К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2025 року місто Київ

справа № 760/32499/24

апеляційне провадження № 22-ц/824/14733/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Саліхова В.В.,

суддів: Євграфової Є.П., Левенця Б.Б.,

за участю секретаря судового засідання: Алієвої Д.У.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни на заочне рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 06 березня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Майстренка О.М., у справі за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2024 рок АТ «Кредобанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № СL-259933 у розмірі 161 033,79 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 88 110,70 грн.; прострочених відсотків - 72 923,09 грн.

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 07 лютого 2020 року ОСОБА_1 уклав з позивачем кредитний договір № CL-259933, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати відповідачу кредитні кошти, а відповідач в свою чергу зобов`язувався в порядку та на умовах визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом та інші передбачені платежі на умовах, що передбачено графіком погашення кредиту.

Сума виданого кредиту становить 120 096,25 грн, строк кредитування - 60 місяців терміном до 06 лютого 2025 року, процентна ставка 35 % річних.

Банк належним чином виконав свій обов'язок щодо надання позичальнику кредиту, тоді як позичальник своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 05 грудня 2024 року наявна заборгованістьу розмірі 161 033,79 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за основним боргом (тіло): 88 110,70 грн., прострочені проценти за основним боргом: 72 923,09 грн.

З огляду на те, що відповідач не здійснив погашення боргу добровільно, позивач просив позов задовольнити.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 06 березня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором № CL-259933 у сумі 161 033,79 грн., з яких 88 110,70 грн. заборгованості за основним боргом, 72 923,09 грн. заборгованості за процентами.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» судові витрати, які складаються із судового збору у сумі 3 028,00 грн.

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 03 липня 2025 року поновлено представнику відповідача, адвокату Зачепіло З.Я., строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Соломянського районного суду міста Києва від 06 березня 2025 року.

Заяву представника відповідача, адвоката Зачепіло З.Я. про перегляд заочного рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 06 березня 2025 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Зачепіло З.Я. звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати заочне рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 76 138,26 грн., в іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга обгрунтовано тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи, що позбавило його подати докази, якими він заперечує проти позову.

Вказує, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами наявність кредитної заборгованості, її розмір та період, за який вона нарахована.

Вважає, що усі штрафи иа пеня, нараховані з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання зобовязань за кредитним договором повинні бути списані, у звязку з чим вимога щодо нарахування відсотків у розмірі 72 923,09 грн. задоволенню не підлягає.

Посилається на те, що в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують факт звернення позивача до відповідача про дострокове погашення суми заборгованості за кредитом, тому звернення позивача із даним позовом є передчасним та необгрунтованим.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Кредобанк» - Гончарова У.І. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

В судове засідання ОСОБА_1 та його представник - адвокат Зачепіло З.Я. не з`явилися, про час та місце розгляду справи представник повідомлений належно, тому, колегія суддів, враховуючи ч. 2 ст. 372 ЦПК України, вважала за можливим провести розгляд справи за їх відсутності.

Предствник АТ «Кредобанк» в судове засідання не з`явився, у відзиві на апеляційну скаргу просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача.

Заслухавши доповідь судді Саліхова В.В., вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що 07 лютого 2020 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № CL-259933, відповідно до якого Банк зобов'язався надати у власність позичальника грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов'язався використати кредит на цілі, вказані в цьому кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на мовах, визначених цим кредитним договором.

Відповідно до п. 2.1, 2.3., 4.1. кредитного договору сума кредиту - 120 096,25 грн.; строк (термін) кредитування - 60 місяців терміном до 06 лютого 2025 року; за користування кредитом позичальник сплачує Банку відсотки, за процентною ставкою 35% річних.

Сума виданого кредиту за договором становить 120 096,25 грн, строк кредитування - 60 місяців терміном до 06.02.2025, процентна ставка 35 % річних.

Відповідно до п. 4.1. кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує відсотки, за процентною ставкою 35 %.

Відповідно до п. 4.2 кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» за ставкою, визначеною п. 4.1 Кредитного договору (35 % річних) з дня видачі кредиту до повернення кредиту у повному обсязі, якщо інше не випливає з умов кредитного договору.

Відповідно до п. 4.5 кредитного договору, орієнтована реальна річна процентна ставка 41,19 % річних.

Відповідно до п. 6.1. кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені кредитним договором та/або додатками до нього.

Згідно з п. 6.2. позичальник здійснює погашення заборгованості за цим кредитним договором відповідно до графіку платежів. Всього позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 4 298,00 грн щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 60 місяців з дати укладання кредитного договору.

Відповідно до п. 6.3. кредитного договору, позичальник щомісячно, здійснює повернення суми заборгованості за кредитом, сплачує проценти за користування кредитом у вигляді рівних сум - ануїтетного платежу (розмір якого визначається п. 6.2. кредитного договору). Повернення кредиту здійснюється у порядку, передбаченому п.п. 6.3. кредитного договору.

Відповідно до п. 6.6. кредитного договору, погашення заборгованості за кредитним договором здійснюється у наступній черговості:

у першу чергу: прострочені платежі по сплаті процентів користування кредитом; прострочені платежі по поверненню кредиту (основного боргу);

у другу чергу: поточні платежі по сплаті нарахованих процентів за користування кредитом; поточні платежі по поверненню кредиту (основного боргу);

у третю чергу: прострочені платежі по сплаті комісії та інших платежів, які передбачені кредитним договором; поточні платежі по сплаті комісії та інших платежів, які передбачені кредитним договором; пеня, штрафи та інші види неустойки; дострокові платежі по поверненню кредиту (основного боргу) на наступний місяць/місяці.

Сторони не мають права змінювати черговість погашення заборгованості за цим кредитним договором, в тому числі шляхом зазначення в платіжних документах призначення платежу, що порушує черговість визначену п. 6.6. кредитного договору.

Відповідно до п. 6.10. кредитного договору, позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення Банку, передбаченого п. 6.9. кредитного договору, усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленні протягом ЗО (тридцяти) календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення Банку (п. 6.9. Кредитного договору).

Відповідно до наданого розрахунку станом на 05 грудня 2024 року заборгованість за кредитним договором складає 161 033,79 грн, у тому числі: 88 110,70 грн - прострочена заборгованість за основним боргом; 72 923,09 грн - прострочені проценти за основним боргом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів в установлені терміни, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підтверджується наданим позивачем розрахунком, тому позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до статті 202, частини першої статті 626 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договором є домовленість двох або більше сторін на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 627 ЦК України установлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Із положень частини першої статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. ;

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У статтях 526, 530, 610, 612 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 334/3056/15 зазначено, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

У постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року у справі № 3-269гс16 зроблено висновок, що «до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій».

З урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (див., зокрема постанову Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі № 607/11746/17 (провадження № 61-18730св20)).

В частині третій статті 12, частині першій статті 81 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши належні, допустимі, достовірні та достатні докази відповідно до вимог статей 77-80 ЦПК України.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи.

Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (див. постанову Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, зобов`язана їх довести, надавши суду докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про такі обставини. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

У справі «J.K. ANDOTHERS v. SWEDEN» ЄСПЛ наголосив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Звертаючись до суду з позовом, AT «Кредобанк» надало суду письмові докази, з яких вбачається, що 07 лютого 2020 року між AT«Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № CL-359933, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 120 096,25 грн., строком на 60 місяців до 06 лютого 2025 року з метою рефінансування інших кредитів, зі сплатою 35% річних.

Відповідно до пункту 2.2 цього договору датою видачі кредиту є 07 лютого 2020 року (Датою видачі кредиту вважається день списання коштів з позичкового рахунку (утворенням строкової заборгованості по позичковому рахунку) з наступним переказом кредитних коштів в сумі та на цілі, що вказані в пункті 2.4 кредитного договору).

Пунктом 3.1 кредитного договору передбачено, що кредит видається позичальнику в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів за дорученням позичальника, яке міститься в пункті 2.4 кредитного договору.

Згідно розрахунку заборгованості за договором кредиту CL-359933 від 07 лютого 2020 року відповідач має заборгованість за тілом кредиту у розмірі 88 110,7-0 грн., за відсотками - 72 923,09 грн.

Факт наявності заборгованості також підтверджується випискою по рахунку відповідача.

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не було доведено наявність заборгованості та її розмір, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в матеріалах справи наявні докази, що підтверджують як наявність заборгованості, так і її розмір.

При цьому, відповідачем не спростовано жодним доказом розмір заборгованості, доказів на підтвердження сплати кредиту суду не надано.

Процесуальні норми передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Водночас, справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Отже, встановивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну правову оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, у зв`язку з чим дійшов законного і обґрунтованого вибйовку про наявність підстав для задоволення позовних вимог AT«Кредобанк» та стягнення із ОСОБА_1 на його користь заборгованості за кредитним договором CL-359933 від 07 лютого 2020 року у загальному розмірі 161 033,79 грн., з яких: 88 110,70 грн. - заборгованість в частині непогашеного кредиту; 72 923,09 грн. - заборгованість в частині несплачених процентів за користування кредитом.

Доводи апеляційної скарги усі штрафи та пеня, нараховані з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором повинні бути списані, у зв`язку з чим вимога щодо нарахування відсотків у розмірі 72 923,09 грн. задоволенню не підлягає, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки позовних вимог про стягнення штрафів чи пені позивачем не заявлялося, а нарахування відсотків згідно кредитного договору у межах строку кредитування є правомірним, тому їх стягнення є обгрунтованим.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують факт звернення позивача до відповідача про дострокове погашення суми заборгованості за кредитом, тому звернення позивача із даним позовом є передчасним та необгрунтованим, колегія суддів відхиляє, оскільки в матеріалах справи наявна досудова вимога щодо виконання договірних зобов`язань від 30 жовтня 2024 року № 85-11919411/24, в якій AT «Кредобанк» вимагав від ОСОБА_1 протягом 30 днів з моменту отримання письмової вимоги Банку, але в будь-якому випадку, не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити прострочену заборгованість, яка на дату надіслання вимоги, становить 97 592,74 грн. У випадку невиконання даної вимоги у визначений строк вимагає достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі 156 155,73 грн. та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом.

Доводи апеляційної скарги на те, що ОСОБА_1 належним чином не було повідомлено про розгляд справи, що позбавило його можливості реалізувати належні йому процесуальні права, є безпідставними, так як наявна на а.с. 38 довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення поштового відправлення у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд. Зазначене свідчить про умисне неотримання поштового відправлення.

Наведені представником відповідача в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки носять формальний характер, зводяться до незгоди з висновками суду та особистого тлумачення норм закону в частині змагальності і диспозитивності цивільного судочинства.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний

стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»),

Суд першої інстанції з дотриманням приписів процесуального законодавства всебічно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції належним чином оцінив подані сторонами докази, правильно встановив обставини справи та застосував норми матеріального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни - залишити без задоволення.

Заочне рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 06 березня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 13 жовтня 2025 року.

Головуючий:

Судді: