Справа №601/1118/25
Провадження № 2/601/411/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2025 року

Кременецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Шульгач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Радчук І.В.,

представника позивача адвоката Булави О.П.,

представника відповідача адвоката Парфемчук Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Кременець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та стягнення вартості майна,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя шляхом стягнення із ОСОБА_2 грошової компенсації за одну другу частку вартості спільного сумісного майна подружжя - автомобіля марки FAW CA6371 MINI CARG, 2007 року випуску, об`єм двигуна 1051 см.куб., вантажний фургон, припинивши право спільної сумісної власності.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 28 червня 2023 року. За час перебування у шлюбі ними було придбано автомобіль марки FAW CA6371 MINI CARG, 2007 року випуску, об`єм двигуна 1051 см.куб., вантажний фургон. Вказаний транспортний засіб зареєстрований за відповідачем, однак є спільною сумісною власністю. На даний час між ними не досягнуто згоди щодо поділу спірного майна. Посилаючись на наведене та те, що даний автомобіль є неподільною річчю, перебуває у користуванні відповідача, просила стягнути із ОСОБА_2 грошову компенсації за одну другу частку вартості автомобіля.

Ухвалою судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 14.04.2025 року відкрито провадження у справі про поділ майна подружжя та призначеного розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

09.06.2025 ухвалою суду призначено судову авто-товарознавчу експертизу без проведення огляду транспортного засобу за наявними в матеріалах справи документами. Провадження у справі під час проведення експертизи зупинено.

18.08.2025 ухвалою судді поновлено провадження у справі.

15.09.2025 у прийнятті відзиву відмовлено у зв`язку з пропущеним строком його подання та протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Булава О.П. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позові.

Представник відповідача адвокат Парфенчук Ю.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що автомобіль був придбаний у шлюбі, однак за власні кошти відповідача, які він заробив у Польщі. Після того, як позивач засипала цукор в бак автомобіля ОСОБА_2 продав його за 600 дол. США. ОСОБА_1 не зверталась до відповідача, щоб він їй виплатив відшкодування. Відповідач заперечує вартість автомобіля зазначену в експертизі. Надати автомобіль для огляду експерту не може, оскільки продав його, однак не оформив договору купівлі-продажу.

Заслухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини справи:

23 квітня 1999 року сторони зареєстрували шлюб, який розірвано рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 28 червня 2023 року.

Під час спільного подружнього життя 20.08.2022 року сторони придбали автомобіль марки FAW CA6371 MINI CARG, 2007 року випуску, об`єм двигуна 1051 см.куб., вантажний фургон, який зареєстрований за відповідачем, що визнається сторонами спору, підтверджується довідкою Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Тернопільській області від 26 жовтня 2024 року та договором купівля-продажу транспортного засобу №7875/22/001725 від 20.08.2022.

Згідно висновку експерта №480/25-22 від 07.08.2025 середня ринкова ціна автомобіля марки FAW CA6371 MINI CARG, 2007 року випуску, об`єм двигуна 1051 см.куб., вантажний фургон станом на час проведення експертизи, складає 65 787 грн.

Згідно рахунку №2624 від 07 липня 2025 року встановлено, що вартість експертизи №480/25-22 становить 10 177,92 грн.

З врахування встановлених обставин, суд вважає, що до правовідносин, які виникли між сторонами слід застосувати наступні норми матеріального права.

За змістом ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього осподарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з вимогами ст. ст. 69, 70 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно із вимогами ч. 4 статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Статтею 372 ЦК України передбачено, що майно, яке є в спільній сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є в спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями:

1) час набуття майна;

2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Отже, стаття 60 СК України, стаття 368 ЦК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один з подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду України у справі № 6-843 цс 17 та постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц та від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Як роз`яснено в пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України) відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За системним тлумаченням частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України згоду на отримання компенсації за частину майна при його поділі повинен надати той з подружжя, на чию користь така компенсація присуджується, оскільки іншому з подружжя присуджується майно. Вимога одного з подружжя (позивача) про стягнення з іншого з подружжя (відповідача) грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, не породжує обов`язку такого відповідача попередньо вносити відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду.

Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

В силу вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Твердження представника відповідача про те, що автомобіль був придбаний ОСОБА_2 за власні кошти, а також те, що автомобіль був ним проданий суд оцінює критично, оскільки будь яких доказів для підтвердження вказаних обставин відповідачем суду не надано.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що спірний автомобіль був придбаний за спільні кошти сторін у період перебування у шлюбі. На даний час спірний транспортний засіб перебуває у власності відповідача та є спільним майном подружжя.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення шляхом стягнення із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 32 893,50 грн грошової компенсації за одну другу частку вартості спільного сумісного майна подружжя - автомобіля марки FAW CA6371 MINI CARG, 2007 року випуску, об`єм двигуна 1051 см.куб., вантажний фургон, припинивши право спільної сумісної власності .

Крім цього, в силу вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн та 10 177,92 грн витрат за проведення транспортно-товарознавчої експертизи.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 81, 89, 141, 263, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 368, 369 Цивільного кодексу України, ст. ст. 60, 63, 68, 69, 70 Сімейного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та стягнення вартості майна - задовольнити.

В порядку поділу майна подружжя стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 32 893,50 ( тридцять дві тисячі вісімсот дев`яносто три) гривні 50 коп. грошової компенсації за одну другу частку вартості спільного сумісного майна подружжя - автомобіля марки FAW CA6371 MINI CARG, 2007 року випуску, об`єм двигуна 1051 см.куб., вантажний фургон, припинивши право спільної сумісної власності.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в розмірі 1211,20 грн. та 10 177,92 грн. витрат за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складено 08.10.2025.

Головуючий: