Провадження № 2/761/7518/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі. Харечко О.В.

за участі:

відповідача 2: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат, трьох відсотків річних,

в с т а н о в и в :

У травні 2025р. позивач КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів: ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач 1), ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач 2), в якому просив суд:

- стягнути солідарно з відповідачів 1, 2 на користь позивача основний борг - 16270,17 грн.; 3,0 % річних - 500,77 грн.; інфляційного збільшення у сумі 2083,36 грн.; судовий збір у розмірі 3028,0 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідачі 1, 2 є наймачами та зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 , та не сплачують кошти за наданні їм комунальні послуги по обслуговуванню будинку, прибудинкової території та комунальні послуги по зазначеній вище квартирі, в повному обсязі.

Оскільки в досудовому порядку вирішити спір не можливо, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2025р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

01 липня 2025р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач ОСОБА_1 проти позову заперечив, зазначивши, що основну суму боргу ним особисто було сплачено 19 червня 2025р. та направлено звернення до позивача про надання довідки про відсутність заборгованості.

Крім того, на думку сторони відповідача 2, позивачем невірно здійснено розрахунок суми трьох відсотків річних, інфляційних втрат, враховуючи те, що між сторонами відсутній договір, який би регулював би спірні правовідносини, при цьому в досудовому порядку позивач не звертався до відповідача 2 з вказаною вимогою. Також, відповідач 2 звертав увагу суду, що діюча редакція Статуту позивача не передбачає права позивача про стягнення інфляційних втрат т три відсотки річних.

15 липня 2025р. на адресу суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій сторона позивача просила суд:

- стягнути солідарно з відповідачів 1, 2 на користь позивача 3,0 % річних - 500,77 грн.; інфляційного збільшення у сумі 2083,36 грн.; судовий збір у розмірі 3028,0 грн.

До судового засідання стороною позивача було подано до суду заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 , про час та місце розгляду справи оповіщався в установленому законом порядку, в судові засідання не з`являвся, поважності причин неявки суду не повідомив, у встановлений судом строк відзив на позов відповідачем 1 не подавався.

Відповідач ОСОБА_1 судовому засіданні проти позову заперечив, з підстав наведених у відзиві на позов, зазначаючи, що ним особисто сплачено суму основного боргу за житлово-комунальні послуги.

В силу положень ст. ст. 211, 223 ЦПК України суд вважає, за можливе продовжити розгляд справи у відсутність представника позивача та відповідача ОСОБА_2 .

Суд, заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_1 , розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності до 25 грудня 2019р. належала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач ОСОБА_2 , зареєстрований у вказаній квартирі з 16 травня 2003р., відповідач ОСОБА_1 - з 20 вересня 2000р.

Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 02 січня 2024р. відповідачі 1, 2 є співвласниками вказаної квартири АДРЕСА_1 (частка кожного з них становить по частині вказаної квартири), як спадкоємці першої черги за законом, після смерті їх матері ОСОБА_3 .

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» відповідно до рішень Київської міської ради від 22 вересня 2011р. № 24/6240 «Про питання діяльності комунальних підприємств, що належать до комунальної власності територіальної громади м. Києва» та від 09 жовтня 2014р. №270/270 перейменоване з КП «Керуюча дирекція «Шевченківської районної у м. Києві ради» від 19 лютого 2007р. № 187.

Відповідно до п.п. 2 Статуту, предметом діяльності позивача є: утримання житлового і нежитлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва та закріплений за підприємством на праві господарського відання, а також обслуговування житлового і нежитлового фонду, що не належить до комунальної власності м. Києва, на договірних засадах у встановленому законом порядку. Надання послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій та інших житлово-комунальних послуг, виконання функцій балансоутримувача житлового та нежитлового фонду, укладення договорів на надання житлово-комунальних послуг, контроль за виконанням договорів у встановленому порядку.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, сторона позивача зазначала, що, в результаті несплати коштів відповідачами 1, 2, в повному обсязі за спожиті комунальні послуги, вони мають заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з листопада 2021р. по березень 2025р., а також 3,0 % річних - 500,77 грн.; інфляційні втрати у сумі 2083,36 грн.

Судом встановлено, що після відкриття провадження по справі, відповідачем ОСОБА_1 було сплачено суму заборгованості за житлово - комунальні послуги в повному обсязі, що визнав позивач, подавши до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною.

Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму коштів), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

Таким чином, наявність взаємовідносин між позивачем та відповідачами 1, 2, а отже, і виникнення цивільних прав і обов`язків, підтверджується діями сторін: позивач здійснює надання житлово-комунальних послуг до помешкання відповідачів 1, 2, а останні отримують/отримували та користуються/користувалися даними послугами та відповідно зобов`язані були здійснювати оплату наданих житлово-комунальних послуг.

На підставі ст. ст. 66, 67, 162 ЖК України плата за користування житлом /квартирна плата/ обчислюється виходячи із загальної площі квартири, а плата за комунальні послуги /водопостачання, газ, та інші послуги/ береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами у відповідності до кількості проживаючих в квартирі осіб.

Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 р. «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватизованого житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції, яка діє з 09 червня 2018р., врегульовані відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Крім того, вимогами ст. 322 ЦК України визначено, що тягар утримання майна покладається на власника, а саме: власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади (стаття 356 ЦК України).

За змістом ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Отже, спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є власником із часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, але підлягають частковому задоволенню, з урахуванням часток сторони відповідачів у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 , при цьому наданий стороною позивача розрахунок заборгованості є вірним, та при здійсненні нарахування трьох відсотків річних та інфляційних втрат позивачем були враховані положення постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022р. за № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», а тому:

- з кожного з відповідачів 1, 2 на користь позивача підлягає стягненню інфляційні втрати по 1041,68 грн.; 3,0 % річних по 250,39 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з кожного з відповідачів 1, 2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 1514,0 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12,13, 76-81, 89, 133, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 274, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. ст. 322, 509, 525, 526, 610, 612, 625 ЦК України, ст. ст. 64, 66, 67, 68, 162 ЖК України; ст. ст. 20, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», суд, -

в и р і ш и в :

Позов Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Білоруська, буд. 1) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) про стягнення інфляційних втрат, трьох відсотків річних - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» інфляційні втрати у розмірі 1041 /одна тисяча сорок одна/ грн. 68 коп.; три відсотки річних у розмірі 250 /двісті п`ятдесят/ грн. 39 коп.; судовий збір у розмірі 1514,0 /одна тисяча п`ятсот чотирнадцять/ грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» інфляційні втрати у розмірі 1041 /одна тисяча сорок одна/ грн. 68 коп.; три відсотки річних у розмірі 250 /двісті п`ятдесят/ грн. 39 коп.; судовий збір у розмірі 1514,0 /одна тисяча п`ятсот чотирнадцять/ грн.

В решті позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 13 жовтня 2025р.

Суддя: