КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №359/3342/22 Головуючий у суді І інстанції: Борець Є.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Болотова Є.В., Музичко С.Г.,

секретар судового засідання: Янчук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2025 року про відмову у роз`ясненні судового рішення за заявою ОСОБА_1 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до державної установи «Бориспільська виправна колонія (№119)» про визнання умов трудового договору протиправними та недійсними; визнання частково нечинним штатного розпису; зобов`язання привести штатний розпис у відповідність із класифікатором посад та законом, внести зміни у наказ про призначення на посаду, встановити надбавки та премію; стягнення недоплаченої частини заробітної плати; визнання протиправними дій, що полягали у заниженні розміру премій; зобов`язання скасувати накази та встановити новий розмір премій; стягнення недоплаченої частини премій, компенсації за невикористані відпустки, компенсації за використання особистого комп`ютера та принтера; визнання протиправними та такими, що вводили в оману, дій, що полягали у встановленні заниженого розміру підвищення посадового окладу; зобов`язання скасувати наказ про підвищення посадового окладу; стягнення посадової надбавки в подвійному розмірі, недоплаченої матеріальної допомоги; зобов`язання скасувати наказ про звільнення з роботи; зобов`язання поновити на роботі,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою та просить роз`яснити рішення Бориспільського міськрайонного суду від 30 листопада 2023 року з приводу таких обставин: якими були мотиви суду щодо відмови у розгляді та оцінці доказів, поданих позивачем; на яких правових підставах були відхилені доводи позивача про необґрунтованість складання восьми актів про його відсутність на робочому місці; чому не було надано належну оцінку фактам неналежного присвоєння позивачу тарифного розряду; які мотиви відмови суду в оцінці дій начальника відділу по роботі з персоналом.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції для належного роз`яснення судового рішення від 30 листопада 2023 року у цивільній справі № 359/3342/22.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що суд першої інстанції відмовляючи у роз`ясненні, по суті, ототожнив прохання про роз`яснення з критичною оцінкою рішення або спробою його зміни. Проте, згідно з частиною 1 статті 271 ЦПК України, суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи зміст судового рішення. Заява містила конкретні питання щодо незрозумілих аспектів мотивувальної частини рішення, зокрема щодо ігнорування судом вищої юридичної сили законів України та правових позицій Верховного Суду України у питаннях оплати праці та кваліфікаційних вимог, а також нез`ясування мотивів систематичного зменшення премії та обставин звільнення в умовах дистанційної роботи. Ці питання стосуються саме відсутності ясності у викладенні та обґрунтуванні судом свого рішення, а не його зміни по суті.

Вважає, що зазначення судом, що рішення є «лаконічним та простим», є суб`єктивним та не відповідає дійсності. Наведені у заяві про роз`яснення питання є складними юридичними проблемами, які потребують детального обґрунтування. Наявність цих питань прямо свідчить про незрозумілість мотивувальної частини рішення для сторони, яка намагається його виконати чи оскаржити. Відмова у роз`ясненні рішення, яке містить численні неясності, є порушенням принципу правової визначеності та доступу до правосуддя.

Суд першої інстанції в ухвалі про відмову у роз`ясненні не надав жодних мотивів щодо відхилення моїх доводів про неврахування ним важливих доказів, таких як дві відповіді Департаменту з питань виконання кримінальних покарань (від 08.06.2021 № 19-2318-22/Л-1884 та від 16.04.2021 № 1361-21/Л-892), які підтверджували численні недоліки в діяльності колонії та притягнення винних посадових осіб до відповідальності. Верховний Суд неодноразово наголошував, що відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування такому відхиленню чи спростуванню. Відсутність такого обґрунтування у первісному рішенні, а потім відмова у роз`ясненні з цього приводу, є порушенням частини 3 статті 81 ЦПК України щодо оцінки доказів за їх вірогідністю.

Вважає посилання суду першої інстанції на те, що рішення Київського апеляційного суду від 18 березня 2025 року залишило рішення першої інстанції без змін, не може бути підставою для відмови у роз`ясненні. Завданням роз`яснення є усунення незрозумілості та невизначеності у вже існуючому рішенні, а не його перегляд по суті. Апеляційна інстанція оцінює законність та обґрунтованість рішення в цілому, але не завжди детально роз`яснює всі мотиви першої інстанції, особливо якщо вона їх не виклала належним чином.

