Провадження № 2/489/1146/25
РІШЕННЯ

Іменем України

09 жовтня 2025 року м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судових засідань Тищенко Д.О.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції», Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» про встановлення нікчемності умов договору споживчого кредиту,

встановив:

В грудні 2024 року ТОВ «Українські Фінансові Операції» звернулось до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 78 476,20 грн. та понесених судових витрат.

Як на підставу позовних вимог посилалось на те, що 19.02.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір № 5566417 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до умов вказаного договору відповідач отримала кредит у розмірі 22 000,00 грн. строком на 360 днів шляхом його переказу на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ КБ «ПриватБанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування ним. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного договору. Проте через неналежне виконання позичальником його грошових зобов`язань, станом на 17.09.2024 утворилась заборгованість у розмірі 78 476,20 грн., яка складається з: 22 000,00 грн. - заборгованості за кредитом, 56 476,20 грн. - заборгованість за відсотками.

Згідно договору факторингу № 26.09/23-Ф від 26.09.2023 право вимоги за кредитним договором № 5566417 від 19.02.2022 перейшло до ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс». В подальшому згідно договору факторингу від 31.07.2024 № 31.07/24-Ф, укладеного між ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» та ТОВ «Українські Фінансові Операції», останнє набуло право вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором.

До позовної заяви представником позивача ТОВ «Українські Фінансові Операції» було долучено клопотання про витребування доказів, а саме про витребування в АТ КБ «Приват Банк» наступної інформації: чи було емітовано на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) платіжну карту № НОМЕР_1 ; надати виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів, відкритого до платіжної карти № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), за період з 19.02.2022 по 01.03.2022 з відображенням часу зарахування коштів; надати інформацію про номер телефону, на який надсилається інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною картою № НОМЕР_1 в період з 19.02.2022 по 01.03.2022.

Згідно ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.12.2024 справу за позовом ТОВ «Українські Фінансові Операції» передано за підсудністю до Ленінського районного суду м. Миколаєва.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13.01.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

27.02.2025 від ОСОБА_1 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вона просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень проти позову посилається на те, що кредитний договір з додатками, наданий позивачем суду у копіях, ніколи не був укладений ні в якій формі, ні в паперовій, ні в електронній, тому що відсутні підписані обома сторонами у дату укладення оригінали, яких у наданій суду редакції не існує. Первісний кредитор коштів по договору не переказував, позивачем не доведено факту видачі позики первісним кредитором, а відтак у нього не виникло прав, які він міг передати позивачу. Не підписані відповідачем умови кредитування не можуть бути застосовані до відносин сторін. Нараховані позивачем відсотки не були погоджені у письмовій формі і не відповідають нормам законодавства та правовим висновкам Верховного Суду про захист прав споживачів кредитних послуг. Має місце недоведеність позовних вимог з точки зору процесуального права, а всі сумніви мають тлумачитись на захист прав споживача кредитних послуг.

27.02.2025 на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов зустрічний позов до ТОВ «Українські Фінансові Операції», ТОВ «Авентус Україна», відповідно до якого вона просить суд: встановити нікчемність умов договору про надання споживчого кредиту № 5566417 від 22.02.2022 ТОВ «Українські Фінансові Операції» та ОСОБА_1 про 360-денний строк кредитування, орієнтовну реальну річну процентну ставку за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 29 653,85% річних; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 13 458,45 % річних; орієнтовну загальну вартість кредиту за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 179 608,00 грн.; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 173 041,00 грн. (пункти 1.4, 1.5.1, 1.7, 1.7.1, 1.7.2, 1.8, 1.8.1, 1.8.2 договору). В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що первісний кредитор позики не вдавав, відповідно строк нарахування процентів спливати не почав. Також вказувала на несправедливі та незаконні умови договору. Зокрема в договорі встановлено два взаємосуперечливі строки кредитування 360 і 30 днів; дві взаємосуперечливі процентні ставки 0,995 % і 1,99 % на день, при цьому зазначено тим процентної ставки фіксована. Відповідач в будь-якому разі вважає визначений розмір відсоткової ставки значно завищеним, несправедливим, який не відповідає засадам добросовісності, розумності та справедливості та призводить до необґрунтованого і безпідставного збагачення позивача.

Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м Миколаєва від 06.03.2025 прийнято до розгляду зустрічний позов ОСОБА_1 до ТОВ «Українські фінансові операції», ТОВ «Авентус Україна» про встановлення нікчемності умов договору споживчого кредиту; вимоги за зустрічним позовом об`єднати в одне провадження з первісним позовом ТОВ «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; об`єднаній справі присвоєно номер 490/10753/24 (провадження № 2/489/1146/25); суд перейшов від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи - до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

До відзиву на первісний позов відповідачем ОСОБА_1 долучені клопотання про витребування доказів, відповідно до яких вона просить суд витребувати у відповідачів ряд доказів.

24.03.2025 від представника ТОВ «Авентус Україна» надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, згідно якого він просить суд в задоволенні зустрічного позову відмовити, витребувати у АТ КБ «ПриватБанк» виписку за операціями карткового рахунку банківської карти № НОМЕР_3 , відкриту в АТ КБ «ПриватБанк», що належить/належала ОСОБА_1 . В обґрунтування своїх заперечень проти позову посилається на те, що укладений між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 в електронній формі договір відповідає всім вимогам діючого законодавства. Боржник особисто висловила волевиявлення на отримання грошових коштів у позику, уклала договір, отримавши попередньо його примірник з усіма доданими матеріалами в особистому кабінеті інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна». В разі, якщо боржник не погоджувався з умовами договору, він мав можливість від його укладення. Щодо перерахування грошових коштів його було здійснено на банківську карту, номер якої було вказано особисто ОСОБА_1 , відповідно до договору, укладеного кредитодавцем з платіжним провайдером ТОВ «Контрактовий Дім». ТОВ «Авентус Україна» не є банківською установою, а тому не має можливості надати виписку по особовому рахунку боржника.

24.03.2025 від представника ТОВ «Українські Фінансові Операції» на адресу суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, згідно якого він просить суд відмовити в зустрічному позові. Вважає, що вимоги ОСОБА_1 безпідставні та спростовуються матеріалами справи.

24.03.2025 на адресу суду від представника ТОВ «Українські фінансові операції» надійшла відповідь на відзив ОСОБА_1 , згідно якої зазначав, що відповідач, оформлюючи кредитний договір, заходить на веб-сайт ТОВ «Авентус Україна», в тому числі через мобільний додаток, реєструється та створює електронний кабінет, до якого йому надходить текст кредитного договору та він має змогу ознайомитись з правилами, паспортом споживчого кредиту та іншою інформацією, передбаченою діючим законодавством. Таким чином відповідач має оригінал примірника кредитного договору.

Ухвалою суду від 31.03.2025 клопотання представника позивача за первісним позовом ТОВ «Українські фінансові операції» та представника відповідача за зустрічним позовом ТОВ «Авентус Україна» про витребування доказів задоволено.

Постановлено витребувати у АТ КБ «ПриватБанк» наступні відомості:

- чи було емітовано на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) платіжну карту № НОМЕР_4 (№ НОМЕР_1 );

- надати виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів, відкритого до платіжної карти № НОМЕР_4 (№ НОМЕР_1 ), що належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), за період з 19.02.2022 по 01.03.2022 з відображенням часу зарахування коштів;

- надати інформацію про номер телефону, на який надсилається інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною картою № НОМЕР_4 (№ НОМЕР_1 ) в період з 19.02.2022 по 01.03.2022.

Клопотання відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено частково.

Постановлено витребувати у ТОВ «Українські Фінансові Операції» наступні відомості:

1) Оригінал договору про надання споживчого кредиту № 5566417 від 19.02.2022 ТОВ «Авентус Україна» із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) з додатками: заява формуляр про акцептування оферти, графік платежів, паспорт споживчого кредиту з електронними підписами обох сторін.

