Справа № 180/1341/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Нанічкіної Н.М.,

з секретарем судового засідання Лебедєвою К.Є.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої виробничою травмою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просив стягнути з АТ «Марганецький ГЗК» на його користь моральну шкоду у зв`язку із ушкодженням здоров`я в сумі 100000 гривень, без утримання податку з доходів фізичних осіб. Позов обґрунтовано тим, що він на момент травми 14 років 3 місяці 8 днів перебував у трудових відносинах із АТ «Марганецький ГЗК». Внаслідок неналежних умов праці, при виконанні наряду 12 березня 2018 року він отримав виробничу травму, яку діагностовано як забійно-розміжчувальна рана пальців лівої кисті, відкритий перелом 2 пальця лівої кисті. За результатами розслідування нещасного випадку на виробництві було складено акт Форми Н-1 від 15 березня 2018 року. Первинним висновком МСЕК від 28 листопада 2018 року встановлено 20% втрати професійної працездатності. 29 липня 2024 року він звільнився з підприємства. Оскільки ним втрачена професійна працездатність в результаті виробничої травми на підприємстві відповідача, йому спричинена моральна шкода, яка має бути відшкодована за рахунок відповідача. Він змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, ЛКК, відновлювальні процедури, лікування в умовах стаціонару та амбулаторне, реабілітаційне лікування. У зв`язку із виробничою травмою порушено та продовжуються порушуватися нормальні життєві зв`язки позивача, на даний час самопочуття лише погіршується, негативні зміни у його житті є незворотними, що завдає йому душевного болю та страждань.

Ухвалою від 08 липня 2025 року відкрито провадження по справі.

17 липня 2025 року відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Заперечення проти позову обґрунтовані тим, що в Акті про нещасний випадок, пов`язаний з вироництвом, за формою Н-1 від 15 березня 2018 року, єдиною особою, яка допустила порушення вимог законодавства про охорону праці, зазначено ОСОБА_1 , в.о. гірничого майстра ПВС, очисних та гірничопідготовчих робіт шахти №8 ПАТ «МГЗК», який самовільно управляв електровозом, не маючи на це дозволу, та при зупинці електровозу не заблокував його тормозні колодки, що призвело до самовільного руху електровозу, чим порушив вимоги п.1.3 посадової інструкції гірничого майстра ПВС, очисних і гірничопідготовчих робіт шахти № 8. Позивач не оскаржував висновки, викладені в Акті про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом за Формою Н-1 від 15 березня 2018 року. Таким чином, ОСОБА_1 погодився, що нещасний випадок стався саме з його вини. Крім того, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, зокрема, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві та якими доказами це підтверджується.

Справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 знаходився у трудових відносинах з АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» (а.с.14-21).

12 березня 2018 року ОСОБА_1 отримав травму на виробництві забійно-розміжчувальна рана пальців лівої кисті, відкритий перелом 2 пальця лівої кисті.

Згідно з Актом форми Н-5, затвердженого 15 березня 2018 року, проведено розслідування нещасного випадку. Встановлено, що 12 березня 2018 року у 2 зміну, в.о.головного інженера шахти № 8 ОСОБА_2 , через в.о.гірничого майстра ПВС, очисних і гірничопідготовчих робіт ОСОБА_1 видав наряд зміні. Після отримання наряду ОСОБА_1 кліттю вентиляційного стовбура опустився в шахту і приступив до виконання своїх посадових обов`язків. Після обходу забоїв попрямував до головного стволу. З причини відсутності машиніста електровоза та маючи права машиніста електровоза, ОСОБА_1 самостійно прийняв рішення почати керувати електровозом з метою доставки порожніх вагонів під погрузку. О 14-50 годині ОСОБА_1 під`їхав електровозом на обгінну виробку головного стовбура, зупинив його та вийшов на габаритну сторону, щоб зчепити низку вагонів та електровоз. Знаходячись на людському ходку, між буфером першого вагону та електровозом, взяв у ліку руку зчіпний ланцюг, який раптово вислизнув та впав на грунт виробки, ОСОБА_1 почав його підіймати. В цей час електровоз посунувся в напрямку вагонів та притиснув ліву руку ОСОБА_1 своїм буфером до буфера вагонетки ВГ-1,0. ОСОБА_1 , висмикнув руку та попрямував на вентиляційний стовбур, де піднявся на поверхню шахти. Особою, яка допустила порушення законодавства про охорону праці є ОСОБА_1 , в.о. гірничого майстра ПВС, очисних і гірничопідготовчих робіт шахти № 8 ПАТ «Марганецький ГЗК», який самовільно управляв електровозом, не маючи на це дозволу, та при зупинці електровозу не заблокував його тормозні колодки, що призвело до самовільного руху електровозу, чим порушив вимоги п 1.3 посадової інструкції гірничого майстра ПВС, очисних і гірничопідготовчих робіт шахти №8 та п.29 розділу 2 глави 6 «Правил безпеки під час розробки родовищ рудних та нерудних корисних копалин підземним способом» (а.с.10-11).

Згідно Акту №4/1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом форми Н-1, особою, яка допустила порушення вимог законодавства про охорону праці, є ОСОБА_1 (а.с.12-13).

Первинним оглядом МСЕК 28 листопада 2018 року ОСОБА_1 встановлено 20% втрати працездатності (а.с.8).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Частиною 1 ст.237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, обов`язок відшкодувати моральну шкоду працівнику виникає у власника або уповноваженого ним органа лише за таких умов:

- наявність шкоди;

- порушення власником або уповноваженим ним органом законних прав працівника;

- неправомірні рішення, дії чи бездіяльність особи, яка завдала моральну шкоду;

- наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримав виробничу травму 12 березня 2018 року на підприємстві відповідача, однак не з вини останнього. Нещасний випадок стався в результаті того, що ОСОБА_1 самовільно управляв електровозом, не маючи на це дозволу, при зупинці електровозу не заблокував його тормозні колодки, що призвело до самовільного руху електровозу в напрямку вагонів, що й стало причиною виробничої травми: електровоз притиснув ліву руку ОСОБА_1 своїм буфером до буфера вагонетки ВГ-1,0. Даний факт встановлено Актом за формою Н-1 та Н-5.

Згідно виписки з медичної карти (стаціонарного) хворого, ОСОБА_1 внаслідок виробничої травми, отриманої 2018 року, відчуває біль в лівій кисті, обмеження рухів, посилення болю після рухів, навантаження.

У зв`язку з чим, можна зробити висновок, що позивач фізично та морально страждає.

В позовній заяві позивач зазначає, що внаслідок порушення законодавства про охорону праці зі сторони відповідача, він втратив своє здоров`я, йому завдана моральна шкода. Однак, не пояснює, в чому саме, на його думку, полягає порушення відповідачем законодавства про охорону праці.

Також, позивач вказує на те, що йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана каліцтвом, разом з тим, не зазначає, в чому саме полягає неналежне виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення травми у позивача.

Суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності (ст.ст.12, 13 ЦПК України).

Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст.76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вимоги цивільного процесуального законодавства, позивач повинен був надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності відповідача, так і докази спричинення йому моральної шкоди неправомірними діями (бездіяльністю) відповідача, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою. Що, на думку суду, зроблено не було.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не доведено умови та підстави покладення цивільної відповідальності, а саме, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між цими діями та спричиненою шкодою. Згідно доданих до позовної заяви документів, нещасний випадок з ОСОБА_1 стався не внаслідок протиправних дій (бездіяльності) відповідача та не з вини останнього. Отже, відсутні підстави для задоволення позову та стягнення з АТ «Марганецький ГЗК» суми моральної шкоди.

Керуючись ст.ст.12, 13, 77, 80, 263-268, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої виробничою травмою відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження за умов, визначених в ч.2 ст.354 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», місце знаходження: Дніпропетровська область, місто Марганець, вулиця Єдності, 62, .

Дата складення повного тексту судового рішення 10.10.2025 року.

Суддя: Н. М. Нанічкіна