ст. 1 Закону №1961-IV, тобто має поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Однак, як убачається із матеріалів справи, відсутні докази того, що транспортний засіб марки «Cherry Tiggo 2 Pro», реєстраційний номер НОМЕР_2 , був забезпечений відповідно до приписів п. 1.7 ст. 1 Закону №1961-IV, що вказує на необґрунтованість висновків суду щодо наявності підстав для виплати МТСБУ шкоди, пов`язаної з евакуацією даного транспортного засобу відповідно до п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону №1961-IV, що стало підставою для скасування попередніх судових рішень про стягнення витрат із евакуації пошкодженого у ДТП транспортного засобу не з винної особи (тобто відповідача ОСОБА_1 ), а із відповідача МТСБУ.

Згідно частини п`ятої статті 411 ЦПК України висновки суду касаційної інстанції, в зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Відтак, виходячи із вищенаведених фактичних обставин справи, статей 28, 29 Закону №1961-IV та ч. 5 ст. 411 ЦПК України, суд вважає, що позовна вимога в частині відшкодування витрат на евакуацію транспортного засобу в сумі 34420 грн. підлягає до задоволення, оскільки, згідно згаданого вище Договору від 21.02.2024 року, укладеного між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 (перевізник) та ОСОБА_5 (замовник), вартість доставки автомобіля без колеса моделі «Cherry Tiggo 2 Pro», реєстраційний номер НОМЕР_2 , належного позивачці ОСОБА_5 із с. Вербляни Золочівського району Львівської області (місця стоянки автомобіля) до с. Червона Слобода Черкаської області (місця проживання власника автомобіля).

Крім того, суд вважає безпідставними покликання представника відповідача МТСБУ на відсутність у нього підстав для відшкодування моральної шкоди, оскільки така вимога не є предметом спору в цій справі.

Згідно із усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Відтак, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Ураховуючи викладене, та керуючись статтями ст.ст. 2, 4, 10, 12, 76-80, 81, 82, 89, 141, 223, 259, 260, 263, 264, 265, 268, 354, 411 ЦПК України суд, -

у х в а л и в:

позов задовольнити повністю.

Стягнути із Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_2 відшкодування за шкоду, заподіяну здоров?ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 22 115, 25 гривень (двадцять дві тисячі сто п?ятнадцять гривень 25 копійок).

Стягнути із Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_4 відшкодування за шкоду, заподіяну здоров?ю у розмірі 76 443,74 гривень (сімдесят шість тисяч чотириста сорок три гривні 74 копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 шкоду, пов?язану з евакуацією транспортного засобу у розмірі 34 420,00 (тридцять чотири тисячі чотириста двадцять гривень 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи.

Позивачка: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Позивачка: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП - невідомо).

Позивач: ОСОБА_8 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Позивачка: ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Представник позивачів: адвокат Гнідець Олеся Миколаївна (79057, м. Львів, вул. Чупринки, 63, РНОКПП НОМЕР_6 ).

Відповідачв: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_7 ).

Відповідач: Моторне (транспортне) страхове бюро України (02154, м. Київ, бульвар Русанівський, 8, ).

Повний текст судового рішення складено: 10.10.2025 року.

Суддя: І. Б. Кос