Справа № 553/3205/25
Провадження № 2/553/1524/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13.10.2025м. Полтава

Подільський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді Москаленко В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1

представниці відповідача Гавриш М.Я.

секретаря судового засідання Сіомашко В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Полтава, в режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мобіжук» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Мобіжук» про захист прав споживачів у якому просить розірвати договір купівлі-продажу, а також стягнути з відповідача на його користь, 9899 грн. вартості товару, 70 грн. витрат на доставку, 23064,67 грн. неустойки за період з 05.12.2024 по 25.07.2025 включно, стягнути з відповідача неустойку у розмірі 1% вартості товару, за кожен день прострочення, яка нараховується з дня, наступного за днем подання позову і до дня фактичного виконання відповідачем усіх зобов`язань, зокрема повернення коштів та неустойки, стягнути з відповідача суму сплачених відсотків за користування кредитом оформленим на придбання товару в розмірі 877,28 грн., стягнути з відповідача суму сплачених відсотків за користування кредитом,яка нараховується з місяця, наступного за місяцем подання позову і до місяця фактичного виконання відповідачем повернення коштів за товар.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що він 05.01.2024 через інтернет-магазин відповідача ТОВ «Мобіжук» придбав навушники Apple AirPods Pro 2nd generation USB-C (SN: SXNG9QRHJK9) вартістю 9899 грн. Під час гарантійного терміну у товарі виникли недоліки, навушники перестали працювати та підключатися до пристрою. 17.11.2024 позивач звернувся до відповідача, шляхом телефонного зв`язку, в якому були погоджені умови передачі товару та заявлені недоліки. 18.11.2024 представник відповідача надіслав позивачу у месенджер «Viber» повідомлення з підробленим гарантійним талоном. Навушники були передані для ремонту через перевізника «Нова Пошта» та отримані 21.11.2024. 22.11.2024 відповідач запропонував додатково заповнити бланк з описом несправності, зазначені позивачем в бланку недоліки були проігноровані відповідачем в акті виконаних робіт.

22.01.2025 у месенджері «Viber» йому повідомили про платний ремонт, чим безпідставно відмовили у безкоштовному гарантійному ремонті через 63 дні після початку гарантійного ремонту. Такий строк перевищує строк встановлений законом, без його згоди на таке продовження. Після 14 днів ремонту, позивач неодноразово просив відповідача про розірвання договору, на що йому повідомлялось, що товар на діагностиці, хоча її провели 20.01.2025, тобто через 61 день після отримання товару магазином.

09.02.2025 позивач направив відповідачу претензію з вимогою про розірвання договору, повернення коштів та сплату неустойки. Відповідач, вимогу не виконав та висунув незаконну умову попереднього повернення товару, що суперечить Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, у приватному спілкуванні у месенджері «Viber», представник магазину запропонував оплатити 4000 грн за ремонт одного навушника, що свідчить про навмисне нав`язування платної послуги. Зазначив, що посилання відповідача на форс-мажорні обставини є безпідставними, оскільки позивач не був повідомлений про такі обставини. Відповідачем не надано жодних доказів, що саме обставини непереборної сили унеможливили своєчасне виконання гарантійних зобов`язань. Враховуючи викладене, звернувся до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Подільського районного суду міста Полтави від 06.08.2025 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву.