2) Докази фактичного підписання первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) примірників оригіналу договору про надання споживчого кредиту № 5566417 від 19.02.2022 з додатками: заява формуляр про акцептування оферти, графік платежів, паспорт споживчого кредиту саме у наданій суду редакції.

3) Докази фактичного надання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) примірників оригіналу договору про надання споживчого кредиту № 5566417 від 19.02.2022 з додатками: заява формуляр про акцептування оферти, графік платежів, паспорт споживчого кредиту у дату укладення первісним кредитором.

Постановлено витребувати у ТОВ «Авентус Україна» наступні відомості:

1) Оригінал договору про надання споживчого кредиту № 5566417 від 19.02.2022 ТОВ «Авентус Україна» із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) з додатками: заява формуляр про акцептування оферти, графік платежів, паспорт споживчого кредиту з електронними підписами обох сторін.

2) Докази фактичного підписання первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) примірників оригіналу договору про надання споживчого кредиту № 5566417 від 19.02.2022 з додатками: заява формуляр про акцептування оферти, графік платежів, паспорт споживчого кредиту саме у наданій суду редакції.

3) Докази фактичного надання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) примірників оригіналу договору про надання споживчого кредиту № 5566417 від 19.02.2022 з додатками: заява формуляр про акцептування оферти, графік платежів, паспорт споживчого кредиту у дату укладення первісним кредитором.

24.04.2025 від АТ КБ «ПриватБанк» надійшли витребувані в ухвалі відомості.

01.05.2025 від ТОВ «Авентус Україна» через «Електронний суд» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, зокрема і витребуваних в ухвалі від 31.03.2025. Протокольною ухвалою суду від 21.05.2025 вказане клопотання задоволено.

Згідно ухвали Інгульського районного суду м. Миколаєва від 21.05.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.

В судове засідання представник первісного позивача ТОВ «Українські Фінансові Операції» не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином, просив розглянути справу за його відсутності в заяві від 31.03.2025.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, повідомлена судом про розгляд справи належним чином, у відзиві на позовну заяву просила суд розглянути справу за її відсутності.

Представник відповідача за зустрічним позовом ТОВ «Авентус Україна» в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином. В заяві від 01.05.2025 просив розглядати справу без його участі.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, наданих сторонами.

Датою ухвалення рішення, постановленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

19.02.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 5566417 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого товариство надає споживачу кредит в сумі 22 000,00 грн. (а.с. 15-26, т. 1).

Згідно п. 1.4 договору строк кредиту 360 днів; періодичність сплати процентів кожні 30 днів.

У відповідності до п. 1.5.1, 1.5.2 договору стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 договору; знижена процентна ставка становить 0,995 % в день та застосовується за умови, якщо споживач до 21.03.2022 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить грошові кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту.

Орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає за стандартною ставкою за весь строку кредиту 29 653,85 % річних; за стандартною процентною ставкою з урахуванням зниженої процентної ставки 13 458,45 %.

Положеннями п. 2.1 договору встановлено, що товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок споживача за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 9.6 договору він укладається шляхом направлення його тексту, підписаного зі сторони товариства електронним підписом, в особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання. Електронни підпис товариства створюється на договорі шляхом накладення аналогу власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що створені засобами електронного копіювання за зразком, попередньо узгодженим сторонами в укладеному договорі про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів.

ТОВ «Авентус Україна» виконало свої зобов`язання за договором № 5566417 про надання споживчого кредиту в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 22 000,00 грн., що підтверджується повідомленнями ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий Дім» від 12.10.2023 (а.с. 31-34, т. 1).

Також факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується повідомленням АТ КБ «ПриватБанк» від 12.04.2025, зробленим на запит суду, та випискою з особового рахунку ОСОБА_1 . Так, згідно вказаного повідомлення, на ім`я ОСОБА_1 в банку було емітовано карту № НОМЕР_4 . Відповідно до виписки з особового рахунку за вказаною платіжною карткою 19.02.2022 на користь ОСОБА_1 було здійснено зарахування переказу в сумі 22 000,00 грн. (а.с. 215, 216, т. 2).

Натомість в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач ОСОБА_1 не здійснювала погашення заборгованості у встановленому договором порядку.

Згідно розрахунку заборгованості за договором № 5566417 про надання споживчого кредиту станом на 25.09.2023 заборгованість ОСОБА_1 складає 78 476,20 грн., з яких: 22 000,00 грн. - заборгованості за кредитом, 56 476,20 грн. - заборгованість за відсотками (а.с. 35-64, т. 1). Нарахування заборгованості по відсоткам здійснювалось за період з 19.02.2022 по 18.11.2022.

26.07.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» було укладено договір факторингу № 26.09/23-Ф, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошового зобов`язання та інші платежі (а.с. 113-130, т. 1). Згідно витягу з реєстру боржників за вказаним договором, до ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» перейшло також право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 5566417 (а.с. 100, т. 1).

31.07.2024 між ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» та ТОВ «Українські фінансові операції» укладено договір факторингу № 31.07/24-Ф, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошового зобов`язання та інші платежі (а.с. 101-112, т. 1). Згідно витягу з реєстру боржників за вказаним договором, до ТОВ «Українські фінансові операції» перейшло, серед іншого, право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 5566417 (а.с. 99, т. 1).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлено порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначено права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 Закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

За приписами статті 11 Закону електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до статті 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з статтями 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Матеріали справи свідчать, що належними та допустимими доказами підтверджений факт укладання між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 кредитного договору на суму 22 000,00 грн. у передбаченій законом формі, виконання кредитором умов договору про надання позичальнику кредитних коштів та невиконання останньою зобов`язань з повернення кредитних коштів разом із нарахованими відповідно до умов договору процентами за користування кредитними коштами, а також перехід права вимоги за цим договором до ТОВ «Українські фінансові операції», що є підставою для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором на користь позивача. Про укладення кредитного договору достовірно свідчить, зокрема, факт отримання ОСОБА_1 19.02.2022 (дата укладення договору) грошових коштів у розмірі 22 000,00 грн. (сума кредиту, зазначена в договорі) на платіжну картку, номер якої визначено нею у кредитному договорі.

Що стосується тверджень ОСОБА_1 про відсутність належних доказів на підтвердження підписання нею кредитного договору та отримання кредитних коштів, то вони спростовуються дослідженими доказами. Факт підписання відповідачем кредитного договору підтверджений електронним підписом одноразовим ідентифікатором, а надання позивачем відповідачу кредитних коштів повідомленням ПАТ КБ «ПриватБанк» та випискою з карткового рахунку про перерахування кредитних коштів на банківську картку клієнта, номер якої нею було вказано в договорі. Відповідач вказаного факту не спростувала.

Верховний Суд у постановах від 07 липня 2021 року у справі №420/370/19, від 02 жовтня 2018 року у справі №910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі №902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі №917/2101/17 неодноразово наголошував на необхідності застосування категорія стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К.» та інші проти Швеції» зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника вимога цього заявника заслуговує довіри».

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості заборгованість ОСОБА_1 станом на 25.09.2023 складає 78 476,20 грн., з яких: 22 000,00 грн. - заборгованості за кредитом, 56 476,20 грн. - заборгованість за відсотками. Нарахування заборгованості по відсоткам здійснювалось за період з 19.02.2022 по 18.11.2022.

Відповідачем не надано власного розрахунку заборгованості на спростування доводів і розрахунку позивача або об`єктивних доказів про погашення заборгованості та її відсутності.

Посилання відповідача на те, що нараховані проценти є несправедливими, не є слушними, оскільки перед укладанням кредитного договору відповідач була ознайомлена з його умовами та розміром процентної ставки.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Разом з тим, у відповідності до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Враховуючи положення чинного законодавства України про принцип свободи договору, відповідач мала можливість не вступати у кредитні відносини із первісним кредитором, якщо дійсно вважала розмір процентної ставки несправедливою умовою, натомість вона погодила зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Отже, підписавши кредитний договір, ОСОБА_1 засвідчила, що погодилась на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені кредитним договором.

Не є слушними посилання представника відповідача за первісним позовом на визначені ним висновки, зазначені в постановах Верховного Суду, оскільки вони висловлені щодо інших правових ситуацій.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Українські фінансові операції» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 78 476,20 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Що вимог за зустрічним позовом ОСОБА_1 , судом встановлено наступне.

За положеннями частини 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частин 1, 2 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до статті 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_1 посилається на те, що первісним кредитором не надано належних доказів отримання відповідачем кредиту в сумі 22 000,00 грн., а також на те, що визначений в договорі розмір відсотків є несправедливим.

Тлумачення частини 1 статті 203 ЦК України свідчить, що під змістом правочину розуміється сукупність умов, викладених в ньому. Зміст правочину, в першу чергу, має відповідати вимогам актів цивільного законодавства, перелічених в статті 4 ЦК України. Втім більшість законодавчих актів носять комплексний характер, і в них поряд із приватно-правовими можуть міститися норми різноманітної галузевої приналежності. За такої ситуації необхідно вести мову про те, що зміст правочину має не суперечити вимогам, встановленим у приватно-правовій нормі, хоча б вона містилася в будь-якому нормативно-правовому акті, а не лише акті цивільного законодавства. Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватно-правових нормах (постанова Верховного Суду від 18 травня 2022 року в справі № 613/1436/17).

У частині 1 статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, судом не встановлено будь-яких достовірних, достатніх та неспростовних доказів, що підтверджують нікчемність визначеним позивачем за зустрічним позовом умов договору. За таких умов, зустрічний позов є необґрунтованим, безпідставним та в його задоволенні необхідно відмовити.

Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн., суд приходить до наступного.

За положеннями ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження судових витрат позивачем суду надано: копію договору № 01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01.08.2024; копія акту приймання-передачі наданих послуг від 17.09.2024; копія детального опису робіт (наданих послуг); копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що позивачем було понесено витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 10 000,00 грн., що підтверджується вище переліченими доказами.

В той же час, при оцінці розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню, суд застосовує ряд критеріїв - дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційність, співмірність, а також складність справи, значення справи для сторін і т.п.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Згідно висновків Верховного Суду у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулось рішення, всі її витрати на адвоката, якщо керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права встановить, що розмір гонорару є завищеним, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним згідно ціни позову.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги складність справи, суму заборгованості відповідача, фактичну відсутність участі адвоката (представника позивача) у розгляді справи, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму витрат на правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн.

Оскільки позовні вимоги ТОВ «Українські фінансові операції» задоволено повністю, відповідно до статі 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 422,40 грн.

Оскільки у задоволенні зустрічного позову відмовлено, а ОСОБА_1 при його подачі була звільнена від сплати судового збору на підставі ЗУ «Про захист прав споживачів», він компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 27, 141-142, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованість за договором № 5566417 про надання споживчого кредиту від 19.02.2022 станом на 17.09.2024 в розмірі 78 476,20 грн. (сімдесят вісім тисяч чотириста сімдесят шість гривень 20 коп.), яка складається з: 22 000,00 грн. заборгованість за кредитом, 56 476,20 грн. заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн. (три тисячі гривень 00 коп.).

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції», Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» про встановлення нікчемності умов договору споживчого кредиту відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», , адреса: м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, будинок 27, приміщення 2;

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач за зустрічним позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», , адреса: м. Київ, просп. Берестейський, 90А.

Повний текст рішення складено 09.10.2025.

Суддя Г.А. Микульшина