Виходячи з вищевикладеного, вважає, що ухвала суду першої інстанції про відмову у роз`ясненні судового рішення є необґрунтованою та такою, що перешкоджає реалізації прав позивача.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення суду, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що зміст рішення Бориспільського міськрайонного суду від 30 листопада 2023 року викладений настільки локанічно та просто, що є зрозумілим навіть для стороннього спостерігача, не володіючого юридичною освітою. Про те, що ОСОБА_1 був зрозумілий зміст судового рішення, свідчить навіть те, що він подав апеляційну скаргу, в якій досить скрупульозно виклав критичну оцінку мотивів суду (а.с.112-149 т.3). Однак постановою Київського апеляційного суду від 18 березня 2025 року (а.с.207-217 т.4) рішення Бориспільського міськрайонного суду від 30 листопада 2023 року було залишено без змін, що усуває сумніви в правосудності постановленого судового рішення.

Крім того суд першої інстанції зазначив, що в поданій заяві про роз`яснення судового рішення знову міститься лише критична оцінка ОСОБА_1 рішення Бориспільського міськрайонного суду від 30 листопада 2023 року з точки зору незаконності та необґрунтованості судового рішення. Однак ця обставина може бути підставою лише для касаційного оскарження рішення суду, а не його роз`яснення, тим більше шляхом викладення в змісті судового рішення нових мотивів, що за своєю сутністю є зміною мотивувальної частини рішення суду.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення. Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 904/2526/18 (провадження № 12-272гс18) зазначено, що «роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акту, який полягає в усунення неясності судового документа. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушуються питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення».

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року у справі № 233/3676/19 (провадження № 14-65цс20) вказано, що «необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення».

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Отже, приводом для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Отже, роз`ясненню підлягають лише ті судові рішення, які набрали законної сили та які підлягають виконанню у випадку, якщо вони не виконані або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.02.2022 № 755/1600/16 (провадження 61-15720ск21).

Встановлено, що в червні 2022 року ОСОБА_1 пред`явив до Бориспільського міськрайонного суду позов (а.с.1-41 т.1), в якому він просив визнати протиправними та недійсними умови трудового договору про призначення його на посаду інженера групи з охорони праці та встановлення йому 7 тарифного розряду; визнати нечинним штатний розпис ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119) в частині включення в нього групи з охорони праці; зобов`язати начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» привести штатний розпис у відповідність із класифікатором посад, ч.5 ст.15 Закону України «Про охорону праці» та Положенням про службу охорони праці; внести зміни до наказу начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» №14/ОС-20 від 15 січня 2020 року: призначити ОСОБА_1 на посаду начальника відділу з охорони праці з 16 січня 2020 року, встановити йому 25 тарифний розряд з посадовим окладом згідно зміненого штатного розпису; зобов`язати начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» встановити позивачу надбавку за високі досягнення у праці в розмірі 50% від посадового окладу, надбавку за особливі умови праці в розмірі 50% від посадового окладу та премію в розмірі 180% від посадового окладу; стягнути з ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» на користь позивача недоплачену частину заробітної плати: посадовий оклад в розмірі 87598 гривень 89 копійок, надбавку за високі досягнення у праці в розмірі 47640 гривень 4 копійок та надбавку за особливі умови праці в розмірі 75273 гривень 53 копійок; визнати протиправними дії відповідача, що полягали у заниженні ОСОБА_1 премій з березня 2020 року; зобов`язати начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» скасувати вказані накази та встановити позивачу розмір премій на рівні 180% посадового окладу; стягнути з ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» на користь позивача недоплачену частину премій в розмірі 261574 гривень 28 копійок, компенсацію за 26 днів невикористаної відпустки в розмірі 55800 гривень 12 копійок, компенсацію за 4 дні невикористаної (комп`ютерної) відпустки в розмірі 10865 гривень 60 копійок та компенсацію за використання особистого комп`ютера та принтера в розмірі 2100 гривень 00 копійок; визнати протиправними та такими, що вводили в оману, дії начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)», що полягали у встановленні позивачу в наказі №9/ОС-21 від 25 січня 2021 року підвищення посадового окладу в розмірі 10% з 1 січня 2021 року; зобов`язати відповідача скасувати наказ №9/ОС-21 від 25 січня 2021 року; стягнути з ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» на користь ОСОБА_1 посадову надбавку в подвійному розмірі, що становить 16527 гривень 40 копійок, недоплачену матеріальну допомогу в розмірі 10011 гривень 90 копійок; зобов`язати начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» скасувати наказ №41/ОС-21 від 4 березня 2021 року та поновити позивача на роботі в ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» на посаді начальника відділу з охорони праці.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 30 листопада 2023 року у задоволенні позову, пред`явленого ОСОБА_1 , було відмовлено в повному обсязі (а.с. 100-111 том 3).

Постановою Київського апеляційного суду від 18 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишено без задоволення, а рішення Бориспільського міськрайонного суду від 30 листопада 2023 року залишено без змін (а.с. 207-217 том 4).

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про роз`яснення судового рішення та просив роз`яснити рішення Бориспільського міськрайонного суду від 30 листопада 2023 року з приводу таких обставин: якими були мотиви суду щодо відмови у розгляді та оцінці доказів, поданих позивачем; на яких правових підставах були відхилені доводи позивача про необґрунтованість складання восьми актів про його відсутність на робочому місці; чому не було надано належну оцінку фактам неналежного присвоєння позивачу тарифного розряду; які мотиви відмови суду в оцінці дій начальника відділу по роботі з персоналом (а.с. 230-235 том 4).

Як вбачається з матеріалів справи, рішення суду, яке просить роз`яснити ОСОБА_1 не підлягає виконанню, оскільки у задоволенні позову відмовлено, не допускає кілька варіантів тлумачення, а тому не підлягає роз`ясненню в порядку статті 271 ЦПК України.

Проаналізувавши зміст рішення Бориспільського міськрайонного суду від 30 листопада 2023 року, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про його роз`яснення.

Незгода заявника з мотивами прийняття процесуальних рішень та дії суду не можуть бути підставою для їх роз`яснення у розумінні статті 271 ЦПК України.

При цьому, як вбачається зі змісту рішення Бориспільського міськрайонного суду від 30 листопада 2023 року, виклад його резолютивної та мотивувальної частини є чітким та зрозумілим, сприйняття якого не викликає труднощі.

До того ж, суд першої інстанції правильно зауважив, що позивач ОСОБА_1 скористався своїм правом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, та постановою Київського апеляційного суду від 18 березня 2025 року, рішення суду першої інстанції від 30 листопада 2023 року було залишено без змін, що усуває сумніви в правосудності постановленого судового рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що рішення суду є локанічним та простим, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки судом першої інстанції дана правильна правова оцінка заявленим заявником обставинам, які викладені в резолютивній частині рішення суду в повному обсязі, є доступними, зрозумілими та роз`яснення не потребують.

Доводи апеляційної скарги про необхідність роз`яснити рішення суду в частині прийняття або відмови у прийнятті доказів наданих позивачем, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки роз`ясненню підлягає відповідно до закону тільки резолютивна частина рішення, а описові та мотивувальні частини роз`ясненню не підлягають. Незгода з цими частинами рішення суду, може бути підставою для апеляційного та касаційного оскарження.

Зазначені в заяві про роз`яснення рішення та в апеляційній скарзі доводи є фактично доводами, з яких позивач не згоден із судовим рішенням по суті. Зокрема, позивач не погоджується з мотивами ухваленого рішення, та вважає висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог помилковими. Позивач фактично порушує питання про роз`яснення мотивів ухваленого рішення та внесення в нього нових даних, що діючим законодавством не передбачено.

У разі незгоди із мотивацією судового рішення особи, які беруть участь у справі, можуть оскаржити це судове рішення у порядку визначеному ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно посилався на апеляційний перегляд рішення, оскільки завдання роз`яснення рішення є усунення незрозумілості та невизначеності у вже існуючому рішенні, суд апеляційної інстанції відхиляє, з огляду на те, що переглядаючи справу № 359/3342/22 апеляційний суд перевірив та встановив повноту, законність та обгрунтованість ухваленого рішення суду першої інстанції від 30 листопада 2023 року.

Враховуючи, що зазначені в заяві про роз`яснення рішення та в апеляційній скарзі вимоги стосуються роз`яснення мотивів ухваленого рішення, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в межах доводів заяви повно і всебічно дослідив обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для її задоволення, про що ухвалив відповідне судове рішення. У зв`язку з цим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскарженої ухвали суду.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено «09» жовтня 2025 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Є.В. Болотов

С.Г. Музичко