21.08.2025 представником відповідача надано відзив на позовну заяву, у якій він просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з огляду на таке. 24.01.2024 позивач придбав на інтернет-ресурсі ТОВ «МОБІЖУК» товар навушники Apple AirPods Pro 2nd generation USB-C (SN: SXNG9QRHJK9) вартістю 9899 грн. Між сторонами виникли правовідносини врегульовані умовами публічного договору, що є обов`язковими для обох сторін. 22.11.2024 позивач звернувся на гарячу лінію відповідач з проханням про гарантійне обслуговування придбаного товару, тоді ж він й був прийнятий на гарантійне обслуговування, як вбачається з заяви позивача. З п.2 розділу «Правила проведення ремонту» заяви позивача термін ремонту триває до 14 днів згідно чинного законодавства та продовжується до 90 днів у випадку форс-мажорних обставин. Так, ТОВ «Мобіжук» отримало від споживача навушники, надіслані через АТ «Нова пошта», для проведення гарантійного обслуговування. Прийняття товару було здійснено у встановленому порядку, з подальшим наміром передати його до авторизованого сервісного центру для діагностики та ремонту. Проте, після прийняття товару, 28.11.2024 внаслідок ракетного обстрілу території України з боку російської федерації, зокрема Львівської області, в офісному приміщенні компанії, за адресою: м. Львів, вул. Кульпарківська, 59 було здійснено екстрене відключення електроенергії. Це спричинило збій у роботі облікової системи 1С та внутрішньої мережевої інфраструктури, через що доступ до бази даних і корпоративних сервісів був втрачений. З об`єктивних причин Товариство не мало можливості ідентифікувати товар Позивача та передати його на гарантійне обслуговування, оскільки діяльність сервісного відділу була повністю зупинена, що позбавило компанію технічної можливості своєчасно передати товар Позивача авторизованого сервісного центру. Лише після відновлення роботи облікової системи 18.01.2025 та встановлення необхідних даних стало можливим ідентифікувати товар, підтвердити його належність Позивачу та направити на діагностику. 18.01.2025 робота офісу та відповідних відділів була відновлена, в цей же день товари, в тому числі товар Позивача був ідентифікований та надісланий відповідному сервісу на гарантійне обслуговування. 23.01.2025 сервісний центр повідомив про неможливість гарантійного ремонту. Враховуючи що затримка виникла виключно з причин пов`язаних із форс-мажорними обставинами та відсутність вини споживача ТОВ «Мобіжук» запоропонувало клиєнту повернення повної вартості придбаного товару повідомивши про це позивача листом від 19.02.2025 проте позивача запропоновані умови відхилив та до відповідача знову не звертався. Також, представником відповідача надано контррозрахунок неустойки, зазначено що порядок повернення коштів за товар без повернення самого товару не відповідає вимогам чинного законодавства. Крім того, представник відповідача заперечив проти компенсації витрат за споживчим кредитом оскільки вони не відповідають вимогам законодавства та не є обґрунтованими, відповідач не є стороною кредитного договору та не може нести відповідальність за зобов`язання позивача перед кредитною установою. У зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Підтвердив обставини викладені у позовній заяві, та додатково повідомив, що відповідач 09.02.2025 повернув йому навушники без ремонту, але 07.12.2024 він бажав повернуті кошти, а ремонту вже не бажав. Про форс-мажорні обставини йому було невідомо.

Представник відповідач в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з необґрунтованістю, та пояснила, що внаслідок форс-мажорних обставин, про які зазначалось у відзиві, працівники сервісного центру відповідача не зрозуміли що ремонт навушників позивача є гарантійним, а тому був запропонований платний ремонт. Для повернення коштів за товар, позивач товар на адресу відповідача не надіслав.

Заслухавши пояснення сторін,дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно п.8 ч.1 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів», договір, укладений на відстані, - це договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку.

Пункт 11 ч.1 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів» вказує, що засоби дистанційного зв`язку - це телекомунікаційні мережі, поштовий зв`язок, телебачення, інформаційні мережі, зокрема Інтернет, які можуть використовуватися для укладення договорів на відстані.

Згідно ч.4 ст.13 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач має право розірвати укладений на відстані договір шляхом повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару. Якщо відповідно до абзацу другого частини третьої цієї статті підтвердження інформації не вимагається, споживач може розірвати договір протягом чотирнадцяти днів з моменту його укладення. У разі продажу матеріальних речей їх повернення також свідчить про розірвання договору.

Частина 4 ст. 12 ЗУ «Про захист прав споживачів» встановлює, що у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями продавець (виконавець) повинен повернути сплачені гроші без затримки не пізніше тридцяти днів з моменту повідомлення споживачем про розірвання договору. Споживач має право не повертати продукцію або результати роботи чи послуги до моменту повернення йому сплаченої ним суми грошей.

Право споживача на розірвання договору, укладеного на відстані є безумовним, не пов`язується з жодною подією, умовою та гарантується ЗУ «Про захист прав споживачів».

Розірвання договору, укладеного на відстані здійснюється шляхом - повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару.

Статтею 693 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, у строк, визначений відповідно до ст. 530 ЦК України.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК країни ).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Таким чином, в розумінні ст.13 Закону України «Про захист прав споживачів», повідомлення про розірвання договору є фактом розірвання договору купівлі-продажу між позивачем та відповідачем, а тому договір, укладений на відстані (купівлі-продажу) є розірваним.

Відповідно до статті 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети.

Згідно з частиною першою статті 668 ЦК України ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту передання йому товару, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 679 ЦК України передбачено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

Згідно з частиною другою статті 679 ЦК України, якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

За змістом наведеної правової норми у випадку існування гарантії щодо якості товару обов`язок доведення обставин, що звільняють продавця від відповідальності, покладається на нього.

У постанові Верховного Суду від 28.02.2018 у справі №215/46/16-ц викладено висновок про те, що «Визначення поняття гарантії якості товару міститься у частині першій статті 675 ЦК України, якою передбачено, що товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Під гарантією якості товару слід розуміти ручання продавця про відсутність у товарі в момент його передачі або в інший момент, встановлений у договорі, недоліків по якості товару, що знижують його вартість або не дозволяють використовувати відповідно до мети, передбаченої договором. За загальним правилом, товар повинен відповідати вимогам по якості у момент його передачі від продавця до покупця. Це означає, що наслідки, які встановлені законодавством, зокрема вищенаведеними частиною другою статті 678 ЦК України та частиною першою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», при реалізації продавцем неякісної продукції настають у випадку, коли недоліки товару мали місце на час його передання покупцеві, але не були і не могли бути виявлені останнім у момент передання. Тобто вказані недоліки стосуються експлуатаційних (споживчих) властивостей товару і не пов`язані з його механічним пошкодженням, які можна виявити шляхом візуального огляду.

Зазначене узгоджується також з положеннями пункту 18 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року № 506, згідно з яким на гарантійне обслуговування приймається товар за наявності експлуатаційних документів, пломб виробника або виконавця на товарі, якщо це передбачено експлуатаційним документом, відсутності пошкоджень товару, які могли викликати несправність, за умови дотримання вимог експлуатаційного документа щодо правил зберігання, введення в експлуатацію та використання товару за призначенням. У разі виходу товару з ладу з вини споживача (невиконання правил експлуатації), відсутності передбачених експлуатаційними документами пломб, гарантійного талона споживач втрачає право на гарантійне обслуговування».

Частиною першою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Відповідно до частини третьої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 цього Закону, гарантійний строк - це строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець або будь-яка третя особа) бере на себе зобов`язання про здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у зв`язку з введенням її в обіг.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця) або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; заміни товару на такий же товар або аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Підставою для задоволення вимоги про розірвання договору та повернення сплаченої суми за товар, є істотний недолік цього товару, який робить неможливим його використання в цілому.

Істотним недоліком Закон називає такий недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з таких ознак, а саме: він взагалі не може бути усунутий, його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів, він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором (пункт 12 частини першої статті 1 Закону).

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про захист прав споживачів» за умови виникнення

необхідності у визначенні причин втрати якості товару під час гарантійного строку продавець зобов`язаний провести експертизу продукції; при цьому на споживача покладається обов`язок лише довести наявність істотного дефекту продукції, тягар доказування причин виникнення недоліку товару покладений на продавця.

За змістом частини чотирнадцятої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню лише у тому випадку, коли продавець доведе, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання.

Судом встановлено, що 24.01.2024 позивач придбав у ТОВ «Мобіжук» товар, а саме: навушники Bluetooth TWS Apple AirPods Pro 2nd USB-C (SN: SXNG9QRHJK9) вартістю 9899 грн., гарантійний термін яких встановлено 12 місяців, що підтверджується видатковою накладною №1825542 від 24.01.2024 та гарантійним талоном (а.с. 4,5).

У матеріалах справи також міститься гарантійний талон, у якому зазначено дату придбання 24.01.2024, а гарантійний строк визначено у 1 місяць (а.с. 9), однак факт наявності несправності, а також звернення позивача до відповідача з вимогою про гарантійний ремонт товару протягом гарантійного строку, направлення та прийняття такого товару для гарантійного ремонту не оспорюється сторонами.

Щодо заперечень відповідача, про пропуск строків гарантійного ремонту у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин, суд зазначає таке

Згідно листа Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

З 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану.

Постановами Верховного суду України від 16.07.2019 р. у справі № 917/1053/18 та від 09.11.2021 р. у справі № 913/20/21 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для конкретного випадку. Отже, форс-мажор як обставина непереборної сили потребує доведення і належного правового оформлення сторонами в судовому процесі. Саме по собі існування таких надзвичайних обставин не звільняє сторону від відповідальності за порушення взятих на себе зобов`язань.

На підтвердження наявних форс-мажорних обставин, представником відповідача надано акт, про підтвердження настання форс-мажорних обставин від 20.01.2025 з якого вбачається що, 28.11.2024 року внаслідок ракетного обстрілу території України з боку російської федерації, зокрема Львівської області, в офісному приміщенні компанії, за адресою: м. Львів, вул. Кульпарківська, 59 було здійснено екстрене відключення електроенергії. Це спричинило збій у роботі облікової системи 1С та внутрішньої мережевої інфраструктури, через що доступ до бази даних і корпоративних сервісів був втрачений. 18.01.2025 відновлена робота сервісного відділу у штатному режимі (а.с. 36). Зазначені обставини підтверджуються також службовими записками в.о. керівника відділу ІТ ТОВ «Мобіжук» Шемечко Р. та керівника відділу сервісу Сафарова О. (а.с. 42-45).

Суд вважає такі докази належними, допустимими та такими що підтверджують факт настання форс-мажорних обставин, які призвели до затримки проведення гарантійного ремонту пристрою позивача.

Щодо заперечень позивача, про те, що він не погоджувався на продовження строку гарантійного ремонту та про те що йому не було відомо про настання форс-мажорних обставин, суд зазначає таке.

22.11.2024 позивачем заповнено бланк з описом несправності, а саме те що не працюють обидва навушника, не під`єднуються до телефону. Від платного ремонту позивач відмовився (а.с. 10-11).

09.02.2025 позивач звернувся до відповідача з претензією, в якій просив розірвати договір та сплатити вартість товару у розмірі 9899 грн, неустойку в розмірі 1% від вартості товару починаючи з 05.12.2024 до моменту фактичного повернення коштів за товар, у зв`язку з перевищенням строку для усунення недоліків та безпідставній відмові у безкоштовному гарантійному ремонті (а.с. 6)

19.02.2025 відповідачем надано відповідь на претензію за вих №01-25, в якій повідомлено про наявність форс-мажорних обставин, та запропоновано позивачу для розірвання договору повернути товар неналежної якості та направити заяву на повернення коштів на адресу відповідача. Повідомлено, що після отримання та перевірки товару, кошти на рахунок позивача будуть повернені протягом 7 календарних днів (а.с. 8).

Як вбачається з акту виконаних робіт №AUA02504Х0018 від 23.01.2025, в полі «заявлений замовником (споживачем) недолік» вказано «не заряджає». Відповідно до висновку, була проведена діагностика, в умовах сервісного центру заявлена несправність підтверджена, від платного ремонту клієнт відмовився, пристрій повернуто замовнику без виконання ремонту (а.с. 12).

Товар належний позивачу, був повернутий ТОВ «Мобіжук» на адресу позивача 28.01.2025, як вбачається з накладної №9660 (а.с. 41)

В бланку опису несправності, від 22.11.2024 позивач своїм підписом погодився на те, що згідно з п.2 розділу «Правила проведення ремонту» заяви позивача термін ремонту триває до 14 днів згідно чинного законодавства та продовжується до 90 днів у випадку форс-мажорних обставин (а.с. 10-11).

Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується сторонами, гарантійний ремонт тривав 63 дні, до моменту відправки товару позивачу. Отже, оскільки позивач при відправці товару погодився на продовження строків ремонту у випадку настання форс-мажорних обставин, засвідчивши це власним підписом, а такі настали, гарантійний ремонт виконувався у строк, погоджений сторонами, а отже, з боку відповідача відсутні порушення Закону України «Про захист прав споживачів» і як наслідок, відсутнє право позивача на отримання неустойки за прострочення здійснення гарантійного ремонту.

Щодо заперечень позивача про відсутність необхідності повернення товару для розірвання договору, суд враховує таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги.

Положеннями п. 29 «Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами» затверджених Наказом Мінекономіки України від 19.07.2007 №104, передбачено, що продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, установлені пунктом 29 цього розділу) зобов`язані прийняти товар неналежної якості в споживача, видати йому документ, що підтверджує одержання товару, і задовольнити його вимогу на підставі письмової заяви, яка подається споживачем у двох примірниках. Один примірник цієї заяви повертається споживачу з відміткою продавця, виробника (підприємства, що задовольняє вимоги споживача, установлені пунктом 29 цього розділу), дати прийняття заяви, прізвища, ініціалів та посади працівника, який прийняв заяву, другий - залишається у продавця, виробника (підприємства, що задовольняє вимоги споживача, установлені пунктом 29 цього розділу).

Однак, відповідно до ч. 4, 5, 7 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями продавець (виконавець) повинен повернути сплачені гроші без затримки не пізніше тридцяти днів з моменту повідомлення споживачем про розірвання договору. Споживач має право не повертати продукцію або результати роботи чи послуги до моменту повернення йому сплаченої ним суми грошей.

У разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, споживач повинен повідомити продавця (виконавця) про місце, де продукція може бути повернена.

У разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, обов`язок споживача зберігати у себе продукцію припиняється по закінченні шістдесяти днів після її одержання. Якщо продавець (виконавець) не вживає заходів для повернення її собі протягом зазначеного періоду, така продукція переходить у власність споживача без виникнення зобов`язання з оплати її вартості. Для здійснення права на розірвання договору споживач повинен зберігати одержану продукцію у незміненому стані.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частинами першою, третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд зобов`язаний надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, який міститься в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, з урахуванням їх належності, допустимості, достовірності, вірогідності та взаємного зв`язку, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (постанова Верховного Суду від 01.07.2021 у справі №917/549/20).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Верховний Суд неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує (в тому числі і як свідок). Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Відтак, представник позивача помилково вважає, що повернення сплачених коштів за товар, здійснюється після повернення товару неналежної якості продавцю. Позивач скористався своїм правом на розірвання договору, з яким погодився відповідач. Хоча порядок повернення товару та коштів за товар неналежної якості, був запропонований позивачу у листі відповідача від 19.02.2025, однак, відповідачем повернення коштів за товар здійснено не було. Позивач не був зобов`язаний, відправляти товар, до моменту повернення коштів. Позивачем були здійснені всі дії спрямовані на завершення ініційованої ним процедури розірвання договору, що підтверджується наданими суду відповідними доказами, однак відповідачем кошти за товар повернуті не були, чим порушено положення Закону України «Про захист прав споживачів».

Отже, вартість товару неналежної якості, а саме: навушників Bluetooth TWS Apple AirPods Pro 2nd USB-C (SN: SXNG9QRHJK9) вартістю 9899 грн. підлягає стягненню з відповідача.

У задоволенні ж іншої частини вимог позивача, слід відмовити у зв`язку з безпідставністю.

Так, вимоги щодо стягнення з відповідача витрат за кредитом, оформленим для придбання товару є необгрунтованими, з огляду на те, що згідно з положеннями ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», у випадку придбання товару неналежної якості споживач має право вимагати: пропорційного зменшення ціни, безоплатного усунення недоліків, відшкодування витрат на усунення недоліків, заміни товару або розірвання договору та повернення сплачених коштів. Перелік способів захисту прав є вичерпним і не містить компенсації витрат за кредитом. Крім того, ст. 22 Цивільного кодексу України передбачає, що збитки, які підлягають відшкодуванню, мають перебувати у прямому причинному зв`язку з діями чи бездіяльністю іншої сторони.

Відповідач не є стороною кредитного договору, не впливав на його умови і не може нести відповідальність за зобов`язання позивача перед кредитною установою.

Щодо вимоги про стягнення витрат на доставку в розмірі 70 грн, суд зазначає, що у задоволенні зазначеної вимоги слід відмовити, оскільки витрати на доставку заявлені позивачем, не були підтверджені жодними доказами.

Відповідно ст. ст. 76, 77, 78 ЦПК України - доказами є будь-які фактичні дані, на підставі

яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З урахуванням наведеного ,суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.3,4,5,12,13,76-81,141,206,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мобіжук» про захист прав споживачів задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мобіжук» на користь ОСОБА_1 9899 (дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто дев`ять) грн. 00 коп. вартості товару.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Подільський районний суд міста Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації:

АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мобіжук», , місцезнаходження: м. Львів, вул. Кульпарківська, 59.

Суддя Подільського районного суду міста Полтави В. В. Москаленко