Справа № 746/416/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2025 р.

Срібнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Нагорної Н.Г.,

при секретарі Сакун Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Срібнянського районного суду Чернігівської області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

26 серпня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»

(далі ТОВ «Споживчий центр», товариство) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 15 грудня 2024 року

№ 15.12.2024-100000900 в сумі 39 150,00 грн, з яких 15 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 13 950,00 грн заборгованість за відсотками, 2 700,00 грн заборгованість зі сплати комісії, 7 500,00 неустойка, також товариство просить стягнути судові витрати покласти на відповідача.

Обґрунтовуючи позов, ТОВ «Споживчий центр», зазначило, що 15 грудня 2024 року уклало з ОСОБА_1 кредитний договір № 15.12.2024-100000900, згідно з яким ТОВ «Споживчий центр» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 15 000,00 грн, а ОСОБА_1 зобов`язалася протягом 155 днів з дати його надання, тобто до 18 травня 2025 року, повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 1,0 % за кожний день користування. ТОВ «Споживчий центр» виконало своє зобов`язання за кредитним договором та надало ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі

15 000,00 грн. Відповідач належним чином зобов`язання за договором не виконує, тому на дату подання позову у нього виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі

39 150,00 грн, з яких 15 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 13 950,00 грн заборгованість за відсотками, 2 700,00 грн заборгованість зі сплати комісії, 7 500,00 неустойка. Оскільки відповідач у добровільному порядку відмовляється сплатити заборгованість, ТОВ «Споживчий центр» змушене було звернутись до суду з цим позов, який просить задовольнити.

Ухвалою Срібнянського районного суду Чернігівської області від 03 вересня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Справу призначено на 16 год. 00 хв. 23 вересня 2025 року. Копію ухвали від 03 вересня 2025 року надіслано сторонам.

Представник позивача 23 вересня 2025 року до суду не прибув, про причини неявки не повідомила. У прохальній частині позову виклала клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а також клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Також зазначила, що позивач не заперечує проти проведення заочного слухання справи.

Відповідач також не прибув у судове засідання. Відомостей про його належне повідомлення суд не має. Надіслане судом поштове відправлення повернулось до суду з відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання».

Ухвалою Срібнянського районного суду Чернігівської області від 23 вересня 2025 року розгляд справи судо відкладено до 12 год. 00 хв. 09 жовтня 2025 року у зв`язку з неявкою сторін у справі.

09 жовтня 2025 року представник позивача до суду не з`явився. Як вже зазначено вище, у прохальній частині позовної заяви виклав відповідне клопотання.

Відповідач також не прибув у судове засідання, призначене на 12 год. 00 хв. 09 жовтня 2025 року, відзив на позов ТОВ «Споживчий центр» не подав, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений засобами поштового зв`язку, а також шляхом опублікування оголошення на офіційному вебсайті «Судова влада України» в мережі Інтернет https://sr.cn.court.gov.ua/sud2521/gromadyanam/vukdocourt/.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків.

Встановлено, що 15 грудня 2024 року ТОВ «Споживчий центр» уклало з ОСОБА_1 кредитний договір № 15.12.2024-100000900, згідно з яким ТОВ «Споживчий центр» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 15 000,00 грн, а ОСОБА_1 зобов`язався протягом 155 днів з дати його надання, тобто до 18 травня 2025 року, повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі

1,0 % за кожний день користування, а також комісію у розмірі 9 % від суми кредиту, що становить 1 350,00 грн.

Згідно з пунктом 17 заявки до цього кредитного договору та відповіді позичальника про прийняття пропозиції кредитного договору у випадку невиконання чи неналежного виконання будь-якого грошового зобов`язання за цим договором ОСОБА_1 зобов`язався сплатити на користь ТОВ «Споживчий центр» неустойку в розмірі

225,00 грн за кожен день від суми невиконаного чи неналежно виконаного зобов`язання.

ТОВ «Споживчий центр» виконало своє зобов`язання та надало ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 15 000,00 грн. Вказана обставина підтверджується листом Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» (далі ТОВ «УПР») від 19 серпня 2025 року № 146-1908, адресованим ТОВ «Споживчий центр», між якими

01 квітня 2024 року було укладено договір № ФК-П-2024/01-2 на переказ коштів, відповідно до якого 15 грудня 2024 року о 12:28:26 було успішно перераховано кошти в сумі 15 000,00 грн на платіжну картку НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 595908763, із зазначенням призначення платежу: видача за договором кредиту № 15.12.2024-100000900 .

Отже, між сторонами у справі виникли правовідносини, які регулюються главою 48 «Виконання зобов`язання» та главою 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин третьої, шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно з вимогами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За змістом частини дванадцятої статті 11 цього Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до частини другої статті 1050, частини другої статті 1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, у постанові від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. У такий спосіб сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.

Відповідно до частин першої, третьої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Встановивши, що кредитний договір від 15 грудня 2024 року № 15.12.2024-100000900 був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора Е144. У такий спосіб кредитний договір був укладений в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Споживчий центр» в електронній формі. ОСОБА_1 не виконував належним чином зобов`язання за кредитним договором, тому у нього виникла заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 39 150,00 грн, з яких 15 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 13950,00 грн заборгованість за відсотками, 2 700,00 грн заборгованість зі сплати комісії, 7 500,00 неустойка, що підтверджується довідкою про стан заборгованості за кредитним договором.

Урахувавши, що матеріали цивільної справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатив заборгованість за кредитним договором.

А також врахувавши те, що ТОВ «Споживчий центр» просить стягнути з ОСОБА_1 неустойку за невиконання зобов`язання за кредитним договором у розмірі 7 500,00 грн, проте на підставі пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України відповідач звільнений від обов`язку сплатити неустойку на користь кредитодавця на період дії воєнного стану в Україні, з 24 лютого 2022 року, отже відсутні підстави для задоволення позову в цій частині та стягнення з ОСОБА_1 неустойки в розмірі 7 500,00 грн.

Суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» 31 650,00 грн (39 150,00 грн 7 500,00 грн).

Щодо розподілу судових витрат слід зазначити таке.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З платіжної інструкції від 21 серпня 2025 року вбачається, що при поданні позову ТОВ «Споживчий центр» сплатило судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Оскільки позов задоволений частково, а саме на 80,84 %, з ОСОБА_1 на користь позивача стягненню підлягають витрати на оплату судового збору в розмірі 80,84 % від сплаченої суми судового збору в сумі 1 958,34 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», частиною першою статті 526, частиною другою статті 1050, частиною другою статті 1054 ЦК України, статтями 2, 5, 10, 12, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274-279 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором від 15 грудня 2024 року № 15.12.2024-100000900 в сумі 31 650 (тридцять одну тисячу шістсот п`ятдесят) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір у сумі 1 958 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят вісім) грн 34 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», адреса місця знаходження: вул. Саксаганського, 133а, м. Київ, 01032, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.Г. Нагорна