Справа № 216/8138/23
провадження 2/216/320/25
РІШЕННЯ

іменем України

01 вересня 2025 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Цимбалістенко О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Лідера Р.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати боргу, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог позивача

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати боргу.

У позовній заяві позивач просить:

1. Зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі судового наказу Центрально-міського районного суду міста Кривого Рогу від 23.08.2017 року по справі № 216/3950/17 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи стягнення з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

2. Звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами у розмірі 80 699, 80 грн по виконавчому провадженню № 55020335, яке відкрито на виконання судового наказу Центрально-міського районного суду міста Кривого Рогу від 23.08.2017 року по справі № 216/3950/17.

Обґрунтування позовних вимог:

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на таке.

12 липня 2014 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 , який був зареєстрований у Центрально-міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 488.

17 січня 2017 року рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області по справі №177/1292/16-ц шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано.

Від шлюбу вони мають малолітню доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з Відповідачем.

23 серпня 2017 року судовим наказом по справі № 216/3950/17 Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу стягнуто з ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

27.10.2017 у Криворізькому відділі державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження № 55020335 про стягнення аліментів.

Після прийняття судового наказу про стягнення аліментів по справі № 216/3950/17 вона мала мінімальний заробіток, що не дозволяв в повному обсязі виконувати судовий наказ. Зазначила, що не уникала сплати аліментів, але з 2017 року має лише тимчасові заробітки та за можливості намагалась сплачувати аліменти.

Обґрунтування позиції відповідача:

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив таке.

Щодо позовної вимоги про зменшення розміру аліментів

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від народження проживає з батьком та знаходиться на його утриманні, оскільки мати дитини самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, ніякого інтересу до дитини не виявляє, не цікавиться її життям, не приймає участі у її вихованні. При цьому відповідач не чинить перешкод у спілкуванні з дитиною.

Позивач має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 80 699,80 гривень, що безпосередньо лише підтверджує її ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків.

Відповідно до форми ОК-5, наданої позивачем, матеріальне становище позивача з 2017 року по 2023 рік поліпшувалося. У 2017 році позивач мала річний дохід у розмірі 38 400 гривень, натомість у 2022 році - 78 600 гривень, у 2023 році - 60 300 гривень, однак продовжувала ухилятись від сплати аліментів на утримання дитини.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 28.05.2021 року по справі №715/2073/20 враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Зміна його сімейного стану - народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20).

Таким чином народження другої дитини позивачем - не є підставою для зменшення розміру аліментів на дитину ОСОБА_3 . Окрім цього, матеріалами справи жодним чином не підтверджено, що це погіршує матеріальний стан позивача.

Щодо позовної вимоги про звільнення від сплати заборгованості.

Частиною 2 статті 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 26.04.2023 року розмір заборгованості станом на квітень 2023 року становив 59 666,9 гривень. Тобто з квітня 2023 року по листопад 2023 року заборгованість зі сплати аліментів збільшилась на 21 032,9 гривень, не дивлячись на те, що позивач отримувала стабільний дохід відповідно до форми ОК-5, наданої позивачем. Вважає, що позивач свідомо ухилялась від утримання своєї дитини.

Відповідач вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність інших обставин, що мають істотне значення для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах в розумінні ч. 2 ст. 197 СК України. Позивач знала та розуміла свій обов`язок по виконанню судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини та маючи можливість сплачувати аліменти - свідомо ухилялась від їх сплати.

Позивач має можливість працювати та отримувати дохід. Будь-яких доказів того, що позивач не може працювати та отримувати дохід, у зв`язку з стійкою тяжкою хворобою, або у зв`язку з іншими істотними обставинами позивачем не надано.

Також, позивачем не спростований розмір нарахованої заборгованості по аліментах і не доведено наявності обставин, які є суттєвими та могли б бути підставою для звільнення її від сплати існуючої заборгованості по аліментах, які стягнуті з неї судовим наказом.

Стислий виклад обставин справи, встановлених судом

Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 грудня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

У судове засідання позивач її представники та відповідач, які були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, не з`явилися.

Позивач і відповідач направили суду письмові клопотання про слухання справи без їх участі, у своїх письмових заявах підтримали доводи позову та відзиву на позов відповідно.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідно до свідоцтва про народження, є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2017 року шлюб між сторонами був розірваний.

Неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом із батьком за адресою: АДРЕСА_1 , частина якої на праві приватної власності належить відповідачу.

Судовим наказом від 23 серпня 2017 року, виданим Центрально-Міським районним судом м. Кривий Ріг з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі частини всіх видів заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку .

Відповідно до відомостей з ПФУ позивач за 2015 рік отримала дохід у розмірі 14 038,00 грн, за 2016 17 2625,00 грн, за 2017- 38400, 00 грн, за 2018 рік 480,36 грн, 2019 рік 13 052,69 грн, за 2021 рік - 18 000,00 грн, за 2022 рік 78 600,00 грн, за 2023 рік 60300 грн.

Разом з цим, ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 . Станом на квітень 2023 року розмір заборгованості позивача складає 59666,90 грн, що встановлено судом з Розрахунку заборгованості наданого державним виконавцем.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у позивача народилась ще одна донька ОСОБА_5 , в актовий запис про народження якої відомості про батька були внесені відповідно до частини 1 першої статті 135 СК України тобто за вказівкою матері.

Частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У спірних правовідносинах підлягає застосуванню норми присвячені обов`язку батьків утримувати своїх дітей, закріплені зокрема Конституцією України, Конвенції ООН про права дитини, Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства» та ін.

Щодо позовної вимоги про зменшення розміру аліментів

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Відповідно частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Так, позивач, обґрунтовуючи вимогу про зменшення розміру стягуваних з неї аліментів, посилалась як на зміну сімейного стану так і на погіршення її матеріального стану у зв`язку із народженням нею другої доньки, яку вона виховує і утримує самостійно, є матір`ю одиначкою.

Частиною 1 першої статті 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

У сучасному законодавстві відсутнє визначення поняття «одинока мати», однак нормативно-правовим актом, який запропонував своє визначення «одинокої матері», є Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року, в якій одинокою матір`ю була визнана «жінка, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері, або вдова, інша жінка, яка виховує і утримує дитину сама».

Таким чином підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з неї аліментів на кожну дитину у розмірі по 1/6 частці її доходу, що буде відповідати положенням частини 5 статті 183 ЦПК України та інтересам дитини і батьків.

При цьому не заслуговують на увагу доводи представника відповідача про відсутність підстав для зміни стягуваних з позивача аліментів, оскільки зміна сімейного стану є самостійною підставою для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Щодо позовної вимоги про звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів

Відповідно до положень статті 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Законодавець не обмежує суд при прийнятті рішення про звільнення від сплати аліментів тільки вказаними двома підставами та наголошує, що при наявності інших обставин, що мають істотне значення, компетентні органи можуть прийняти таке рішення. В сімейному законодавстві не надається хоча б приблизного переліку таких обставин, отже, суд при розгляді кожної справи має самостійно вирішувати це питання з огляду на подані пояснення, докази та інтереси сторін.

З аналізу положень статей 179-181 СК України вбачається, що аліменти підлягають використанню на утримання дитини, а тому припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів.

Відповідно до відомостей з ПФУ про доходи позивача, за 2015 рік ОСОБА_1 отримала дохід у розмірі 14 038,00 грн, за 2016 17 2625,00 грн, за 2017- 38400, 00 грн, за 2018 рік 480,36 грн, 2019 рік 13 052,69 грн, за 2021 рік - 18 000,00 грн, за 2022 рік 78 600,00 грн, за 2023 рік 60300 грн.

Разом з цим, ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 . Станом на квітень 2023 року розмір заборгованості позивача складає 59666,90 грн, що встановлено судом з Розрахунку заборгованості наданого державним виконавцем.

При цьому, що виховання дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, а особливо на перших роках її життя, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають докладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку на батька ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 155 СК України здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини.

Звільнення від заборгованості стягнутих аліментів з позивача може негативно вплинути на належне забезпечення дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та суперечитиме її інтересам.

У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява№31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Звільнення позивача від сплати боргу по аліментах без належних на те правових підстав, призведе до про порушення прав дитини, яка має переважати над правами батьків, тому у задоволенні вимог у цій частині слід відмовити.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, з відповідача на користь позивача належить стягнути 536,80 грн (1073,60 грн ? 2= 536,80 грн), оскільки задоволено лише одну з двох заявлених позовних вимог.

Керуючись статтями 192, 273 СК України, статями 10, 12, 13, 81, 141, 263-265, 278-279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати боргу задовольнити частково.

Змінити розмір стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, які присуджені з ОСОБА_1 за судовим наказом Центрально - Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 серпня 2017 року у справі № 216/3950/17.

Стягувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили, на користь батька дитини ОСОБА_2 .

Відкликати судовий наказ Центрально - Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 серпня 2017 року у справі № 216/3950/17.

В задоволенні позовної вимоги, щодо звільнення від сплати боргу зі сплати аліментів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені неї судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 к.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників процесу:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення складено і підписано суддею 01.09.2025.

Суддя О.В. Цимбалістенко