УХВАЛА

07 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 678/982/24

провадження № 61-10992ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу Хмельницької обласної прокуратури на рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 30 квітня 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 17 липня 2025 року в справі за позовом керівника Летичівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: державне спеціалізоване господарське підприємство«Ліси України», Хмельницька обласна військова адміністрація, Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області,про повернення земельної ділянки у комунальну власність,

встановив:

У липні 2024 року керівник Летичівської окружної прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особіЛетичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у якому просив суд повернути у комунальну власність територіальної громади Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області земельну ділянку загальною площею 2 га, кадастровий номер :03:002:0011.

Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 30 квітня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 17 липня 2025 року рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 30 квітня 2025 року змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В решті рішення суду залишено без змін.

22 серпня 2025 року Хмельницька обласна прокуратура засобами поштового зв`язку надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 30 квітня 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 17 липня 2025 року у вказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 12 вересня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для усунення її недоліків. Заявнику слід було надати суду інформацію про ціну позову, виходячи з вартості спірного нерухомого майна (земельна ділянка) станом на дату звернення з позовом, подати належні докази на підтвердження такої вартості, а також з урахуванням наведеного самостійно згідно з вимогами закону визначити розмір судового збору за подання касаційної скарги в цій частині (200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви) та у разі необхідності доплатити судовий збір.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 12 вересня 2025 року заявником подано заяву, у якій зазначено, що відповідно до договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки від 03 листопада 2017 року № 1723, який долучено до позову, вартість такої земельної ділянки згідно зі звітом про експертну грошову оцінку земельної ділянки становить 35 200, 00 грн. Крім того, відповідно до договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки від 27 вересня 2021 року № 1503, який також долучено до позову, вартість цієї земельної ділянки згідно зі звітом про експертну грошову оцінку земельної ділянки № КБЛАИН140464 становить 54 800, 00 грн. Також заявник зазначає, що відповідно до витягу № НВ-025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок вартість спірної земельної ділянки становить 48 489, 86 грн.

З огляду на викладене, заявником і було сплачено судовий збір за подання касаційної скарги в сумі 6 056, 00 грн.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028, 00 грн.

З огляду на інформацію про вартість спірної земельної ділянки, надану заявником, ціна позову в цій справі станом на 01 січня 2025 року не перевищує двохсот п'ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028, 00 грн * 250 = 757 000, 00 грн).

Заявник вказує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а сама справа становить значний суспільний інтерес (підпункти «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України), оскільки у приватну власність незаконно вибула земельна ділянка, яка обмежена у цивільному обороті відповідно до статті 172 Земельного кодексу України (чинної на час виникнення спірних правовідносин), та яка законсервована відповідно до Порядку консервації земель, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2013 року № 283, відноситься до земель іншого природоохоронного призначення та яку у 2006-2007 роках заліснено однорічними та дворічними сіянцями дуба звичайного та клена гостролистого, що підтверджується доказами, долученими до позовної заяви.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що наведені обставини, передбачені підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Так, у касаційній скарзі не наведено переконливих доводів стосовно того, в чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовано не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб'єктів правовідносин.

Поряд з цим вжите законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об'єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси широкого кола фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов'язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей, девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України, тощо.

Проте касаційна скарга не містить належного обґрунтування, яке б свідчило про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи і вказувало б на те, що предмет спору у цій справі стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства.

Інших підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких суд міг би визнати оскаржувані судові рішення такими, що підлягають касаційному оскарженню, у касаційній скарзі не зазначено та не обґрунтовано.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено в справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і вони не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Хмельницької обласної прокуратури на рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 30 квітня 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 17 липня 2025 року в справі за позовом керівника Летичівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: державне спеціалізоване господарське підприємство«Ліси України», Хмельницька обласна військова адміністрація, Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області,про повернення земельної ділянки у комунальну власність.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко