Провадження №: 2-з/755/241/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2025 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гончарук В.П., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Дана заява подана з порушенням правил територіальної підсудності.

Так, п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

В своїй заяві заявник просить вжити заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, шляхом накладення заборони на вчинення нотаріальних дій, а саме посвідчення правочинів (договорів, заповітів, довіреностей, вимог про нотаріальне посвідчення правочину тощо) та видачу свідоцтва про право на спадщину, стосовно квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000) .

Так, з поданої заяви вбачається, що фактично предметом спору, який заявник має намір подати, в даному випадку, є нерухоме майно, а саме вищевказана квартира, звернення стягнення на яку у своїй заяві заявник просить заборонити приватним нотаріусам.

Так, ст. 30 ч.1 ЦПК України визначено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Крім того, пункт 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №3 від 01.03.2014 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз`яснює, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини першої статті 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 30 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 7 липня 2020 року у справі №910/10647/18 вказала на те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми про виключну підсудність.

Аналізуючи положення ч.1 ст. 152 ЦПК України - заява про забезпечення позову до подання позовної заяви подається відповідно до загальних правил територіальної підсудності або за місцем предмету спору, якщо підсудність визначити неможливо, тобто в даному випадку, із урахуванням того, що заходи забезпечення позову, які заявник просить вжити стосуються майна, яке є предметом спору та яке в даному випадку, не перебуває на території Дніпровського району м. Києва, а перебуває за адресою АДРЕСА_1 .

Таким чином, вбачається, що дана заява підлягає розгляду за правилами виключної підсудності та має пред`являтись за місцем предмету спору - місцем знаходження відповідного майна.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Таким чином, враховуючи те, що майно яке буде предметом спору в майбутньому та відносно якого заявник просить вжити заходи забезпечення позову - територіально не перебуває у Дніпровському районі м. Києва, при цьому дана заява підлягає розгляду за правилами виключної підсудності - суд не вбачає законних підстав слухати дану справу Дніпровським районним судом м. Києва та приходить до висновку про направлення матеріалів заяви за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва ( 04071, Україна, місто Київ, вулиця Хорива, будинок 21.).

Керуючись ст. ст. 27, 31, 152 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Направити матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви - за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва ( 04071, Україна, місто Київ, вулиця Хорива, будинок 21.)

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Суддя: