Справа № 143/770/25
09.10.2025 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Тітової Т. Л.,
за участю секретаря Затоковенко Т. О.,
розглянувши в приміщенні суду в місті Погребище Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,
У серпні 2025 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн.
Позов мотивовано тим, що 08.05.2015 розірвано шлюб між нею та ОСОБА_2 . Від цього шлюбу мають повнолітню доньку ОСОБА_3 , яка навчається у Вінницькому педагогічному університеті імені М. Коцюбинського на факультеті мистецтв і художньо-освітніх технологій. Навчається на денній формі за державним замовленням та не має змоги самостійно забезпечувати себе. Термін навчання з 01.09.2024 по 30.06.2028.
Водночас відповідач не надає жодної допомоги на утримання доньки, що й стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів.
Посилаючись на положення статей 199-201 Сімейного кодексу України, позивачка просить стягнути із ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчатися, у розмірі 3 500 грн щомісяця.
Ухвалою судді від 22.08.2025 відкрито провадження у справі та постановлено її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Цією ухвалою відповідачу було надано строк для подання клопотання щодо розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву також відповідачу було роз`яснено право подати заяву з обґрунтованими запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Однак до суду не було поданих жодних заяв чи клопотань від сторін, зокрема, відзиву на позовну заяву або клопотання будь-якої зі сторін щодо розгляду справи з повідомленням (викликом) сторін.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 22.06.2007 Відділом реєстрації актів цивільного стану Погребищенського районного управління юстиції Вінницької області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; батько ОСОБА_2 ; мати ОСОБА_4 (а. с. 7).
Відповідно до рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 08.05.2015 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано (а. с. 8).
Згідно свідоцтва про зміну імені серія НОМЕР_2 від 18 вересня 2021 прізвище « ОСОБА_5 » змінено на « ОСОБА_6 ».
Згідно з довідкою від 07.08.2025 № 25/1420, виданою Вінницьким державним педагогічним університетом імені М. Коцюбинського, ОСОБА_3 є студенткою денної форми навчання ІІ курсу факультету мистецтв і художньо-освітніх технологій. Термін навчання з 01.09.2024 по 30.06.2028 (а. с. 10).
13.08.2025 Пенсійний фонд України видав довідку про відсутність індивідуальних відомостей про особу в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (а. с. 11).
Відповідно до положень ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Згідно зі ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Як роз`яснено в пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13.04.2021 у справі № 308/4214/18.
Стаття 81 ЦПК України закріплює загальне правило, відповідно до якого кожна сторона зобов`язана доводити ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Таким чином, процесуальні норми визначають не лише право сторін брати участь у доказуванні, а й покладають на них обов`язок щодо надання та доведення відповідних обставин. Водночас суд не наділений обов`язком самостійно збирати докази у справі, його роль полягає у забезпеченні дотримання принципів змагальності та диспозитивності, а також у наданні правової оцінки поданим сторонами доказам.
Позивачкою подано докази, які підтверджують заявлені нею вимоги, зокрема факт навчання її доньки у Вінницькому педагогічному університеті імені М. Коцюбинського на денній формі навчання та відсутність у доньки власних доходів.
Разом із тим, відповідач не надав суду доказів, які б спростовували його здатність сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини або підтверджували, що надання ним такої матеріальної допомоги становитиме для нього надмірний фінансовий тягар.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню аліменти в розмірі 3 500 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до припинення донькою навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23-річного віку.
Такий розмір аліментів суд визначає, виходячи із засад розумності, добросовісності та справедливості, що не суперечить чинному законодавству, інтересам відповідача, а також повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Згідно з вимогами частин 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
В силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.
Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За правилами ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За змістом частин 1, 3 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади, а також на забезпечення архітектурної доступності приміщень судів, доступності інформації, що розміщується в суді, для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення.
Зважаючи на те, що внаслідок розгляду цієї справи державою Україна понесено певні матеріальні витрати, які полягають у неодержаному судовому зборі, який мав би бути спрямований на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади, то держава Україна є особою, яка понесла судові витрати, в розумінні норми ч. 6 ст 141 ЦПК України.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.
Отже, позов про стягнення аліментів за своєю правовою процесуальною природою є позовом майнового характеру.
За змістом підпункту 1 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана до суду фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином, із відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211 грн 20 коп.
Керуючись статтями 2-7, 10, 133, 141, 258, 259, 263-265, 279, 351, 352, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання її повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот ) грн щомісячно, починаючи із 14.08.2025 і до припинення ОСОБА_3 навчання, але не довше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.
Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 10.10.2025.

Суддя