Дата документу 08.10.2025 Справа № 333/6551/25
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 333/6551/25 Пр. № 22-ц/807/1768/25Головуючий у 1-й інстанції: Кулик В.Б. Суддя-доповідач: Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Подліянової Г.С., Трофимової Д.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 липня 2025 року про відмову у видачі судового наказу у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеною заявою (а.с.1-2), в якій просив видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до припинення навчання або до досягнення ОСОБА_1 23-х років, починаючи з дати пред`явлення заяви про видачу судового наказу до суду.

В автоматизованому порядку для розгляду даної справи визначено суддю першої інстанції Кулик В.Б. (а.с.25).

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 липня 2025 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання (а.с.30).

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні стягувач ОСОБА_1 в особі представника Плецької Ю.В. в своїй апеляційній скарзі (а.с.34-41) просив поновити строк на апеляційне провадження, ухвалу суду першої інстанції скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В автоматизованому порядку 15.08.2025 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кухар С.В. та Трофимову Д.А. (а.с.46). Ухвалою апеляційного суду від 18.08.2025 року (а.с.47) витребувано у суду першої інстанції справу, дана справа надійшла до апеляційного суду 27.08.2025 року (а.с.50). В автоматизованому порядку суддю Трофимову Д.А. у зв`язку з тривалою відпусткою останньої замінено суддею Кухар С.В. (а.с.52). Ухвалою апеляційного суду від 28.08.2025 року клопотання ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне провадження ухвали у цій справі задоволено. Строк на апеляційне оскарження ухвали у цій справі поновлено. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника Плецької Ю.В. залишено без руху (а.с.53), недоліки цієї апеляційної скарги у цій справі були усунуті апелянтом у встановлений апеляційним судом строк (а.с.55-60). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою у цій справі відкрито 10.09.2025 року (а.с.61), дану справу за апеляційною скаргою призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання (а.с.62).

В автоматизованому порядку 08.10.2025 року суддю Кухар С.В. у зв`язку з тривалою відпусткою останнього замінено суддею Трофимовою Д.А. (а.с.67- 68).

Оскільки, згідно зі ст. 353 ч. 1 п. 1 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо … відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до ст. 369 ч. 2 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах … 1 … частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції перевіривши в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цієї справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішення є: … ухвали, постанови…

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами статті 35 і глави 9розділу III цього Кодексу з особливостями, зазначеними у статті 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у цій справі, керувався ст.ст. 162-163, 165-166, 260,353 ЦПК України та виходив із того, що неможливість розгляду питання про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в порядку наказного провадження закріплено законодавчо, оскільки необхідно довести наявність у батька (матері) матеріальної можливості надавати допомогу повнолітній дитині, що виключає безспірний характер правовідносин й унеможливлює видачу судового наказу для стягнення будь-якої суми.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а ухвалу суду першої інстанції такою, що постановлена із додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Так, суд першої інстанції правильно виходив із такого.

Згідно із ст. 160 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Пунктами 4, 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Однак, як вбачається із змісту ст. 161 ЦПК України така вимога, як стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, в порядку наказного провадження не розглядається.

Статтею 199 СК України передбачено, що вимога про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання повинна розглядатися в порядку позовного провадження. Зокрема, в ній зазначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судовий наказ видається про стягнення аліментів виключно на неповнолітніх дітей (ч. 5 ст. 183 СК України).

Неможливість розгляду питання про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в порядку наказного провадження закріплено законодавчо, оскільки необхідно довести наявність у батька (матері) матеріальної можливості надавати допомогу повнолітній дитині, що виключає безспірний характер правовідносин й унеможливлює видачу судового наказу для стягнення будь-якої суми.

Статтею 165 ЦПК України передбачено підстави для відмови у видачі судового наказу.

Зокрема, п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 161 цього Кодексу.

Частиною другою ст. 165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для видачі судового наказу у цій справі.

Доводи апеляційної скарги стягувача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 дублюють доводи його вищезазначеної заяви про видачу судового наказу у цій справі у суді першої інстанції, яким останній вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію стягувача ОСОБА_1 , яку він та його представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

В силу вимог ст. 6 ч. 1 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повнолітня.

Повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла 18 (вісімнадцяти) років (повноліття) (ст. 34 ч. 1 ЦК України).

Апеляційним судом встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни ухвали, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення по суті вищезазначеного процесуального питання у цій справі.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, ухвала суду першої інстанції у цій справі є законною та обґрунтованою, постановленою з додержанням вимог ЦПК України.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі або ж її зміни.

Встановлено, що оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції не вирішував у цій справі питання про розподіл понесених судових витрат між сторонами, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, а тому останнє також в апеляційному порядку не переглядалось. Однак, воно може бути вирішено судом першої інстанції у подальшому за власною ініціативою або за заявою учасників цієї справи в порядку, передбаченому ст. 270 ЦПК України.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України в разі відмови стягувачу у задоволенні його апеляційної скарги, останній не має права на компенсацію за рахунок боржника будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Також, апеляційним судом встановлено, що стягувач в силу вимог закону був звільнений від сплати судового збору при подачі вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 липня 2025 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційному оскарженню не підлягає.

Повна постанова апеляційним судом складена 08.10.2025 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Подліянова Г.С. Трофимова Д.А.