Провадження № 2/522/3362/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Сафтюк-Панько Б.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду міста Одеси 31 грудня 2024 року надійшла справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування своєї заяви позивач посилається на те, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) мають спільну малолітню дитину ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 ). Позивач зазначає, що на теперішній час, відповідач добровільно брати участь в утриманні спільної малолітньої дитини ОСОБА_3 , відмовляється, участі у вихованні не бере. Відповідач наразі є працездатною особою, інших дітей чи непрацездатних членів сім`ї на утриманні не має. Позивач зазначає, що самостійно утримує та виховує малолітню дитину, перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку та єдиним її доходом є щомісячна одноразова допомога при народженні дитини. Самостійно утримувати малолітню дитину в неї не має матеріальної можливості. Тому, просила суд стягувати з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000,0 (десять тисяч) гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення донькою повноліття та стягувати з ОСОБА_2 на своє утримання аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,0 (три тисячі) гривень щомісяця, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення донькою ОСОБА_3 трьох років та стягувати з ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , в розмірі 1840 (одна тисяча вісімсот сорок) гривень, щомісячно, починаючи з дня набранням рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

За результатами автоматизованого розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Шенцевій О.П., а 01.01.2025 року матеріали справи передані судді.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20.01.2025 р. по справі було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду.

10 лютого 2025 року до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву про стягнення аліментів, в якому просив позовну заяву задовольнити частково та стягнути аліменти в розмірі 5000 гривень та 1500 гривень на утримання дружини. У задоволенні решти позовних вимог відмовити в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві.

15 вересня 2025 року до суду надійшли письмові пояснення представника позивача, в якому просив задовольнити позовну заяву в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав поданий позов наполягаючи на його задоволенні.

Відповідач в судовому засіданні просив задовольнити аліменти в розмірі 1/4 доходу.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до позову документи, приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , було зареєстровано шлюб з 17 листопада 2023 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

В шлюбі народилась донька ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 ), яка після припинення шлюбних відносин з 2024 року проживає з позивачем та перебуває на її утриманні.

Участі в повсякденному житті доньки він не бере, не цікавиться станом її здоров`я, розвитком чи потребами. Доньку відвідував лише періодично, що не свідчать про його реальну турботу чи участь у вихованні дитини. Фінансова допомога, яку він надавав, є поодинокою, не має систематичного характеру та не покриває базових потреб малолітньої дитини.

Також, відповідач, маючи стабільну офіційну роботу в органах Національної поліції та регулярний дохід, свідомо ухиляється від виконання свого обов`язку щодо матеріального забезпечення дитини, перекладаючи весь тягар утримання на матір.

Як слідує з матеріалів справи, щомісячно на доньку позивач витрачає приблизно 10 000,00 гривень.

У вказану суму входить придбання памперсів, дитяче харчування належної якості, засобів та догляду за дитиною, серветок, одягу для дитини, забезпечення її розвиваючими іграшками, та інше.

Позивачка в додаткових поясненнях вказала, що в заявлену тверду суму аліментів у розмірі 10000,00 грн. щомісяця входять витрати на придбання памперсів, дитяче харчування, засоби догляду, серветки, одяг для дитини, розвиваючі іграшки та інші необхідні потреби.

Для підтвердження цих витрат вона надала до суду квитанції, чеки, розрахунки та інші документи, що беззаперечно підтверджують обґрунтованість заявленого розміру аліментів та додаткових витрат, а саме :

Рахунок №367 від 16.11.2023 на суму 3325,00 грн на медичні аналізи для дитини в ТОВ «Смартлаб»;

Рахунок-фактура №6622985*96*24*3*1006414 на суму 486,00 грн від 04.06.2024 на придбання одягу для дитини;

Чек від 11.04.2024 та від 13.04.2024 на сумма 55500,00 грн на внесення авансу за «Люлюку , чохол тканинний для прогулянкового блоку , шассі»;

