ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 552/4051/23

провадження № 61-4335св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 ,

в інтересах якого діє адвокат Рак Артем Сергійович, на ухвалу Полтавського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Бутенко С. Б., Обідіної О. І.,

Пилипчук Л. І., від 24 лютого 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. У березні 2024 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

2. Позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовані тим, що 01 січня 2020 року між ним та відповідачем укладено договір позики, за яким ОСОБА_2 одержав у нього в борг 300 000 доларів США, які зобов`язався повернути на вимогу, про що позичальник склав відповідну розписку.

3. 31 травня 2023 року на адресу ОСОБА_2 позивач направив лист-вимогу щодо повернення боргу в розмірі 300 000 доларів США, однак відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав, борг не повернув.

4. За розрахунками позивача, на день подання позову за офіційним курсом Національного банку України, сума боргу за договором позики становить

10 968 000 грн, а крім того позичальник зобов`язаний сплатити 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України.

5. Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просив суд стягнути з ОСОБА_2 борг в сумі 300 000 доларів США, що на день подання позову за офіційним курсом Національного банку Українистановить 10 968 000 грн та 3% річних за період прострочення повернення боргу у розмірі 34 256,22 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

6. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 25 квітня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 борг за договором позики від 01 січня 2020 року в розмірі 300 000 доларів США. В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

7. Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що між сторонами виникли та існують договірні правовідносини з приводу отримання позики, зобов`язання перед позикодавцем позичальником не виконані, кошти, отримані у позику, не повернуті, а тому наявні підстави для стягнення боргу. У задоволенні вимог про стягнення 3% річних суд відмовив за їх недоведеністю.

Інформація про рух справи в апеляційному суду та короткий зміст оскарженої ухвали апеляційного суду

8. Із рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач

ОСОБА_2 , який у травні 2024 року подав апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду.

9. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 10 червня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 25 квітня 2024 року.

10. 02 жовтня 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат

Богонос В. А. подав клопотання про зупинення провадження у розглядуваній справі до набрання законної сили вироком у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_1 .

11. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 24 лютого 2025 року на підставі пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України зупинено провадження у розглядуваній справі, до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні № 0000067 у справі № 532/1918/24 (провадження № 1-кп/532/173/2024) по обвинуваченню ОСОБА_1 за частиною третьою статті 27, частиною другою статті 28 частиною другою статті 194, частинами другою, четвертою статті 189, частиною третьою статті 206-2, частиною другою статті 209, частиною другою статті 342 КК України.

12. Апеляційний суд врахував, що з обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000067 вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується вчинення протиправних щодо ОСОБА_2 , зокрема примушування до написання розписки від 01 січня 2020 року під впливом погрози заподіяння йому тяжких тілесних ушкоджень з метою отримання від ОСОБА_2 неіснуючого боргу у розмірі 300 000 доларів США, а кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_1 перебуває на розгляді в суді (справа № 532/1918/24).

13. Колегія суддів звернула увагу на положення статі 1051 ЦК України щодо виключень із неможливості оспорювання безгрошовості договору позики у разі дотримання письмової форми договору та вказала на об`єктивну неможливість розгляду цієї цивільної справи до вирішення кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог касаційної скарги

14. У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Рак А. С., просить скасувати ухвалу апеляційного суду, направивши справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

15. 04 квітня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Рак А. С., подав касаційну скаргу на ухвалу Полтавського апеляційного суду від

24 лютого 2025 року.

16. Ухвалою Верховного Суду від 28 квітня 2025 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи

№ 552/4051/23, які у травні 2025 року надійшли до Верховного Суду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

17. Підставою касаційного оскарження судового рішення заявник зазначає порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права під час вирішення питання про зупинення провадження у цивільній справі.

18. Звертає увагу, що під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не було враховано, що у суді першої інстанції відповідач не заперечував факт існування боргового зобов`язання, а матеріали цивільної справи дозволяють у повній мірі встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

19. Вважає, що суд апеляційної інстанції в оскарженій ухвалі не навів мотивів, на підставі яких дійшов висновку про об`єктивну неможливість розгляду цієї справи, неможливість встановити та оцінити певні конкретні обставини (факти), що мають значення для вирішення спору на підставі наявних в матеріалах справи доказів, неможливість здійснення перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції відповідно до викладених у ньому висновків.

20. Взаємопов`язаність двох справ не свідчить про неможливість розгляду однієї справи до прийняття рішення у іншій.

21. Також звертає увагу, що апеляційним судом не було вирішено клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням адвоката Рака А. С. у щорічній відпустці з 24 лютого до 07 березня 2025 року.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

22. У травні 2025 року ОСОБА_2 подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу залишити без змін.

23. Посилається на те, що між цивільною та кримінальною справами існує тісний матеріально-правовий зв`язок, який виявляється у тому, що факти встановлені в одній зі справ будуть мати преюдиційне значення для іншої. Оскаржена ухвала апеляційного суду є достатньо вмотивованою та містить висновки щодо наявності підстав для зупинення провадження у справі.

24. Звертає увагу, що позивач та його представник, були належним чином повідомлені про судове засідання 24 лютого 2025 року.

Обставини справи, встановлені судами

25. В матеріалах справи наявна копія розписки від імені ОСОБА_2

від 01 січня 2020 року, про те, що він взяв у ОСОБА_1 300 000 доларів США, які зобов`язався повернути на його вимогу.

26. Адвокат Книш С. І., діючи як представник ОСОБА_1 , 31 травня 2023 року направив на адресу ОСОБА_2 лист-вимогу про повернення боргу в сумі 300 000 доларів США у семиденний строк з моменту отримання цього листа.

27. Апеляційним судом встановлено, що у кримінальному провадженні

№ 0000067 від 10 березня 2020 року ОСОБА_1 інкримінується вчинення протиправних дій щодо ОСОБА_2 , а саме примушування його до написання розписки від 01 січня 2020 року під впливом погрози заподіяння тяжких тілесних ушкоджень з метою отримання від ОСОБА_2 неіснуючого боргу у розмірі 300 000 доларів США. Справа за обвинуваченням ОСОБА_1 перебуває на розгляді в суді першої інстанції.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

28. Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження ухвали апеляційного суду про зупинення провадження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

29. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

30. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

31. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

32. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

33. Відповідно до статті 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

34. У постанові Верховного Суду України від 07 жовтня 2015 року у справі

№ 6-1367цс15 зазначено, що зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

35. У постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі

№ 761/33089/20 вказано, що тлумачення пункту 6 частини першої статті

251 ЦПК України свідчить, що обов`язкове зупинення провадження у справі можливе за наявності у сукупності таких умов:

- об`єктивної неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, тобто неможливість для суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі;

- пов`язаність справ - пов`язаною зі справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; у тому числі йдеться про факти, які мають преюдиційне значення.

36. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 357/10397/19 зазначено, що метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення. З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи. Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у конкретній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи. Разом із тим необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

37. Отже, необхідність у зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо ухвалити рішення у цій справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

38. Як неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи необхідно розуміти те, що обставини, які розглядаються в такій справі, не можуть бути встановлені судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, черговості розгляду вимог тощо.

39. Така правова позиція сформульована у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 серпня 2023 року у справі № 990/24/23 (провадження № 11-100заі23).

40. Апеляційний суд встановив, що ОСОБА_1 згідно з обвинувальним актом від 20 серпня 2024 року органами досудового розслідування та прокуратури обвинувачується, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною другою статтею 189 КК України (вимагання), а саме в тому що він, діючи умисно із корисливих мотивів виявив намір протиправно заволодіти майном ОСОБА_2 , шляхом вимагання грошових коштів в сумі 300 000 доларів США в якості виплати неіснуючого боргу та 01 січня 2020 року висловлюючи погрози застосування насильства і заподіяння тяжких тілесних ушкоджень наказав ОСОБА_2 написати розписку згідно якої той нібито отримав від нього в борг 300 000 доларів США, хоча фактично вказаної суми грошових коштів ОСОБА_2 від

ОСОБА_1 не отримував. Усвідомлюючи реальність погроз з боку ОСОБА_1 , того ж дня ОСОБА_2 написав вказану розписку.

41. Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, щодо наявності передбачених з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України для зупинення провадження у цивільній справі.

42. Апеляційний суд правильно врахував, пов`язаність цивільної справи в якій ОСОБА_1 заявлено вимоги до ОСОБА_2 про стягнення боргу в сумі 300 000 доларів США за договором позики, доказом існування якого позивач вважав розписку відповідача від 01 січня 2020 року, та кримінальної справи, в якій ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні вимагання у ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 300 000 доларів США в якості неіснуючого боргу за розпискою від 01 січня 2020 року, яка, за версією сторони обвинувачення, була написана внаслідок погроз застосування до потерпілого насильства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

43. В межах цивільної справи надання кримінально-правової оцінки діям сторін неможливо, натомість кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_1 перебуває на розгляді в суді.

44. Посилання заявника на те, що апеляційний суд не розглянув клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням адвоката

Рака А. С. у відпустці є необґрунтованими.

45. Згідно з матеріалами справи позивач та його представник були повідомлені апеляційним судом про судове засідання 24 лютого 2025 року, однак безпосередньо в день судового засідання адвокат Рак А. С. подав клопотання про відкладення розгляду справи посилаючись на те, що він буде перебувати у відпустці.

46. З огляду на встановлені обставини, Верховний Суд не вбачає в діях апеляційного суду порушення норм процесуального права під час вирішення в судовому засіданні 24 лютого 2025 року питання про зупинення провадження у справі.

47. В межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховним Судом не встановлено підстав для висновку, що апеляційний суд ухвалив оскаржене судове рішення із неправильним застосуванням норм матеріального права або із порушенням норм процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови апеляційного суду - без змін.

48. Водночас апеляційному суду необхідно врахувати, що за відомостями ЄДРСР кримінальна справа № 532/1918/24 (провадження 1-кп/532/173/2024) за обвинуваченням ОСОБА_1 об`єднана зі справою № 552/4147/24 під спільним номером № 552/4147/24 та наразі перебуває на розгляді Київського районного суду м. Полтави.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Рак Артем Сергійович, залишити без задоволення.

2. Ухвалу Полтавського апеляційного суду від 24 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников