Справа № 548/1823/25
Провадження №2/548/835/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.10.2025 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Миркушіної Н.С.,

за участю секретаря судового засідання Калініченко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Мотивує позов тим, що він збудував гараж без № в АДРЕСА_1 на підставі рішення виконавчого комітету Хорольської міської ради народних депутатів від 19.11.1996 року № 445 дозволено будівництво гаражу, що доводиться копією виписки з вищевказаного рішення (копія додається) та копією дозволу на проведення робіт виконавчого комітету Хорольської міської ради народних депутатів № 262/128 від 02.12.1996 року, але не має можливості його узаконити в позасудовому порядку.

В зв`язку з вищевказаним позивач просить суд визнати за ним право власності на нерухоме майно: гараж, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , гараж без № та складається з: гаража літ. А-1 загальною площею 24,0 кв.м, погріба літ. ап зальною площею 9,7 кв.м.

09.10.2025 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, так як ним у прохальні частині позовної заяви пропущено один із елементів даного нерухомого майна: сходи в погріб. В зв`язку з вищевказаним позивач просить суд визнати за ним право власності на нерухоме майно: гараж, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , гараж без № та складається з: гаража літ. А-1 загальною площею 24,0 кв.м, сходів площею 3,6 кв.м., погріба літ. ап зальною площею 9,7 кв.м.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, в заяві про уточнення позовних вимогпросив суд розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача Хорольської міської ради Полтавської області в судове засідання не з`явився, хоча вчасно і належним чином був повідомлений про дату й час розгляду справи, але надав суду заяву в якій прохав справу розглядати без його участі та вказав, що при вирішенні уточнених позовних вимог покладається на розсуд суду.

Суд врахувавши позицію сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2018 року у справі «Печенізький та інші проти України» встановлено, що принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Крім цього, кожній стороні має бути забезпечено можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі апеляційною скаргою іншої сторони, та надати власні зауваження з цього приводу.

Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та не заперечувалося сторонами по справі, що 16.08.1988 року позивачу ОСОБА_1 рішенням виконавчого комітету Хорольської міської ради народних депутатів від 19.11.1996 року № 445 дозволено будівництво гаражу, що доводиться копією виписки з вищевказаного рішення (копія додається), та копією дозволу на проведення робіт виконавчого комітету Хорольської міської ради народних депутатів № 262/128 від 02.12.1996 року.

Отримавши вищевказаний дозвільний документ позивач розпочав будівництво гаражу

без № за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно технічного паспорта від 28.07.2025 р. за адресою: АДРЕСА_1 розташований гараж, який є самостійним об`єктом нерухомого майна, що складається з: гараж (Літера А-1) загальною площею 24 кв.м., площа забудови 29,9 кв.м., сходів площею 3,6 кв.м., погріб під літерою ап площею 9,7 кв.м., що є конструктивними частинами гаража.

На даний час гараж розміщений на відведеній міською радою земельній ділянці, об`єкт готовий до експлуатації, що підтверджується технічним паспортом вищевказаного нерухомого майна експерта, інженера з інвентаризації нерухомого майна ФОП ОСОБА_2 від 28.07.2025 року та його оцінкою, але необхідно оформити декларацію про закінчення будівництва та необхідно оформити декларацію про початок будівництва, але таких документів не було передбачено на період будівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997 р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Згідно ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, прийнятого у Парижі 20 березня 1952 кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності

інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно абз.4 ст.13Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності.

Згідно абз.1, 2 ст.41Конституції України Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст.ст. 316; 317; 318; 319; 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним.

Відповідно до ст. 325 ЦК України суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими. Законом може бути встановлено обмеження розміру земельної ділянки, яка може бути у власності фізичної та юридичної особи.

Статтею 328 цього Кодексу визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з положеннями ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, з огляду на наведене, а саме враховуючи те, що позивач збудував гараж на відведеній земельній ділянці на підставі вищевказаних дозвільних документів, тобто не самочинно, вищевказана будівля збудована у відповідності до Державних будівельних норм і правил і придатна до експлуатації, що підтверджується технічним паспортом на гараж та звітом про його незалежну оцінку, беручи до уваги неможливість оформлення права власності у встановленому законом порядку, враховуючи не запереченнявідповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно, слід задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 316, 317, 318, 319, 321, 325, 328, 392 ЦК України, ст. ст. ст.ст. 1-18, 76-81, 141, 209-241, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно,- задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) право власності на нерухоме майно: гараж, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , гараж без № та складається з: гаража літ. А-1 загальною площею 24,0 кв.м, сходів площею 3,6 кв.м., погріба літ. ап зальною площею 9,7 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пп.15.5 п.15розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України,до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Хорольський районний суд Полтавської області.

Повне рішення складено 09.10.2025 року.

Суддя: Н.С.Миркушіна