КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 372/260/25 Головуючий у суді першої інстанції - Рабчун Р.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Русан А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою заступника керівника Обухівської окружної прокуратури Київської області Гресь Дар`ї Олександрівни, що діє в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації, на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 16 липня 2025 року, постановлену під головуванням судді Рабчуна Р.О., у місті Обухів, у справі за позовом керівника Обухівської окружної прокуратури Київської області, що діє в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Обухівської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні позивача, - Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» про усунення перешкод у користуванні майном шляхом визнання недійсним рішення, скасування державної реєстрації права власності та реєстрації земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року керівник Обухівської окружної прокуратури Київської області, що діє в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації звернувся до суду із позовом до Обухівської районної державної адміністрації Коваль Р.В. звернувся до суду із позовом до Обухівської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом визнання недійсним рішення, скасування державної реєстрації права власності та реєстрації земельної ділянки.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 16 липня 2025 року позов керівник Обухівської окружної прокуратури Київської області, що діє в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Обухівської районної державної адміністрації Коваля Р.В. залишено без розгляду.

Ухвала мотивована тим, що ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 13 червня 2025 року залишено без руху даний позов, надавши позивачу строк для усунення виявлених недоліків, а саме: долучити експертно-грошову оцінки земельної ділянки із кадастровим номером :01:020:0056, площею 0,1819 га., чинну на дату подання позовної заяви, та внести на депозитний рахунок Обухівського районного суду Київської області прокурором або Київською обласною державною адміністрацією, в інтересах якої поданий даний позов, грошових коштів у розмірі вартості спірної земельної ділянки. Встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви п`ять днів з дня вручення ухвали та роз`яснено, що у разі не виправлення недоліків до вказаного терміну позовна заява буде залишена без розгляду.

Впродовж встановленого законом строку, прокурором Обухівської окружної прокуратури Київської області або Київською обласною державною адміністрацією, в інтересах якої подано даний позов не надано до суду будь-яких доказів на виконання ухвали суду від 13 червня 2025 року.

24 червня 2025 року від керівника Обухівської окружної прокуратури на адресу Обухівського районного суду Київської області надійшли пояснення на виконання ухвали суду від 13 червня 2025 року про залишення позовної заяви без руху, в яких просить суд продовжити розгляд справи по суті, вважає, що застосування на даній стадії судового розгляду справи Закону № 4292-ІХ є безпідставними.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виснував, що внесення суми компенсації на депозитний рахунок суду є обов`язковим у справах, в яких суд першої інстанції ще не ухвалив рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності Законом №4292-ІХ. Та наголосив, що обов`язковість врахування положень Закону України від 12 березня 2025 року № 4292-IX «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» також відображено у постановах Верховного Суду, зокрема у постановах від 30 квітня 2025 року у справі № 686/14711/21, 07 травня 2025 року у справі № 128/680/21, від 21 травня 2025 року у справі № 678/1280/21.

Враховуючи вищевикладене, районний суд прийшов до висновку, що внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду є обов`язковою умовою для вирішення спору.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням заступник керівника Обухівської окружної прокуратури Київської області Гресь Д.О., що діє в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації подала апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що норми ЦПК України підлягають застосуванню в редакції, чинній на час вчинення окремої процесуальної дії, у даному випадку, звернення прокурора з позовом до суду.

Оскільки позовна заява відповідає вимогам статті 177 ЦПК України у редакції, чинній на дату звернення керівника Обухівської окружної прокуратури Київської області, що діє в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Обухівської районної державної адміністрації Коваля Р.В. із позовом до суду та дату відкриття провадження у справі, то підстави для подання позивачем до суду оцінки (експертно-грошової оцінки земельної ділянки) земельних ділянок та документів, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів вартості земельних ділянок відсутні.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

При апеляційному розгляді справи представник третьої особи Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» - Семко В.Ю. підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, та просив її задовольнити, ухвалу суду скасувати та на правити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Інші належним чином повідомлені учасники справи (а.с. 36-45 т.2) до суду апеляційної інстанції не з`явилися.

У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника третьої особи Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» - Семко В.Ю., дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи без розгляду позовну заяву прокурор, суд першої інстанції виходив із того, що 09 квітня 2025 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача" від 12 березня 2025 року № 4292-ІХ, а тому, в силу положень ст. ст. 390, 391 ЦК України, п. 2 Розділу ІІ "Прикінцевих та перехідних положень" Закону № 4292-ІХ, ч. 4 ст. 177 ЦПК України прокурор мав усунути недоліки позовної заяви, шляхом внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми в розмірі оцінки (експертно-грошова оцінка земельних ділянок), здійсненої в порядку, визначеному Законом України "Про оцінку земель", чинної на дату подання позовної заяви, і додати до позову вказані документи, однак прокурором вказані вимоги закону не були виконанні що на думку суду першої інстанції свідчить про неможливість розгляду вказаної справи судом.

Апеляційний суд не може погодитися із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає з огляду на наступне.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Форма та зміст позовної заяви, яка подається до суду, визначені у ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 3 ЦПК України, провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України (в редакції чинній на час звернення прокурора до суду - 14 січня 2025 року) до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

09 квітня 2025 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача" №4292-ІХ від 12 березня 2025 року, згідно з яким ст. 390 ЦК України доповнено частиною 5 наступного змісту: "Суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві. "

Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади.

Держава чи територіальна громада, яка на підставі рішення суду компенсувала добросовісному набувачеві вартість майна, набуває право вимоги про стягнення виплачених грошових коштів як компенсації вартості майна до особи, з вини якої таке майно незаконно вибуло з володіння власника. Порядок компенсації, передбачений цією частиною, не застосовується щодо об`єктів приватизації, визначених Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду".

Для цілей цієї статті під вартістю майна розуміється вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви".

Частину 4 статті 177 ЦПК України доповнено абзацом 2 такого змісту: "У разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви".

У зв`язку із набранням чинності Закону України "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача" ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 13 червня 2025 року позовну заяву подану керівником Обухівської окружної прокуратури Київської області залишено без руху та надано час для усунення недоліків шляхом долучення до матеріалів справи експертно-грошової оцінки земельної ділянки, що є предметом спору у вказаній справі та внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми в розмірі оцінки (експертно-грошова оцінка земельних ділянок) здійсненої в порядку, визначеному Законом України "Про оцінку земель", чинної на дату подання позовної заяви.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява, яка подана прокурором 14 січня 2025 року, відповідала вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, в редакції, чинній на дату звернення до суду, що підтверджується ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 16 січня 2025 року про відкриття провадження у вказаній справі та призначення її до судового розгляду на 11 лютого 2025 року на 09:30 (а.с. 97,98 т.1).

Нові положення редакції ч. 4 ст. 177 ЦПК України набули чинності 09 квітня 2025 року, тобто після подачі позовної заяви.

Згідно з ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Застосовуючи вимоги ч. 4 ст. 177 ЦПК України, суд першої інстанції посилався на Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача", якими передбачено зворотну дію в часі положень цього Закону в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна.

Однак, пунктом 2 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача" передбачено, що положення цього Закону мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права щодо: нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до дня набрання чинності цим Законом; нерухомого майна, щодо якого на момент його передачі першому набувачеві законом не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності і дата його передачі першому набувачеві передує дню набрання чинності цим Законом.

Суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що Законом не передбачено зворотну дію в часі положень ч. 4 ст. 177 ЦПК України та послався на положення процесуального закону, які не підлягають застосуванню у даному випадку.

За таких обставин залишення без розгляду поданого прокурором позову, розгляд по якому вже розпочато та проведено підготовче засідання (а.с. 155,157 т.1) на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України колегія суддів вважає помилковим, оскільки на час звернення позивача з цим позовом до суду позовна заява відповідала вимогам ч. 4 ст. 177 ЦПК України в редакції, яка діяла на той час.

Крім того, з матеріалів справи убачається, що власником спірної земельної ділянки, переданої у приватну власність ОСОБА_2 розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації №1523 від 26 листопада 2009 року на час звернення до суду є ОСОБА_1 , яка стала власником на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки посвідченого 15 грудня 2020 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Мельник М.В.

Тобто, прокурором заперечується добросовісність ОСОБА_1 під час набуття спірної земельної ділянки у власність.

Суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що вимога ч. 4 ст. 177 ЦПК України про обов`язок позивача додати до позовну документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, застосовується виключно щодо позовних вимог про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача (ст. 388 ЦК України).

Варто зазначити, що питання добросовісного набуття прав на спірний об`єкт набувачем має бути оцінене судом першої інстанції під час судового розгляду справи. Означена обставина (добросовісності/недобросовісності набуття) залишатиметься невизначеною до закінчення розгляду справи та ухвалення судом рішення по суті спору.

Так, згідно з ч. 5 ст. 12 ЦК України, якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом.

Тобто, означена норма закріплює презумпцію добросовісності та розумності поведінки особи, яка реалізує своє суб`єктивне право, що може бути спростована лише на підставі встановлених судом обставин у відповідному процесуальному порядку. У контексті норм ЦПК України спростування зазначеної презумпції можливе виключно на стадії судового розгляду справи по суті, оскільки лише на цій стадії суд: досліджує надані сторонами докази, встановлює обставини, які мають значення для правильного вирішення спору, а також здійснює правову оцінку поведінки сторін у межах реалізації ними тих чи інших прав.

Отже, при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції застосував положення ч. 4 ст. 177 ЦПК України, які не підлягають застосуванню.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує на те, що при застосуванні процедурних правил національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення від 26 липня 2007 року у справі "Walchli v. France", від 8 грудня 2016 року "ТОВ "Фріда" проти України").

Згідно з вимогами ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Отже, ухвала Обухівського районного суду Київської області від 16 липня 2025 року постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, а відтак апеляційна скарга першого заступника керівника Київської обласної прокуратури підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Обухівської окружної прокуратури Київської області Гресь Дар`ї Олександрівни, що діє в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації, задовольнити.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 16 липня 2025 року скасувати, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 09 жовтня 2025 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді : Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв