Справа № 317/3868/25
Провадження № 2/317/1577/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Нікітіна В.В.

при секретарі судового засідання Хижняк Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Запорізька районна державна нотаріальна контора) про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Територіальної громади в особі Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами.

В обґрунтування позову позивач зазначила наступне.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , батько позивачки, після смерті якого відкрилася спадщина за заповітом на спадкове майно у вигляді: житлового будинку АДРЕСА_1 , земельної ділянки площею 0,2500 га розташовану по АДРЕСА_1 , земельної ділянки площею 0,1000 га, яка розташована по АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,2200 га, яка розташована по АДРЕСА_1 .

У передбачений законом строк позивачка звернулася до Запорізької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та на теперішній час оформила спадкове майно, окрім житлового будинку АДРЕСА_1 , на якій згідно до запиту ОСОБА_4 державного нотаріусу Запорізької районної державної нотаріальної контори до ТОВ «ЗМБТІ» з приводу наявної інформації щодо наявності правового документу на зазначений спадковий будинок, була надана відповідь від 08.05.2025 року за № 2592, що право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не зареєстровано, відтак, за вказаних обставин позивачці видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18 червня 2025 року за р. № 793/02-31 та рекомендовано звернутися до суду. За вказаних обставин позивач змушена звернутися з даним позовом до суду та просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 .

Позивач до суду не з`явилася, натомість на адресу суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності та просить суд повністю задовольнити позовні вимоги.

Відповідач - Територіальна громада в особі Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином, проте на адресу суду подали заяву про розгляд справи без їх участі, заперечень не мають.

Третя особа Запорізька районна державна нотаріальна контора, в судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті).

Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис № 1283, яке видане Оріхівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Пологівському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 14.10.2024, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_2 , актовий запис № 389 виданого Вознесеньським райбюро ЗАГС Миколаївської області 27.09.1961 року, ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_5 .

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 03.09.1992, актовий запис № 475, серія НОМЕР_3 , позивачка уклала шлюб з ОСОБА_6 та який згодом розірвала.

Як вбачається з заповіту, який залишив ОСОБА_3 за своє життя та посвідчений 03.07.2018 ОСОБА_7 , приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області, спадкове майно у вигляді: житлового будинку АДРЕСА_1 , земельної ділянки площею 0,2500 га розташовану по АДРЕСА_1 , земельної ділянки площею 0,1000 га, яка розташована по АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,2200 га, яка розташована по АДРЕСА_1 заповів позивачці.

Згідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18 червня 2025 року за р. № 793/02-31, вбачається, що ОСОБА_4 , державний нотаріус Запорізької районної державної нотаріальної контори не може видати позивачці свідоцтво на право власності за заповітом на спадковий житловий будинок АДРЕСА_1 , оскільки є відсутнім оригінал правовстановлюючого документу на нього.

Відповідно до виписки з погосподарської книги, виданою Долинською сільською радою Запорізького району Запорізької області та наявного в матеріалах спадкової справи,вбачається, що згідно до обліку погосподарської книги, ОСОБА_3 дійсно постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 і був користувачем даного будинку.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені ст.ст. 1261-1265 ЦК.

Позивач після смерті батька ОСОБА_3 є спадкоємцем за заповітом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1233 Цивільного кодексу України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до вимог ст.ст. 1268-1270 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У передбачений законом строк, позивачка з заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулася до Запорізької районної державної нотаріальної контори.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, яка була чинною до 07.07.1994, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затв. заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

05.08.1992 року, вперше на законодавчому рівні, було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва об`єктів. Тобто до 05.08.1992 не передбачалась процедура введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію нерухоме майно, збудоване до 05.08.1992, при набутті права власності на такі об`єкти.

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

У відповідності до технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який виготовлений ФОП ОСОБА_8 , станом на 30.07.2025 житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_2 , самовільних побудов немає.

Згідно з виписки з погосподарської книги виданою Долинською сільською радою Запорізького району Запорізької області, житловий будинок АДРЕСА_1 значиться за ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухоме майно потребують державної реєстрації.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, є рішення суду про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна.

Вищезазначене приводить суд до висновку про обґрунтованість позовних вимог та, відповідно, про наявність підстав для їх задоволення.

Враховуючи те, що позивач просить суд не стягувати з відповідача на її користь судові витрати, суд вважає за можливе не стягувати з відповідача судові витрати на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.182,392,1216-1218,1268 ЦК України, ст.ст.4,12,13,211,47,258-259, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Територіальної громади в особі Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області (Запорізька область, Запорізький район, с. Долинське, вул. Шкільна, буд.5а, ) про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 .

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Нікітін