Справа № 700/909/25
Провадження № 2-о/700/32/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді: Пічкура С.Д.

за участю секретаря судового засідання: Сипченко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Лисянка цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , представник заявника адвокат Хоріщенко Андрій Васильович, заінтересовані особи: Лисянська селищна рада, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Лисянська селищна рада, звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

В обґрунтування заяви зазначає, що 09.07.2006 року секретарем сільської ради с. Журжинці був посвідчений заповіт №11, гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У відповідності до редакції заповіту, спадкодавець заповів усе своє майно заявнику. Під час написання заповіту було допущено помилку, а саме у його даті народження вказана як ІНФОРМАЦІЯ_2 , а відповідно до паспорту громадянина України, його дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказані розбіжності в документах унеможливлюють оформлення спадщину, а тому виникла необхідність звернення до суду із вказаною заявою.

У судове засідання заявник та представник заявника адвокат Хоріщенко А.В. не з`явилися, надали заяву з проханням розглянути справу без їх участі, заявлені вимоги підтримують у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із паспорта громадянина України НОМЕР_1 , виданий, 01.07.1999 року Ленінським РУ ГУ МВС України в місті Києві на ім`я ОСОБА_1 , останній народився ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно довідки Виконавчого комітету Лисянської селищної ради, Журжинецький старостинський округ №248 від 10.10.2025 року вказано що, заповіт ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , видавався ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно довідки Виконавчого комітету Лисянської селищної ради, Журжинецький старостинський округ, №169 від 07.08.2025 року вказано що, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , на момент смерті проживав та вів спільне господарство із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації.

Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Оскільки встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, а виправити помилку в документі у позасудовому порядку неможливо, вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, дослідивши усі надані докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимогам діючого законодавства України, суд вважає за необхідне встановити факт належності заявнику заповіту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 315-319 ЦПК України, - суд

УХВАЛИВ В:

Заяву ОСОБА_1 , представник заявника адвокат Хоріщенко Андрій Васильович заінтересовані особи: Лисянська селищна рада про встановлення факту належності правовстановлюючого документа - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП НОМЕР_2 заповіту, що складений ОСОБА_2 та посвідчений 09.07.2006 року, секретарем Журжинецької сільської ради, зареєстрований в реєстрі за № 11.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів (ст.ст.354, 355 ЦПК України). Якщо в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сергій ПІЧКУР