Рахунок №918 від 02.05.2024 на суму 515,00 грн на медичні аналізи для дитини в ТОВ «Смартлаб»;

Замовлення № 3649460 від 06.07.2024 на суму 1260,00 грн від ТОВ «МАУДАУ»;

Замовлення №3653470 від 10.07.2024 на суму 525,00 грн від ТОВ «МАУДАУ»;

Замовлення №3732182 від 26.07.2024 на суму 2026,00 грн від ТОВ «МАУДАУ»;

Рахунок-фактура №6622985*96*24*3*1404671 від 31.07.2024 на суму 2031,00 грн на придбання одягу для дитини;

Чек №761141 від 01.08.2024 на суму 3006,20 на ліки для дитини;

Замовлення №3779821 від 07.08.2024 на суму 1744,00 грн від ТОВ «МАУДАУ»;

Рахунок №693 від 15.08.2024 на суму 898,00 грн на медичні аналізи для дитини в ТОВ «Смартлаб»;

Замовлення №3843446 від 22.08.2024 на сумму 1999,00 грн від ТОВ «МАУДАУ»;

Рахунок №920 від 16.10.2024 на суму 610,00 грн на медичні аналізи для дитини в ТОВ «Смартлаб»;

Замовлення №4212440 від 08.11.2024 на суму 2663,00 грн від ТОВ «МАУДАУ»;

Чек №83438 від 21.11.2024 на суму 1241,10 грн на ліки для дитини;

Замовлення №4385495 від 09.12.2024 на суму 1796,00 грн ТОВ «МАУДАУ»;

Замовлення №7009640 від 08.12.2024 на суму 1796,00 грн від ТОВ «МАУДАУ»;

Чек №1485613 від 03.12.2024 на суму 670,90 грн на придбання побутових дрібниць для забезпечення повсякденних потреб дитини;

Чек №1332586 від 11.12.2024 на суму 487,00 грн на придбання харчування для дитини;

Рахунок-фактура №6622985*96*24*3*2510802 від 16.12.2024 на суму 1734,00 грн на придбання одягу для дитини;

Рахунок №380 від 11.12.2024 на суму 1626,00 грн на медичні аналізи для дитини в ТОВ «Смартлаб»;

Квитанція № від 29.01.2025 року на суму 3000,00 грн на придбання «наматрацник»;

Замовлення №7242548 від 22.01.2025 на суму 1623,00 грн від ТОВ «МАУДАУ»;

Чек №rEAeQuaPaMI від 01.02.2025 на суму 2640.00 грн на придбанння «ходунків»;

Чек №TgD9kF40WX0 від 01.02.2025 на суму 390 грн на придбання «брязкальця-спінер»;

Чек №5ZK2gULfGvc від 03.02.2025 на придбання «Стільчика для годування Polly armonia,кол.6» на сумму 6290,00 грн;

Чек №24146550 від 11.02.2025 на суму 96,05 грн на придбання харчування для дитини;

Чек №PkMNHhA5dhg від 11.02.2025 на суму 1031.65 грн на придбання ліків;

Рахунок-фактура №6622985*96*25*3*218571 від 11.02.2025 на придбання одягу для дитини на суму 1648,00 грн;

Замовлення №7325831 від 06.02.2025 на суму 1224,00 грн на придмання харчування для дитини;

Квитанція № від 09.02.2025 року на суму 6300,00 грн на придбання «дитячий манеж»;

Квитанція № від 17.02.2025 року на суму 23700,00 грн на придбання «дитяче автокрісло»;

Чек №1363145 на суму 933.10 грн від 18.02.2025 на придбання побутових дрібниць для забезпечення повсякденних потреб дитини;

Рахунок «Смартлаб» №224 від 24.02.2025 на суму 3020 грн для здачі медичниї аналізів;

Чек №6083 від 24.02.2025 на суму 591,10 грн на ліки для дитини ;

Чек №1W-giJb9ge від 24.02.2025 на суму 291.15 грн на придбання харчування для дитини;

Чек 3 ФН від 26.02.2025 на суму 448 грн нга придбання іграшок для дитини;

Чек №0207 від 01.03.2025 на суму 98 грн на придбання харчування для дитини;

Чек №1804 від 03.03.2025 на суму 546 грн на придбання ліків для дитини;

Чек №1803 від 03.03.2025 на суму 930 грн на придбання ліків для дитини ;

Чек №1369700 від 05.03.2025 на суму 117 грн на придбання на придбання побутових дрібниць для забезпечення повсякденних потреб дитини;

Чек №0024 від 10.03.2025 на суму 264,96 на придбання на придбання побутових дрібниць для забезпечення повсякденних потреб дитини;

Чек №yxic75-vxko від 10.03.2025 на суму 997 грн на придбання на придбання побутових дрібниць для забезпечення повсякденних потреб дитини;

Рахунок-фактура №*25*38378033 від 10.03.2025 на суму 3596 грн на придбання одягу для дитини;

Чек №rQ-Fn_sH_QU від 11.03.2025 на сумум 163.80 грн на придбання побутових дрібниць для забезпечення повсякденних потреб дитини;

Замовлення №7526858 від 14.03.2025 на суму 1938 на придбання харчування для дитини;

Чек №v7hdu_eyvCs від 17.03.2025 на суму 73 грн на придбання харчування для дитини;

Чек №0061 від 19.03.2025 на суму 78.40 грн на придбання харчування для дитини;

Чек №0276247 від 18.03.2025 на суму 808,00 грн на придбання на придбання побутових дрібниць для забезпечення повсякденних потреб дитини;

Замовлення №7575175 від 22.03.2025 на суму 1507 грн на придбання побутових дрібниць для забезпечення повсякденних потреб дитини;

Замовлення №7433469 від 26.02.2025 на суму 2458 грн на придбання харчування для дитини;

Чек №000274541 від 25.03.2025 на суму 139,80 грн на харчування дитини

Чек №0006 від 01.04.2025 на суму 207.10 на придбання харчування для дитини;

Чеки від 07.04.2025 на придбання ліків в ТОВ «Аптека низьких цін» та в ТОВ НВБФ`ТЕРРА» АПТЕКА №2 на суму 1398,93 грн;

Рахунок-фактура №6622985*96*25*3*799816 від 05.05.2025 на суму 1623,00 грн на придбання одягу для дитини;

Чек 30494951 від 22.05.2025 року на суму 565,40 грн на придбання побутових дрібниць для забезпечення повсякденних потреб дитини;

Чек №049768 від 27.05.2025 на суму 892,00 грн на придбання побутових дрібниць для забезпечення повсякденних потреб дитини;

Чек №0259 від 04.06.2025 на суму 206,00 грн на придбання харчування для дитини;

Чек №1566322 від 03.06.2025 н суму 1550,00 грн на придбання побутових дрібниць для забезпечення повсякденних потреб дитини;

Чек №0273 від 13.06.2025 на суму 169,00 грн на придбання харчування для дитини;

Чек №0505055 від 09.06.2025 на суму 1520,00 грн на придбання побутових дрібниць для забезпечення повсякденних потреб дитини;

Чек №494490 від21.06.2025 на суму 691,20 грн на придбання побутових дрібниць для забезпечення повсякденних потреб дитини;

Чек №0040 від 24.06.2025 на суму 169,00 грн на придбання харчування для дитини;

Чек №1B5HNU3N71E від 25.06.2025 на суму 801,90 грн на придбання побутових дрібниць для забезпечення повсякденних потреб дитини;

Замовлення №8106879 від 23.06.2025 на суму 3517,00 грн від ТОВ «МАУДАУ»;

Чек № від 29.06.2025 на суму 264,00 грн на придбання побутових дрібниць для забезпечення повсякденних потреб дитини;

Чек №9lpX1ZKWODE від 29.06.2025 на суму 719,00 грн на придбання побутових дрібниць для забезпечення повсякденних потреб дитини;

Чек № від 02.07.2025 на суму 622,00 грн на прдбання іграшки для дитини;

Рахунок-Фактура №6622985*96*25*3*1161735 від 07.07.2025 на суму 1679,00 грн на придбання одягу для дитини.

Також позивач просить про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 1 840,00 грн. щомісячно.

Відповідно до вимог ст. 182, 185 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд зобов`язаний виходити насамперед із забезпечення найкращих інтересів дитини, створення для неї належних умов для розвитку та виховання.

Суд ураховує, що визначення аліментів у сталому грошовому розмірі та додаткових витрат у сумі 1 000,00 грн. щомісячно забезпечить регулярність та передбачуваність надходження коштів, що відповідає принципу захисту прав та інтересів малолітньої ОСОБА_3 .

Виходячи з матеріалів справи, з огляду також на те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері, враховуючи часткову згоду відповідача із позовними вимогами, тобто на присудження аліментів у твердій грошовій сумі на утримання доньки, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги частково, стягнути з відповідача аліменти на дитину в розмірі 8000 гривень та додаткові витрати у сумі 1 000 грн. щомісячно.

Крім того, позивач у своїй позовній заяві та письмових поясненнях обґрунтувала необхідність стягнення аліментів на власне утримання у твердій грошовій сумі 3 000,00 грн. щомісячно до досягнення донькою трирічного віку.

Вона зазначила, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною, не має стабільного заробітку та не може самостійно забезпечувати свої базові потреби.

Цей обов`язок прямо покладається на батька дитини відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України.

На підтвердження цих обставин позивачка надала до суду письмові докази та пояснення, в яких викладено факт її матеріальної залежності й відсутності можливості власними силами забезпечити себе під час догляду за малолітньою дитиною.

Більш того, позивач є студентом Одеського державного університету внутрішніх справ та здійснює оплату за навчання за договором, згідно з яким вартість освітньої послуги за семестр становить 10 235,50 грн.

Зазначені витрати підтвердила наступними платіжними інструкціями:

Платіжна інструкція № 0.0..1 від 06.09.2023 року;

Платіжна інструкція № 0.0..1 від 26.02.2024 року ;

Квитанція до платіжної інструкції № 160 від 10.02.2025 року.

Проте, на переконання суду, вимога про стягнення 3 000,00 грн. на утримання позивачки є не повністю доведеною та підлягає частковому задоволенню.

Так, судом враховано, що позивачка дійсно перебуває у відпустці по догляду за малолітньою дитиною та тимчасово не має власного доходу, однак одночасно з цим суд урахував і матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших обов`язкових щомісячних платежів, у тому числі щодо утримання дитини, а також співмірність загального фінансового навантаження.

З огляду на це суд дійшов висновку, що справедливим та обґрунтованим буде стягнення з відповідача аліментів на утримання матері дитини в розмірі 1 500,00 грн. щомісячно як суми, що одночасно враховує потреби позивача та фінансові можливості відповідача.

Суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України позивачка виконала обов`язок доказування обставин, на які вона посилається як на обґрунтування позовних вимог шляхом надання належних, допустимих і достатніх доказів.

Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами.

Звертаючись до суду з вищевказаною позовною заявою позивач наголошувала, що відповідач добровільно брати участь в утриманні спільної малолітньої дитини ОСОБА_3 відмовляється, участі у вихованні не бере, хоча має таку можливість, а самостійно утримувати малолітню дитину в неї не має матеріальної можливості, що змусило її звернутися до суду з вказаним позовом.

Свої припущення позивачка обґрунтувала та довела доказами, а саме скріншоти листування у месенджері між позивачем та відповідачем у час коли спільна дитина ОСОБА_3 хворіла, які підтверджують, що відповідач- ОСОБА_2 -батько ОСОБА_3 , не бере активної участі у житті дитини, а його інтерес обмежується виключно формальними фразами.

Так, у період, коли дитина хворіла жодного разу він не поцікавився, чи потрібна допомога ліками, коштами на лікування, чи потрібна фізична підтримка в догляді за дитиною.

Фактично відповідач не виявив жодної ініціативи для полегшення стану дитини та допомоги матері, яка самостійно забезпечувала лікування, догляд і всі необхідні заходи для одужання.

Така поведінка свідчить про відсутність реальної турботи та відповідальності з боку відповідача.

Подібна поведінка не лише не відповідає моральним нормам, але й суперечить законодавчо визначеним обов`язкам батька піклуватися про свою дитину.

Відповідно до статей 150, 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані забезпечувати дитину усім необхідним для її фізичного, духовного та соціального розвитку. Замість виконання цих обов`язків відповідач, як видно з наданих переписок, фактично відмежовується від утримання та виховання дитини.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначають: кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до положення ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові Цивільного касаційного суду Верховного Суду від 04.07.2018 р. по справі № 490/4522/16-ц.

Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України).

На підставі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі.

Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін.

При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, що встановлено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п. 17).

Згідно ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням.

За змістом вищенаведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором за заявою одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів.

При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів.

Такий правовий висновок міститься і в постанові КЦС ВС від 11.03.2020 № 759/10277/1 (61-22317св19).

Однак, іноді суди порушують принцип диспозитивності та виходять за межі позовних вимог, що в свою чергу дає підстави визнавати такі рішення незаконними.

Тому, постановами КЦС ВС від 04.07.2018 року справа № 490/4522/16-ц, провадження № 61-21571св18 та КЦС ВС від 11.03.2020 справа № 759/10277/1, провадження 61-22317св19, переглядаючи рішенням судів нижчої інстанції, останні були скасовані.

Так, в постанові КЦС ВС від 11.03.2020 справа № 759/10277/1, провадження 61-22317св19, колегія суддів Верховного Суду погоджується із доводами касаційної скарги, що апеляційний суд, змінивши спосіб присудження аліментів, вийшов за межі позовних вимог та розглянув вимогу, що не була предметом розгляду у суді першої інстанції.

Зазначаємо, належних доказів того, що у відповідача немає можливості сплачувати аліменти у визначеному судом першої інстанції розмірі відповідачем не встановлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, тощо.

Відсутність офіційних доходів у батьків не позбавляють їх від обов`язку утримувати неповнолітню дитину.

Законом не передбачено звільнення платника аліментів від зобов`язання щомісячної сплати аліментів на утримання дитини в разі втрати роботи чи перебуванні в статусі безробітного.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду роз`яснив, що батько не може бути звільнений від сплати аліментів на тій підставі, що він не працює і на його утриманні знаходиться непрацездатна мати.

Вказані факти також не є достатньою підставою для зменшення присудженого нижчими судами розміру аліментів.

Відповідна постанова у справі № 234/6207/17 (№ 61-7802св18) була ухвалена 15 травня 2018 року.

Отже, нормами чинного законодавства визначено, що відсутність доходів не знімає з боржника обов`язки по сплаті аліментів.

До того ж, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Вказаної позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 23 грудня 2019 року у справі № 344/10971/16-ц, провадження № 61-46794св18.

Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19) зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

Отже, батьки рівні не тільки в правах на дитину, але і в обов`язках щодо її забезпечення.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Як встановлено в судовому засіданні та не спростовано матеріалами справи, малолітня донька ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , Свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 ) проживає разом із позивачем ( матір`ю ).

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі: на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України ).

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини.

Прожитковий мінімум сума грошей, якої має вистачити для задоволення потреб першої необхідності.

Зокрема для купівлі харчових продуктів, непродовольчих товарів та оплати низки послуг.

У законі йдеться, що прожитковий мінімум має забезпечити нормальне функціонування людини, тобто збереження здоров`я, соціально-культурні потреби.

В Україні величина прожиткового мінімуму встановлюється на законодавчому рівні в Державному бюджеті.

Величина прожиткового мінімуму також визначається окремо для різних соціальних груп: діти до 6 років 2563 грн.; діти від 6 до 18 років 3196 грн.; працездатні особи 3028 грн.

Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Такої позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 20 грудня 2021 року у справі № 681/15/21, провадження № 61-15542св21.

Отже, при визначенні розміру аліментів, суд оцінює надані докази в їх сукупності, виходячи з принципу розумності, при цьому виходить також із захисту інтересів дитини, забезпеченням необхідних для її життєдіяльності, збереження рівня життя, який дитина має тоді, коли утримується для забезпечення гармонійного розвитку, прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, часткового визнання позову з боку відповідача та враховуючи вимоги діючого законодавства.:

Враховуючи викладене та керуючись положеннями ст. 180, ст. 182 СК України, суд вирішив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , Свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 ) у твердому грошовому розмірі 8?000,0 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення донькою повноліття, а також стягувати з ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Дана правова позиція міститься в Постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 462/4973/15-ц.

В даному випадку, мати дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, а батько дитини відповідно у разі погіршення матеріального становища вимогу про зменшення розміру аліментів.

Стосовно позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача аліменти на особисте утримання у розмірі 3000,0 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову та до досягнення ОСОБА_3 трирічного віку, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Водночас суд звертає увагу, що ст. 84 СК України закріплює право на одержання матеріальної допомоги до досягнення дитиною трирічного віку саме за дружиною, жінкою, а не за одним з батьків, з яким залишилась проживати дитина.

На переконання суду, таке рішення законодавця пояснюється тим, що до досягнення дитиною трирічного віку саме жінка, як матір, перебуває у більш слабкому, більш уразливому становищі, що покладає на батька дитини додатковий обов`язок щодо надання такій жінці матеріальної допомоги.

Відтак, у ст. 84 СК України фактично закріплена презумпція можливості батька дитини надавати матеріальну допомогу матері дитини, спростування якої покладається саме на батька.

Тобто саме на батька покладається тягар доказування відсутності у нього можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Отже, чоловік/дружина, з якою проживає дитина до досягнення дитиною 3 років, має право на утримання під час шлюбу і в разі розірвання шлюбу.

Встановлено та не спростовано, що дитина ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю, позивачем по справі.

У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що вимога позивачки про стягнення аліментів на її особисте утримання у розмірі 3 000,00 грн. на місяць є частково обґрунтованою та підлягає задоволенню частково.

Під час ухвалення рішення суд урахував, що позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трирічного віку, не має постійного заробітку та потребує фінансової підтримки з боку відповідача.

Водночас суд оцінив і майновий стан відповідача, його щомісячні витрати та обов`язок утримувати дитину, дійшовши висновку, що заявлений розмір у 3 000,00 грн. є завищеним порівняно з реальними фінансовими можливостями платника.

З огляду на зазначене, суд визначив доцільним встановити розмір аліментів на утримання матері дитини у сумі 1 500,00 грн. щомісячно, що, на думку суду, є співмірним як з потребами позивачки, так і з матеріальними можливостями відповідача.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Так, позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою у 2024 році.

З 1 січня 2024 року відповідно до Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» ставки судового збору змінюються.

Як визначено у Законі, судовий збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана: фізичною особою або фізичною особою підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1, 2, 3 ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення заборгованості, неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Отже, при зверненні до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з відповідача, позивач ОСОБА_1 у відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує, що оскільки позивача звільнено від сплати судових витрат, то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у сумі 1211,20 гривень ( одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок ), ставки судового збору, які діяли на час звернення до суду.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 179, ст. ст. 180-184, ч.1 ст. 191, ч. 1 ст. 192 СК України, ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 28, 76, 77, 81, 82, 89, 133, 141, 187,211, 247, 263-265, 273, 274, 353-355, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства», ст. 51 Конституції України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», Конвенцією ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Законом України «Про судовий збір», суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 31.12.2024 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) додаткові витрати на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, щомісячно, починаючи з дня набранням рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) аліменти на утримання дружини в розмірі 1500,00 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення складено та підписано 09 жовтня 2025 року.

Суддя: