Справа № 216/6371/25
провадження 6/216/121/25
УХВАЛА

іменем України

17 вересня 2025 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді - Чирського Г.М.,

за участю секретаря судового засідання: Смолдирева М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №6 м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, подання старшого державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Стасів А.І. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи,-

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Стасів А.І. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи боржника ОСОБА_1 .

В обґрунтування подання зазначила, що на виконанні у Центрально-Міському відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 56237807 з примусового виконання судового наказу № 904/2395/14 від 09.07.2014 року про стягнення боргу в розмірі 195178,92 грн. За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішення на сьогоднішній день не виконано, декларацію не надано. Виконавцем (23.042025, 18.06.2025) на адресу боржника надсилалися виклики щодо явки до виконавця, однак боржник на виклики не з`явився, причин неявки не пояснив. 30.07.2025 державним виконавцем направлено подання про розшук боржника до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу та за ст. 332 ККУ до органів досудового розслідування. Залишок заборгованості за виконавчим провадженням примусового виконання наказу № 904/2395/14 від 09.07.2014 року становить 171939,83 грн.

Враховуючи викладене, оскільки рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна та доходів, державний виконавець просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України фізичну особу - боржника ОСОБА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на нього відповідно до наказу № 904/2395/14 від 09.07.2014 року.

Представник Центрально-міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явилася, про дату, місце та час розгляду подання була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно ч. 4 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Суд, дослідивши подання та матеріали, які до нього додані, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосовано судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконання нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито виконавче провадження.

З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що означений захід є виключним заходом забезпечення виконання судового рішення, застосування якого є правом, а не обов`язком суду.

Згідно з ч. 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 19 ч. 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;.

Слід зазначити, що право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання фізичної особи, не наділяє виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Як встановлено судом, на виконанні у державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться виконавче провадження № 56237807 з примусового виконання судового наказу № 904/2395/14 від 09.07.2014 року виданого Господарським судом Дніпропетровської області про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Криворізької міської ради заборгованості по орендній платі за земельну ділянку у розмірі 195 178,92 грн.

20.04.2018 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, та скеровано сторонам до відома та до виконання.

Згідно змісту подання державного виконавця, зазначено наступне.

Згідно відповіді Державної податкової служби України інформація, щодо джерела отримання доходів боржника - виявлено доходи у ФІЛІЯ "ЛОЗУВАТСЬКА ПТАХОФАБРИКА ПРИВАТНОЇ НАУКОВО-ВИРОБНИЧОЇ КОМПАНІЇ "ІНТЕРБІЗНЕС ознака доходу (заробітна плата нарахована (виплачена), - відомості станом на 2020 рік.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України - отримує пенсію у Криворізьке, центральне об`єднане управління ПФУ.

24.07.2018 державним виконавцем винесено постанову про розшук транспортного засобу ВАЗ 2102, 1971 року, дата реєстрації 15.07.2004.

17.07.2018 державним виконавцем направлено звернення стягнення на доходи боржника, які він отримує у Дніпропетровська дирекція ПАТ "УКРПОШТА".

26.06.2019 державним виконавцем винесено постанову про припинення виконання постанов про звернення стягнення на доходи боржника, у зв`язку зі звільненням боржника від 07.03.2019 року.

24.05.2019 державним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання з зв`язку з тим, що 17.05.2019 року було проведено опис та арешт майна боржника, а саме: транспортний засіб «ВАЗ 2102» з державним номерним знаком НОМЕР_1 (тип 1), про що складено постанову про опис та арешт майна, та 22.05.2019 року передано на зберігання до ДП «СЕТАМ».

12.11.2019 державним виконавцем винесено постанову про опис майна боржника з метою реального виконання рішення, необхідно описати майно боржника.

12.11.2019 винесено постанову про передачу майна на реалізацію з оцінкою вартості майна в 10200,00 грн.

19.02.2020 державним виконавцем винесено постанову про припинення розшуку майна боржника у зв`язку з реалізацією майна, а саме: транспортний засіб «ВАЗ 2102» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , на електронних торгах сайту «СЕТАМ».

08.01.2020 на електронних торгах в ДП "СЕТАМ" було реалізовано рухоме майно боржника, а саме транспортний засіб марки ВАЗ 2102, 1971 року випуску, державний номер НОМЕР_1 . Оскільки від реалізації надійшло не достатньо коштів для задоволення всіх вимог стягувачів, з метою подальшого реального виконання рішення в частини залишку боргу, необхідно зняти арешт тільки з транспортного засобу марки ВАЗ 2102, 1971 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , який був арештований постановою державного виконавця від 21.10.2014 року.

06.10.2021 державним виконавцем, керуючись ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яку направлено на виконання до у Криворізьке центральне об`єднане управління ПФУ.

04.10.2023 державним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника, яку шляхом електронного документообігу за підписом КЕП було направлено до банківських установ до виконання.

Оскільки на ім`я боржника ОСОБА_1 відкрито розрахункові рахунки, державним виконавцем неодноразово було складено платіжні інструкції, на списання грошових коштів боржника.

23.04.2025 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника.

