Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/2376/24
Провадження № 6/542/34/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2025 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Афанасьєвої Ю.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Чиж Л.О.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Гіммельфарба С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Нові Санжари заяву відповідача ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 07.05.2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до Новосанжарського районного суду Полтавської області з заявою про відстрочення виконання рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 07.05.2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Звернення до суду з даною заявою обгрунтував тим, що 07 травня 2025 року Новосанжарським районним судом Полтавської області ухвалено рішення про стягнення з нього на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» заборгованості за кредитним договором №4065559 від 18.10.2023 року у загальному розмірі 130826 грн 85 коп, що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 20999 грн 98 коп, заборгованості за відсотками в сумі 109826 грн 87 коп, понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 2050 грн 56 коп та витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн 00 коп.

Постановою від 30.07.2025 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Лавріненко Я.В. було відкрито виконавче провадження №78736300 з примусового виконання вказаного рішення суду.

Зазначає, що 16.09.2025 року він звернувся до органів поліції із заявою про те, що невідома особа в період часу з жовтня 2023 року по березень 2024 року шахрайським шляхом, під приводом додаткового заробітку, де шляхом оформлення кредитів в мікрофінансових установах, а також в банківських установах, заволоділа його грошовими коштами на загальну суму 152000 грн., які було оформлено в 8 кредитних організаціях. В той же день Відділом поліції №1 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області було відкрите кримінальне провадження №0000940.

Вказує, що з метою досягнення балансу рівності між банком (стягувачем) та споживачем (боржником), а також встановлення справедливості та розумності у правовідносинах, що виникли, вважає за необхідне відстрочити виконання судового рішення до завершення розслідування кримінального провадження.

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 223), надавши заяву про розгляд справи без його участі (а.с.218).

А також 09.10.2025 року представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» були надані заперечення на заяву (а.с.212-213), в яких зазначено про те, що позивач заперечує проти задоволення заяви про відстрочення виконання рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 07 травня 2025 року по справі №542/2376/24 до завершення розслідування кримінального провадження.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 07 травня 2025 року по справі №542/2376/24 в апеляційному порядку не оскаржувалось та набуло законної сили.

Відповідач у вересні 2025 року вирішив звернутись до поліції про нібито шахрайський дій.

При цьому зазначає, що відповідно до змісту ухваленого рішення у справі №542/2376/24 грошові кошти були зараховані не третім невідомим особам, а безпосередньо відповідачу, як позичальнику: "Як вбачається з повідомлення ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» від 26.07.2024 (а.с.69) було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 18.10.2023 року на суму 21000,00 грн., маска картки НОМЕР_1 .

Згідно з повідомленням АТ "Сенс Банк" №398-БТ-32.3/2025 від 14.01.2025, наданим на виконання ухвали суду про витребування доказів, ОСОБА_1 є клієнтом банку, на його ім`я відкрито картку № НОМЕР_1 (повний номер картки НОМЕР_2 ), рахунок до карти НОМЕР_3 .

Номер телефону, на який відправлялась інформація про підтвердження здійснення операції (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_1 в період з 18.10.2023 по 27.10.2023 року: НОМЕР_4 (а.с.101).

Згідно з даними, що містяться у виписці по рахунку відповідача, наданої на

виконання ухвали суду про витребування доказів (а.с. 102-103) на рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_3 , 18.10.2023 року були перераховані грошові кошти в розмірі 21000,00 грн., що відповідає даті укладення договору та сумі наданого кредиту (а.с.102-103).

Враховуючи зазначене вище, позивач просить заяву відповідача ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 07 травня 2025 року по справі №542/2376/24 залишити без задоволення, а також постановити окрему ухвалу, яку направити до ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області щодо дійсних обставин справи.

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримував подану ним заяву про відстрочення виконання рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 07.05.2025 року, додатково пояснивши, що його вмовили певні особи оформити кредитні угоди та отримати кредитні кошти, які він в подальшому передав їм, за попередньою домовленістю про те, що вони вказані кошти повернуть, сплатять відсотки й заплатять певну суму йому. Однак вони його обманули та шахрайським способом заволоділи кредитними коштами.

Представник ОСОБА_1 адвокат Гіммельфарб С.О. в судовому засіданні підтримував заяву про відстрочення виконання рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 07.05.2025 року, надав пояснення аналогічні викладеним в заяві, зазначивши, що вини ОСОБА_1 у виникнення спору немає, просив заяву задовольнити.

Суд, вислухавши пояснення відповідача ОСОБА_1 , його представника адвоката Гіммельфарба С.О., дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, доходить таких висновків.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 07.05.2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції», , заборгованість за кредитним договором №4065559 від 18.10.2023 року у загальному розмірі 130826 грн 85 коп (сто тридцять тисяч вісімсот двадцять шість гривень 85 копійок), що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 20999 грн 98 коп (двадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять гривень 98 копійок), заборгованості за відсотками в сумі 109826 грн 87 коп (сто дев`ять тисяч вісімсот двадцять шість гривень 87 копійок), понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 2050 (дві тисячі п`ятдесят) грн 56 коп та витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн 00 коп (чотири тисячі гривень).

