Справа № 685/746/25
Провадження № 2/685/389/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2025 року

Теофіпольський районний суд Хмельницької області в складі

головуючого судді Самойловича А.П.,

за участі секретаря Матвійчук В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Теофіполь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Теофіпольської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

19 серпня 2025 року адвокат Семченко Г.С. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Теофіпольської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , а саме: на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку «А1» загальною площею будівлі 73,1 кв. м., веранди «а» площею 10,0 кв.м., сараю «Б» площею 32,4 кв.м., погрібу «В» площею 20,7 кв.м.

Необхідність визнання права власності на спадкове нерухоме майно через суд викликана неможливістю отримання свідоцтва про право на спадщину, так як спадкодавець за життя не виготовив правовстановлюючих документів на домоволодіння.

Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника та підтримання позовних вимог в повному обсязі.

Від представника відповідача надійшла заява, у якій просить розгляд справи проводити без його участі, та зазначає, що заявлені позовні вимоги визнають та не заперечують з приводу їх задоволення.

Справа розглянута за відсутністю сторін та без здійснення фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення позову.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_2 , яка, з-поміж іншого майна була власником житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим 12 квітня 1960 року Човгузівською сільською Радою, Мануїльского району, Хмельницької обл., відповідно до якого батьками ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Вовківці Теофіпольського району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Човгузівською с/Радою.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Вовківці Теофіпольського району Хмельницької області у 79-річному віці, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим Човгузівською сільською радою Теофіпольського району Хмельницької області.

Позивач є спадкоємцем ОСОБА_2 за заповітом від 23 травня 1995 року, зареєстрованим в реєстрі під № 6, який посвідчений секретарем Човгузівської сільської Ради народних депутатів Теофіпольського району Хмельницької області Гетманчук Р.В. Після смерті спадкодавця позивач прийняв спадщину, Теофіпольською державною нотаріальною конторою зареєстрована спадкова справа № 244/2009, що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру № 82115036, виданим 06 серпня 2025 року Теофіпольською державною нотаріальною конторою. Відповідно до довідки Теофіпольської державної нотаріальної контори Хмельницької області № 458/01-16 від 06 серпня 2025 року, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 знаходиться спадкова справа № 244/2009. Спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_1 . Інших спадкоємців немає. До складу спадкового майна входить житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , однак, як вбачається з постанови державного нотаріуса Теофіпольської державної нотаріальної контори Хмельницької області Вівсянко О.П. від 06 серпня 2025 року № 457/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на даний будинок через відсутність правовстановлюючих документів на нього.

Згідно з виданою 05 серпня 2025 року виконавчим комітетом Теофіпольської селищної ради № 271 випискою з погосподарських книг по господарству померлої ОСОБА_2 , яка проживала в АДРЕСА_1 на момент її смерті з нею ніхто не проживав.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою.

Ч.1 ст.182 ЦК України, передбачає обов`язкову державну реєстрацію права на нерухомі речі.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону.

Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Ст. 1233, 1236 ЦК України визначають, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому та скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва.

Пунктом 1 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 р. «Про право громадян на придбання і будівництво індивідуальних житлових будинків» передбачено, що побудовані або придбані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю.

Порядок правової реєстрації будинків та господарських будівель і споруд, а також домоволодіння в містах та селищах міського типу був врегульований в Україні Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робочих, дачних і курортних селищах України від 23/25 грудня 1947 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року Мінкомгоспом УРСР.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 13 Закону УРСР «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 2 червня 1968 року, зі змінами від 13 грудня 1979 р., кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, ім`я та по батькові глави сім`ї, на ім`я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку.

Таким чином, запис в реєстраційній книзі про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння.

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок, виготовленого Теофіпольським бюро технічної інвентаризації, спірний житловий будинок по АДРЕСА_1 був побудований в 1960 році.

Як вбачається з вищезазначеної виписки із погосподарських книг по спірному господарству головою двору на моменту зведення будинку був ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після нього головою двору стала його дружина ОСОБА_2 .

Таким чином, покійна ОСОБА_2 була главою сім`ї господарства по АДРЕСА_1 .

Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець за життя набула право власності на спірний житловий будинок відповідно до закону, який діяв на час його набуття, проте не зареєструвала це право відповідно до закону, який почав діяти пізніше, зокрема, на час своєї смерті.

Після смерті спадкодавця позивач, успадкувавши його майно за заповітом, набув у порядку спадкування право власності на будинок, який входить до складу спадщини, а також на господарські будівлі та споруди, як приналежність.

Оскільки справа розглянута за відсутності учасників справи, тому датою ухвалення рішення, відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 182, 328, 392, 1216, 1218, 1223, 1236 ЦК України, ст.ст.12, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ), який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в селі Вовківці Теофіпольського району Хмельницької області, право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку «А1» загальною площею будівлі 73,1 кв. м., веранди «а» площею 10,0 кв.м., сараю «Б» площею 32,4 кв.м., погрібу «В» площею 20,7 кв.м. в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Вовківці Теофіпольського району Хмельницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду через Теофіпольський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) сторін, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 10 жовтня 2025 року.

Суддя Самойлович А.П.