Провадження № 2-з/761/341/2025
У Х В А Л А

Іменем України

10 жовтня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.,

при секретарі: Лишняк А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Разом з тим, 08.10.2025 року до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій заявник просить: застосувати заходи забезпечення позову в межах ціни позову в розмірі 31231,32 грн, а саме: накласти арешт на грошові кошти, у тому числі на вклади (депозити) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що знаходяться на банківських рахунках, відкритих у банках; накласти арешт на зареєстровані за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на праві власності транспортні засоби та заборонити йому передавати їх у заставу третім особам.

Свою заяву заявник обґрунтовує тим, що предметом спору у справі № 761/37029/25 є стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набутих шляхом обману грошей у сумі 17000,00 грн. на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України, 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на безпідставно набуті гроші, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, всього 31231,32 грн. Відсутність юридичної підстави для набуття та збереження Відповідачем 17000,00 грн, що належать Позивачці, підтверджується доказами, зібраними під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000246 за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України, де Позивача визнано потерпілою.

Судами у справах № 367/6853/21 і № 752/20834/21 установлені факти укладення ОСОБА_2 кредитних договорів, отримані кошти за якими він у встановлені строки не повернув, що стало підставою для вчинення нотаріусами виконавчих написів з метою стягнення з нього заборгованості у безспірному порядку. Зазначені обставини в силу ч. 5 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Проте визнання судами у цих справах виконавчих написів нотаріусів такими, що не підлягають виконанню, не звільняють боржника ОСОБА_2 від повернення коштів і нарахованих на них процентів, комісій тощо за згаданими кредитними договорами добровільно або у судовому порядку.

З цього слідує, що ОСОБА_2 є боржником, оскільки прострочив повернення кредитних коштів, які йому надавалися за кредитними договорами від 20.01.2021 № 3194283 і від 22.12.2020 № 10-44578, що укладені між ним, ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «Українські фінансові операції», що підтверджено судовими рішеннями у справах № 367/6853/21 і № 752/20834/21.

Водночас 05.09.2025 до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_2 про стягнення 13731,83 грн заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Саадулаєва А.І. від 09.09.2025 у справі № 761/37443/25 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання у цій справі призначено на 11.11.2025. З цього слідує, що ОСОБА_2 є боржником перед (як мінімум) чотирма кредиторами, що означає, що невжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 у справі № 761/37029/25 шляхом накладення арешту може істотно унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист порушених прав Позивача.

Крім того, як зазначалося в позовній заяві, ОСОБА_2 : постановою судді Тростянецького районного суду Сумської області Огієнка О.О. від 02.09.2020 у справі № 588/1323/20, яка набрала законної сили 15.09.2020, притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст.130 КУпАП; підданий стягненню у вигляді штрафу в розмірі 10200,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік; постановою судді Оболонського районного суду міста Києва Касьян А.В від 13.05.2022 у справі № 756/16508/21, яка набрала законної сили 24.05.2022, притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП; підданий стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік; постановою судді Святошинського районного суду міста Києва Новик В.П від 16.11.2022 у справі № 759/12969/22, яка набрала законної сили 29.11.2022, притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП; підданий стягненню у вигляді штрафу в розмірі 34000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Зазначеними постановами суддів підтверджується, що ОСОБА_2 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за керування автомобілем у стані алкогольного і наркотичного сп`яніння та за вчинення дорожньо транспортних пригод, у зв`язку з чим на нього накладалися штрафи у значних розмірах та він позбавлений права керувати транспортним засобом на 3 роки. Зазначені факти характеризують ОСОБА_2 як особу, яка систематично, цинічно порушує закони України, не поважає права інших громадян, не дотримується правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків. При цьому, відповідно до відомостей з Автоматизованої системи виконавчих проваджень ОСОБА_2 був боржником як мінімум у 16 виконавчих провадженнях, що свідчить про те, що ця особа є матеріально нестабільною, що у свою чергу може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 , оскільки інші кредитори та стяґувачі також можуть заявити до нього грошові вимоги.

Вивчивши матеріали заяви, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви за наступних підстав.

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Верховний Суд у постанові від 06 грудня 2023 року у справі №199/5431/20 виклав висновок про те, що «метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі. Забезпечення позову - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову».

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Верховний Суд у постанові від 17 січня 2024 року у справі №522/3999/23 вказував наступне: «Інститут забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів».

Також, у постанові Верховного Суду від 04 липня 2023 року у справі №359/3016/21 викладено висновок про те, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії».

Заявник, звертаючись до суду із проханням накласти арешт на грошові кошти чи майно, не вказала ідентифікуючих даних майна та рахунки в банках. За відсутності зазначеної інформації суд позбавлений можливості встановити співмірність заявлених заходів забезпечення позову заявленим позивачем вимогам.

Також суд звертає увагу, що наявність рішень на які посилається заявник не свідчать однозначно що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду.

З урахуванням наведеного, враховуючи, що ОСОБА_1 не надала доказів, що невжиття заявлених заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або останнє не матиме ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Суддя: Н.Г. Притула