Дата документу 06.10.2025Справа № 554/2104/25
Провадження № 2/554/2319/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2025 року Шевченківський районний суд міста Полтави

в складі головуючого судді Чуванової А.М.,

за участю секретаря судового засідання Єсліковської О.А.,

за участю учасників справи:

представник позивача: Титаренко В.Г.,

представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Нікітенко Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернувся до суду з позовом та з уточненою позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що відповідачам надані послуги з теплопостачання в квартиру по АДРЕСА_1 ; за період з 01.04.2020 року по 01.02.2025 року існує заборгованість в розмірі 65 222,99 гривень. Крім того, вважає, що відповідно до ст.625 ЦК України відповідачі мають сплатити вказану суму боргу із врахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних. Просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожиті комунальні послуги, що утворилась за адресою: АДРЕСА_1 за період 01.04.2020 по 01.02.2025 в сумі 32 611,50 грн., індекс інфляції в сумі 3 577, 28 грн., 3 % річних у сумі 888, 32 грн., з ОСОБА_2 заборгованість за спожиті комунальні послуги, що утворилась за адресою: АДРЕСА_1 за період 01.04.2020 по 01.02.2025 в сумі 32 611,50 грн., індекс інфляції в сумі 3577,28 грн., 3 % річних у сумі 888, 32 грн.

Ухвалою суду від 20.02.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

04.04.2025 року від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Нікітенко Д.Ю. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що позовні вимоги за період з 01.04.2020 року по 01.02.2025 року заявлені з порушенням строків позовної давності у три роки. Розрахунки заборгованості ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго не відображають обставин визнання відповідачами боргу, сторонами не було надано доказів, а саме квитанцій про сплату боргу із зазначенням призначення платежів, платників, період оплат, що було б підставою, передбаченою частиною першою статті 264 ЦК України, для переривання перебігу позовної давності.У зв`язку з порушенням відповідачами своїх зобов`язань позивач просить стягнути заборгованість за період з 01.04.2020 року по 01.02.2025 року, проте у позивачів право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав закінчилося 01.04.2023 року, однак зі штампу канцелярії суду вбачається, що позов було подано 14.02.2025 року, тобто зі спливом строку позовної давності, зважаючи на відсутність поважних причин не звернення за захистом своїх інтересів протягом встановлених законом 3 років та заяви сторони спору щодо застосування наслідків пропущення строку позовної давності, позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, зазначає про неналежний спосіб захисту обраний позивачем. Відповідач ОСОБА_1 володіє лише частиною квартири за адресою, АДРЕСА_1 , щодо якої було нараховано заборгованість, відповідно позивачем мало бути визначено в якій саме частці та сумі заборгувала ОСОБА_3 за надані послуги, оскільки як власник лише конкретно визначеної частки майна вона не може нести відповідальність за борги інших співвласників (а.с.47-56).

07.04.2025 року від представника позивача ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» Титаренко В.Г. надійшла відповідь на відзив, в якій представник зазначає, що 19.11.2019 року між підприємством та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води по кв. АДРЕСА_2 .

01.10.2021 року набрали чинності постанови Кабінету Міністрів України № 1022 та №1023 від 08.09.2021 року, якими затверджено типові публічні договори приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії та про надання послуг з постачання гарячої води.

Відповідно до приписів ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування та/або на вебсайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. З текстом договору на послугу з постачання теплової енергії споживачі мають змогу ознайомитись на офіційному сайті підприємства http://te.pl.ua/

Ні на сьогодні ні станом на 01.12.2021 року співвласники багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_3 не повідомили ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» про прийняття рішення щодо вибору моделі договірних відносин. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування до-говору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані по-слуги, факт отримання послуги. З огляду на наведені вище норми чинного законодавства та зважаючи на те, що надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води підприємством «Полтаватеплоенерго» не припинено та здійснюється безперервно свідчить проте, що відповідач є споживачем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.

Таким чином, між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та відповідачем з 01.12.2021 року вважається укладеним Індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та Індивідуальний договір про надання послуг з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання.

Щодо строку позовної давності, то відповідно до п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID - 19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Закон України від 30.03.2020 №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID - 19), відповідно до якого Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнений пунктом 12, набрав чинності 02.04.2020 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню та території України гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої коронавірусом «SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин.

Дію карантину, встановленого зазначеною постановою, продовжено на всій території України згідно з постановами Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020, №500 від 17.06.2020, №641 від 22.07.2020, №760 від 26.08.2020, №956 від 13.10.2020, №1236 від 09.12.2020, №104 від 17.02.2021, №405 від 21.04.2021, №611 від 16.06.2021, №855 від 11.08.2021, №981 від 22.09.2021, № 630 від 27.05.2022.

Кабінет Міністрів України постановою від 27.05.2022 року № 630 вніс зміни, зокрема, до Постанови КМУ від 09.12.2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Вони передбачають, що продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 до 31 серпня 2022 року, і неодноразово продовжувався.

Отже перебіг позовної давності щодо позовних вимог підприємства продовжується на строк дії карантину. Відповідно до п.13 споживач взяла на себе зобов`язання погасити заборгованість, що склалася станом на 01.11.2019 року в сумі 7253,66 грн до 01.01.2020, проводячи оплату боргу щомісячно рівними частинами та включаючи поточні платежі.

Крім того, відповідачами неодноразово здійснювались оплати, хоч і з порушенням строків розрахунків, що свідчить про визнання відповідачами вказаної заборгованості., а саме: за березень 2021 підприємство нараховано 2235,43 грн., а відповідачами сплачено 4000 грн.; за квітень 2021 підприємство нараховано 888,69 грн., а відповідачами сплачено 2000 грн.; за травень 2021 підприємство нараховано 359,76 грн., а ві дповідачами сплачено 1800 грн.; за червень 2021 підприємство нараховано 313,34 грн., а відповідачами сплачено 3722,67 грн.; за вересень 2021 підприємство нараховано 348,16 грн., а відповідачами сплачено 850 грн.

Таким чином підприємство вважає, що своїми діями відповідачі, а саме проплатами за вищевказаний період, підтвердили визнання свого боргу перед ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», що відповідно до ст. 264 ЦПК України перериває перебіг строку позовної давності (а.с.87-89).

15.04.2025 року від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Нікітенко Д.Ю. надійшли заперечення на відповідь на відзив. Зазначає, що позивач звертаючись до суду з вимогами, зокрема, і поза межами строків позовної давності, жодним чином не обґрунтовував такий пропуск карантинними обмеженнями та наявністю воєнного стану, не клопотав про його поновлення, враховуючи, що з позовом до суду позивач звернувся 14.02.2025 року, відтак загальний строк позовної давності охоплює останні три роки, які передують зверненню особи до суду з цим позовом. Таким чином, позовна давність у цій справі підлягає застосуванню в період з лютого 2022 року по лютий 2025 року, що є підставою для відмови в позові за цей період (а.с.95-98).

07.04.2025 року від представника позивача ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» Титаренко В.Г. надійшло клопотання про визнання поважними причин пропуску строку позовної давності. Зазначає, що на всій території України було запроваджено карантин до 30 червня 2023 року, а під час дії карантину строки, визначені статтею 257 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк дії такого карантину, введення на території України воєнного стану з 24 лютого 2024 року, який було неодноразово продовжено та який діє й на час розгляду, а перебіг позовної давності, визначений Цивільним кодексом України, зупиняється на строк дії такого стану, то період заборгованості з 01 квітня 2020 року по 01 лютого 2025 року не виходить за строки позовної давності.

Таким чином, підприємство правомірно звернулось до суду щодо стягнення заборгованості, що утворилась в результаті невиконання відповідачами зобов`язання по оплаті за спожиті комунальні послуги за кв. АДРЕСА_2 , тому прохає визнати поважними причини пропуску строків позовної давності та їх поновити (а.с.106-110).

Ухвалою суду від 08.05.2025 року витребувано у Полтавського обласного державного нотаріального архіву копії спадкових справ, які були заведені приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Кравченко О.О. щодо майна померлих ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 позов підтримала, просила вимоги задовольнити повністю з підстав, вказаних у заяві. Зазначила, що відповідачі є співвласниками квартири (по 1/2 частці), в яку надаються послуги по опаленню. Договір з підприємством укладено ОСОБА_1 19.11.2019 року, борг встановлено з 03.01.2020 року по 01.02.2025 року. Строк позовної давності не пропущено, оскільки позовна давність не застосовується під час дії карантину та дії воєнного стану. Крім того, цей строк було перервано, бо частково проводились оплати споживачами.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Нікітенко Д.Ю. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, вказаних у відзиві. Зазначив, що з квітня 2020 року борг утворився, пройшло більше 3-х років, пропущено строк позовної давності. Оплата періодичних платежів не свідчить, що вона визнала борг. ОСОБА_1 не живе в цій квартирі багато років, хоч і є власником 1/2 частки. Відповідач не визнає позов, бо був пропущений строк позовної давності.

Заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що відповідачі є співвласниками (по 1/2 частці) квартири АДРЕСА_2 .

Так, відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 07.04.2014 року, виданого управлінням Відділом приватизації житла управління житлово-комунального господарства від 07.04.2014 року, квартира належала на праві спільної часткової власності - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 - .

Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.09.2016 року спадкоємцем ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є її син ОСОБА_2 .

Відповідно до копії договору дарування від 10.08.2016 року ОСОБА_2 безоплатно передав у власність, а ОСОБА_1 прийняла частку квартири АДРЕСА_2 .

Згідно з копією свідоцтва про смерть, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до матеріалів спадкової справи, ОСОБА_2 після померлого батька ОСОБА_4 із заявою про відмову від спадщини не звертався, а тому вправі в будь-який час звернутися із заявою про вступ у спадщину.

Відповідно до матеріалів справи, позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в період з 01.04.2020 року по 01.02.2025 року надавав послуги з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , але плата за послуги в повному обсязі не вносилася, існує заборгованість за вказаний період в розмірі 65 222,99 гривень. При цьому, розрахунок вартості послуг відповідає затвердженим тарифам (а.с. 13).

Відповідно до ст.67 ЖК України, плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Статтею 162 ЖК України передбачено обов`язок особи, як власника квартири, своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором.

Тому, суд приходить до висновку, що з відповідачів підлягає стягненню сума заборгованості за послуги з теплопостачання за період 01.04.2020 року по 01.02.2025 року в сумі 65 222,99 грн.

При вирішенні питання щодо стягнення 3 % річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з наступного.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно з ч. 6 ст. 21, ч. 4 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон), Тарифи на комунальну послугу з постачання теплової енергії, що виробляється суб`єктом господарювання за допомогою систем автономного теплопостачання, визначаються та встановлюються органом, що регулює діяльність такого суб`єкта господарювання, окремо для кожного багатоквартирного будинку, обладнаного такою системою автономного теплопостачання, як сума тарифів на виробництво та постачання теплової енергії. Послуга з постачання гарячої води надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання гарячої води, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

У той же час, згідно з ч. 5 ст. 13 Закону, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Відповідно до правової позиції, викладеної, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17-ц, хоч у частині першій статті 19 Закону № 1875-ІV й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону № 1875-ІV обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Наведеними положеннями закону передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Тобто, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відповідно до абзаців 1-3, 5, 8, 9, 11 пункту 13 постанови Кабінету Міністрів України №830 від 21 серпня 2019 року «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

З пропозицією про укладення договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги») може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

У разі укладення колективного договору виконавець надає уповноваженій співвласниками особі необхідну кількість договорів, що забезпечує отримання договору кожним із співвласників багатоквартирного будинку.

Колективний договір і договір з колективним споживачем можуть бути укладені з виконавцем за умови обладнання багатоквартирного будинку вузлом (вузлами) обліку, який (які) забезпечує (забезпечують) загальний облік споживання послуги у будинку.

У разі зміни тарифу протягом строку дії договору новий розмір тарифу застосовується з дня введення його в дію.

01 жовтня 2021 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України №1022 від 08 вересня 2021 року, якою затверджені публічні договори приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії. Відповідно до п.3 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори зі споживачами, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин, укладаються протягом двох місяців з дня набрання чинності рішення Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування та/або на вебсайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

Відповідно до зазначених положень договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

При цьому відповідачі отримували послуги із централізованого постачання теплової енергії та гарячого водопостачання як співмешканці багатоквартирного будинку та сплачували рахунки, що свідчить про приєднання споживачів до умов індивідуального договору.

Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг теплопостачання, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги.

Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Закріплена в ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги. Пеня не нараховується за умови наявності заборгованості держави за надані населенню пільги та житлові субсидії та/або наявності у споживача заборгованості з оплати праці, підтвердженої належним чином.

Застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості.

На підставі викладеного, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції та 3% річних.

За період з 21.05.2020 року по 01.02.2025 року нараховано індекс інфляції в сумі 7154,55 гривень та 3 % річних в сумі 1766,64 гривень. Таким чином, загальна сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних становить 74 154,18 гривень.

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до вимог частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За правилами ст.541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

У даному випадку норми права не передбачають солідарної відповідальності співвласників щодо задоволення вимоги кредитора. Договору з цього приводу теж немає. Відтак такі кошти підлягають стягненню у розмірі, який відповідає частці співвласника квартири.

При дослідженні наданого позивачем розрахунку заборгованості з усіма його складовими, суд прийшов до висновку про те, що зазначений розрахунок зроблено вірно та у повній відповідності до інших наявних у справі доказів, та стверджує порушення відповідачами обов`язків щодо своєчасної та повної сплати отриманих послуг, тому вважає за можливе покласти останній в основу судового рішення. Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню розмір заборгованості за послуги теплопостачання в сумі 74 154,18 гривень в рівних частках (по 1/2), з кожного по 37 077,10 гривень.

Разом з тим, відповідач заявив про застосування наслідків пропуску строку позовної давності. З даного приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України), а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина перша статті України). Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина перша статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року).

Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року). Якщо договором не встановлений інший термін, то з 21 числа кожного місяця починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а отже, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення.

Отже, зважаючи на характер спірних правовідносин у частині порядку оплати вартості отриманих послуг - щомісячно не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, слід виходити з того, що у разі неналежного виконання споживачем обов`язку з оплати вартості отриманих послуг позовна давність за вимогами надавача послуг повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежа.

Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповнено Цивільний кодекс України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-ІХ від 30.03.2020 року, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 211 від 11.03.2020 року, карантин встановлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України. У подальшому постановами КМУ дія карантину неодноразово продовжувалася.

Крім того, на підставі п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупинявся на строк дії такого стану.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.02.2025 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості за період з 01.04.2020 року по 01.02.2025 року. За станом на 01.04.2023 року загальний строк позовної давності (три роки) по вимогам про стягнення заборгованості за період з 01.04.2020 року по 01.02.2025 року не сплив, а тому слід вважати обґрунтованою вимогу про стягнення заборгованості, яка визначена у позові.

З урахуванням наведеного, доводи сторони відповідача про існування підстав для застосування строку давності не можна визнати обґрунтованими.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 3 028 грн. по 1 514 грн. з кожного.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12,13,81,141,263-265 ЦПК України, ст.ст.16,525,526,541 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , та ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (місцезнаходження: м.Полтава, вул.Польська,2а; р/рахунок № НОМЕР_3 в АБ «УкргазБанк», МФО 320478, ), суму заборгованості за послуги теплопостачання в розмірі 74 154,18 гривень в рівних частках (по 1/2), з кожного по 37 077,10 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , та ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (місцезнаходження: м.Полтава, вул.Польська, 2а; р/рахунок № НОМЕР_3 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478, ), судовий збір в сумі 3 028 гривень по 1 514 гривень з кожного.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст судового рішення складено 10.10.2025 року.

Учасники справи:

позивач: Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго», місцезнаходження: м.Полтава, вул.Польська,2а; ;

відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя А.М.Чуванова