Вказане рішення набрало законної сили 09.06.2025 року.

Відповідно до частини 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За приписами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що стадія виконання судового рішення є частиною правосуддя (рішення у справах «Півень проти України» від 29.06.2004 заява № 56849/00, «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997).

Відповідно до змісту рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Також у рішенні Європейського суду з прав людини від 12.05.2011 у справі «Ліпісвіцька проти України» однозначно визначено про те, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні, у зв`язку з чим виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом, а його тривалість має досягати цілей, зазначених у пункті 1 статті 6 Конвенції щодо права кожної особи на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Європейський суд з прав людини також наголошував, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. У справі «Фуклєв проти України» (рішення від 07.06.2005) Європейський суд з прав людини вказав, що держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

Сукупний аналіз рішень Європейського суду з прав людини у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України» достеменно засвідчує його однозначну позицію про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з Конституцією України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Тривале невиконання або несвоєчасне виконання національних судових рішень, за виконання яких Україна несе відповідальність, є структурною та системною проблемою, яку визначено в пілотному рішенні Європейського суду з прав людини, і запровадження ефективних засобів юридичного захисту стосовно відповідних порушень є прямим обов`язком держави.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, держава відповідальна за виконання рішення, ухваленого на користь стягувача у цій справі. Тривале невиконання рішення та відсутність засобів захисту прав стягувача на національному рівні спричиняє порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Згідно з частиною 1 статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (частина 3 статті 435 ЦПК України).

Положеннями частини 4 статті 435 ЦПК України передбачено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року, задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Такі обставини є виключними, тобто такими, що унеможливлюють виконання рішення суду в силу непередбачуваних обставин, що настали під час здійснення виконання судового рішення.

В силу частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У своїй заяві в якості обставин, які унеможливлюють виконання рішення суду, заявник посилається на наявність кримінального провадження №0000940 від 16.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, в якому ОСОБА_1 є потерілим.

До заяви про відстрочення виконання рішення суду у даній справі заявник додав: постанову про відкриття виконавчого провадження від 30.07.2025 та витяг із ЄРДР по кримінальному провадженню №0000940 від 16.09.2025 року за ч.4 ст.190 КК України (а.с. 199, 200).

Однак, такими доказами заявником не доведено наявність жодних виняткових обставин, що виникли в ході виконання рішення суду та мають особливий характер і ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, з наявністю яких ст. 435 ЦПК України, пов`язує можливість здійснити відстрочення виконання судового рішення. На даний час рішення набрало законної сили та підлягає обов`язковому виконанню.

Стосовно посилань заявника на наявність кримінального провадження №0000940 від 16.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, суд зазначає, що самі по собі такі обставини не є підставою для відстрочення виконання рішення суду, такі обставини були відомі ОСОБА_1 на час розгляду справи, про них він суду не повідомив, а написав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що визнає борг за тілом кредиту (а.с. 136).

Інших суттєвих причин та доказів неможливості або складності процедури виконання рішення суду, а також інших обставин виняткового характеру, які могли б бути розцінені як підстава для відстрочення виконання рішення суду заявником не надано.

Відсутнє й обґрунтування строку, на який заявник просить його відстрочити, оскільки не визначено строків чи окремої дати можливого закінчення досудового розслідування зазначеного кримінального провадження, а відстрочення виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Більше того само по собі закінчення досудового розслідування не призведе до стягнення кредитної заборгованості з інших осіб.

Розстрочення же та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Верховний Суд у своїй Постанові від 23 квітня 2020 року у справі № 560/523/19 наголосив, що невиконання судового рішення, яке набуло законної сили, або надання йому переоцінки суперечить принципу верховенства права, складовою якого є принцип правової визначеності; суд, за загальним правилом, не повинен брати до уваги посилання сторони у справі в обґрунтування своєї позиції на фактичні обставини, виникнення яких стало наслідком невиконання такою стороною судового рішення, що набуло законної сили; застосування процесуальних засобів судового контролю не повинно зумовлювати порушення основоположних засад судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо; такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

З доводів заявника вбачається, що він фактично здійснює переоцінку рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 07.05.2025 року по цивільній справі №542/2376/24, яке набуло законної сили та по якому відкрито виконавче провадження, про що також просить і суд.

Щодо доводів представника позивача про наявність підстав для постановлення окремої ухвалу щодо дійсних обставин справи та направлення її до ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, суд зазначає про те, що ОСОБА_1 посилається на вчинення шахрайських дій щодо заволодіння грошима під час розпорядження кредитними коштами, не оспорюючи факт оформлення ним кредиту та отримання кредитних коштів, тому підстави для постановлення такої ухвали відсутні.

Беручи до уваги викладене, аналіз у сукупності представлених ОСОБА_1 (відповідача у справі) доказів та враховуючи майнове право і інтерес позивача, приймаючи до уваги недоведеність відповідачем наявність конкретних обставин які суттєво ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду в цій справі, беручи до уваги відсутність згоди стягувача для надання відстрочки, правові підстави для задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду відсутні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 260-261, 353, 435 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 07.05.2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 13 жовтня 2025 року.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Ю.О. Афанасьєва