КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2/947/6489/25
УХВАЛА

10.10.2025 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В., оглянувши матеріали справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

04.08.2025 року до Приморського районного суду міста Одеси, через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, в якій позивач просить суд: припинити з 01.11.2024 року стягнення аліментів з ОСОБА_4 , які стягуються на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01.08.2024 року по справі №522/22628/23, на користь ОСОБА_2 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5000,00 гривень щомісячно, починаючи з 21.11.2023 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової Донцову Д. Ю.

Ухвалою судді Приморського районного суду міста Одеси від 05.09.2025 року вищевказану цивільну справу передано за територіальною юрисдикцією до Київського районного суду міста Одеси.

09.10.2025 року матеріали цивільної справи №522/17577/25-Е надійшли до Київського районного суду міста Одеси.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу за вказаним позовом було розподілено судді Калініченко Л.В.

Правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи (стаття 124 Конституції України).

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (стаття 125 Конституції України).

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (частина 1 статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Цивільний процесуальний Кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (частина 1 статті 1 ЦПК України).

Загальні правила територіальної юрисдикції (підсудності) справ врегульовано статтею 27 ЦПК України, якою проголошено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Суддя зазначає, що у відповідності до положень статті 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо зокрема справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

У відповідності до положень статті 32 ЦПК України, справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Приймаючи викладене, оглянувши матеріали справи, суддя дійшла до висновку про відсутність підстав для прийняття справи до свого провадження та вирішення питання про відкриття провадження у справі, з наступних підстав.

Оглянувши матеріали справи вбачається, що позивачем обрано підсудність справи за правилами статті 27 ЦПК України, а саме зареєстрованим місцем проживання відповідача.

У відповідності до відповіді №1649483 від 07.08.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру, відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що за наслідком перевірки встановлено відношення до Ленінського району міста Севастополя та підсудна Ленінському районному суду міста Севастополя.

Згідно з розпорядженням Верховного Суду від 05.07.2022 № 36/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (суди Автономної Республіки Крим та м. Севастополя)», територіальну підсудність судових справ Ленінського районного суду міста Севастополя змінено на Київський районний суд міста Одеси.

За наслідком чого, Приморський районний суд міста Одеси дійшов до висновку що справа підсудна Київському районному суду міста Одеси.

Однак, з метою перевірки та актуальності даних щодо місця зареєстрованого перебування відповідачки, приймаючи що зареєстрована адреса місця реєстрації останньої розташована на тимчасово окупованій території України в Автономній Республіці Крим, Київським районним судом міста Одеси 10.10.2025 року отримано відповідь №1878037 щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери, у відповідності до якої відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Приморського району Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, місце проживання/перебування якої зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Частиною 1 статті 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що:

свобода пересування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час, за винятком обмежень, які встановлюються законом;

вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати;

місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги;

місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Статтею 16 вказаного Закону передбачено, що місце проживання особи, яке на день набрання чинності цим Законом підтверджувалося пропискою або було відповідно зареєстроване, вважається зареєстрованим.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», декларування місця проживання особи - повідомлення особою органу реєстрації адреси свого місця проживання шляхом надання декларації про місце проживання в електронній формі з використанням Єдиного державного веб-порталу електронних послуг з подальшим внесенням такої інформації до реєстру територіальної громади.

За нормами п. 12 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

Статтею 3 вказаного Закону визначено, що декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється з метою:

1) створення умов для реалізації прав особи, зокрема виборчих прав, права на участь у місцевому самоврядуванні, на отримання соціальних, публічних послуг, у випадках, передбачених законом;

2) ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою;

3) використання знеособлених даних реєстрів територіальних громад для обґрунтованого розроблення органами державної влади та органами місцевого самоврядування програм економічного і соціального розвитку адміністративно-територіальних одиниць, визначення правомочності зборів жителів територіальної громади, для статистичних, наукових та інших потреб у визначених законом та актами Кабінету Міністрів України випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 4 вказаного Закону, особа одночасно може мати лише одне задеклароване або одне зареєстроване місце проживання (перебування).

Відповідно до п. 4 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», оособа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Отже, офіційною та підтвердженою для органів державної влади адресою місця проживання/перебування особи є адреса зареєстрованого/задекларованого місця проживання/перебування такої особи.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлено, що внутрішньо переміщена особа зобов`язана зокрема: повідомляти про зміну місця проживання структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за новим місцем проживання протягом 10 днів з дня прибуття до нового місця проживання.

Отже, адреса фактичного проживання особи, зазначена у довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, є офіційною адресою фактичного місця проживання особи, яка встала на відповідний облік, на яку в свою чергу чинним законодавством покладено також обов`язок повідомляти про її зміну.

На підставі вищевикладеного, вбачається, що відповідачка взята на облік внутрішньо переміщеної особи, місце проживання якої як внутрішньо переміщеної особи визначено за адресою: АДРЕСА_2 , що у відповідності до територіального розподілу не відносно до Київського району міста Одеси.

Оскільки, судом встановлено, що офіційне місце проживання відповідачки розташоване в Приморському районі міста Одеси, за наслідком чого справа Київському районному суду міста Одеси не підсудна.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Приймаючи вищевикладене, матеріали справи за вказаною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, слід передати у відповідності до вимог п.1. ч.1 ст. 31 ЦПК України на розгляд до Приморського районного суду міста Одеси, за територіальною юрисдикцією.

Одночасно судом приймається, що право на «суд, встановлений законом», охоплює не лише правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, що регулюють його діяльність (рішення ЄСПЛ у справі «Сокуренко і Стригун проти України», заяви № 29458/04 та № 29465/04, § 24), у тому числі всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (рішення ЄСПЛ у справі Leo ZAND v. Austria, заява № 7360/76, § 68). Якщо суд не має юрисдикції судити підсудного відповідно до чинних положень національного права, він не є «встановленим законом» (рішення ЄСПЛ у справах Jorgic v. Germany, заява 74613/01, § 64).

Крім того, ухвалення судового рішення за наслідком розгляду справи з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності) є підставою для скасування судового рішення згідно з положеннями ч. 1 ст. 378 ЦПК України.

За наслідком викладеного, у даному випадку відсутній спір між судами про підсудність, оскільки справа Київському районному суду міста Одеси не підсудна, а подальше скерування справи за підсудністю спрямовано на усунення порушень під час скерування справи до Київського районного суду міста Одеси.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Згідно ч.2 ст. 32 ЦПК України, справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись ст. ст. 31, 32, 293, 305, 352, 353, 354 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Передати цивільну справу №522/17577/25-Е за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, до Приморського районного суду міста Одеси за територіальною юрисдикцією.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу судді протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Передачу справи на розгляд іншому суду здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження.

Суддя Калініченко Л. В.