23.04.2025, 18.06.2025, за вих №35699, 55864, державним виконавцем направлено виклик боржника, до відділу ДВС, які були направлені на адресу боржника рекомендованою кореспонденцією ніколи не з`являвся без поважних на те причин. Про причини не явки та ігнорування вимог державного виконавця боржник до Центрально-міського відділу державної виконавчої служби не повідомив. Рішення суду не виконує.

Виклик від 23.04.2025 за вих №35699 було направлено боржнику рекомендованою кореспонденцією за трек №242, не з`являвся без поважних на те причин. Про причини не явки та ігнорування вимог державного виконавця боржник до Центрально- міського відділу державної виконавчої служби не повідомив. Рішення суду не виконує.

Відповідно до інформації АТ «Укрпошта», за трек №242, направлено виклик від 23.04.2025, відповідно до інформації зазначеної в АТ «Укрпошта», виклик було вручено відправнику. Це свідчить про те, що боржник свідомо ухиляється від вручення поштового відправлення.

Виклик від 18.06.2025 було залишено особисто державним виконавцем при вихід 20.06.2025 за адресою боржника, м.Кривий Ріг, вул.Богуна,54.

20.06.2025 державним виконавцем було здійснено вихід за адресою боржника: АДРЕСА_1 , в ході якого встановлено, за даною адресою виявити боржника, не вдалось можливим, про що складено відповідний акт державного виконавця, залишено виклик.

За викликом від 18.06.2025 року боржник на зазначену дату та час 24.06.2025, 10:00( за адресою: АДРЕСА_2 , не з`явився, про причини неявки, державного виконавця не повідомив, про що було складено відповідний акт державного виконавця.

На підставі відповіді до Державної прикордонної служби України щодо перетин) боржником державного кордону, в період з 01.12.2023 по: 23.04.2025 - За вказаними параметрами в Державної прикордонної служби України відсутні дані щодо перетину боржником державного кордону.

30.07.2025 державним виконавцем направлено подання про розшук боржника до Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу |

30.07.2025 державним виконавцем направлено подання по 382 ККУ до органів досудового розслідування.

Залишок заборгованості за виконавчим провадженням №56237807 з примусового виконання наказу № 904/2395/14 від 09.07.2014 виданого Господарським судом Дніпропетровськой області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Криворізької міської ради в розмірі 195 178,92 грн., становить - 171 939,83 грн.

До подання державного виконавця відділу ДВС щодо боржника додано акти про відсутність боржника за місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_3 . Крім цього до матеріалів подання долучені виклики державного виконавця боржника ОСОБА_1 , виклики направлялись за адресою АДРЕСА_3 .

Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Відповідно до ч.1 ст.313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування.

Частиною 4 ст.313 ЦК України визначено, що фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Положеннями п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» встановлено, щоправо громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Свобода пересування гарантована ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до положень ч.2 якої кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. Разом з тим, ч.3 вказаної статті передбачено, що на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Це означає, що дії, які можуть становити втручання або обмежувати здійснення цього права, відповідають вимогам статті 2 Протоколу №4, тільки якщо вони передбачені законом, мають одну з легітимних цілей, згаданих у третьому пункті статті, і можуть бути «необхідними у демократичному суспільстві» для досягнення зазначених вище цілей (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ігнатов проти Болгарії», № 50/02, пункт 32, від 02 липня 2009 року).

Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані права не можуть бути об`єктом жодних обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому пакті.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій, щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав уважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 28.10.2020 у справі № 331/8536/17.

Аналіз змісту подання виконавця свідчить, що таке подання не містить обґрунтування наявності фактів ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань, із змісту матеріалів подання судом встановлена лише наявність невиконаних зобов`язань боржником, станом на момент винесення подання, що не є безумовною правовою підставою обмежувати боржника у праві виїзду за межі країни.

Судом також встановлено, що виконавцем не надано належних, достовірних та достатніх доказів, які «поза розумним сумнівом» могли б свідчити про те, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, умисно ухиляється від виконання, покладених на нього зобов`язань по сплаті боргу.

Окрім цього, суд звертає увагу і на те, що подання державного виконавця не містить будь-яких відомостей про те, які обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_1 має намір виїхати за кордон, не обґрунтовано, яким чином застосування до боржника обмеження у праві виїзду за межі України буде сприяти виконанню рішення суду та погашенню ним заборгованості.

Відповідно до ст.13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Водночас, суд враховує, що Указом Президента України № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 введено воєнний стан.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Суд бере до уваги зазначені обставини, а також положення Конституції України та зауважує, що виїзд за межі України в умовах воєнного стану може бути необхідним з метою евакуації та/або виїзду на лікування, тобто, таким, що спрямований на збереження життя і здоров`я людини.

Враховуючи викладене, а також те, що належних та беззаперечних доказів про те, що боржник ухиляється від явки до виконавця, а відповідно і фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов`язань виконавцем не надано, тому суд вважає подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника необґрунтованим та передчасним, а відтак не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст.ст. 259, 260, 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Стасів Анни Іванівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - ОСОБА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на нього відповідно до наказу № 904/2395/14 від 09.07.2014 року - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Г.М. Чирський