УХВАЛА

08 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 495/3399/22

провадження № 61-6004св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Одеського апеляційного суду від 01 квітня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Орган опіки та піклування Дивізійська сільська територіальна громада Білгород-Дністровського району Одеської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Орган опіки та піклування Мологівської об`єднаної територіальної громади Білгород-Дністровського району Одеської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Царенка Олександра Олександровича, на постанову Одеського апеляційного суду від 01 квітня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила визначити з нею місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, у червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом про визначення з ним місця проживання малолітньої доньки.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 вересня 2024 року первісний позов ОСОБА_2 та зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , почергово з кожним з батьків, у такому порядку: два тижні з батьком ОСОБА_1 ; два тижні з матір`ю ОСОБА_2 .

Двотижневий період проживання дитини з кожним з батьків починається з 10:00 години неділі та завершується через два тижні о 10.00 годині неділі.

Перші два тижні, починаючи з неділі після набрання рішення законної сили, дитина проживає з батьком.

Після завершення двох тижнів, протягом яких дитина проживала з батьком чи матір`ю, той з батьків, з ким вона проживала, зобов`язаний супроводити (привезти) дитину до місця проживання іншого з батьків та передати під фізичну опіку іншого з батьків.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини відмовлено.

Здійснено розподіл судових витрат.

Постановою Одеського апеляційного суду від 01 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 вересня 2024 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким первісний позов ОСОБА_2 задоволено.

Визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_2 .

Зустрічний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Здійснено розподіл судових витрат.

У травні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Царенка О. О., на постанову Одеського апеляційного суду від 01 квітня 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 21 травня 2025 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи № 495/3399/22. Відмовлено в задоволенні клопотання про зупинення клопотання постанови Одеського апеляційного суду від 01 квітня 2025 року.

У вересні 2025 року до суду касаційної інстанції надійшло клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Одеського апеляційного суду від 01 квітня 2025 року.

Клопотання обґрунтовано тим, що ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеського області від 14 травня 2025 року відкрито провадження в справі № 495/3195/25 за позовом ОСОБА_2 про поновлення стягнення аліментів, обґрунтовуючи вказаний позов позивачка посилається на оскаржуване судове рішення апеляційного суду в цій справі № 495/3399/22.

Також, ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеського області від 28 травня 2025 року відкрито провадження в справі № 495/3196/25 за позовом ОСОБА_2 про зобов`язання передати малолітню дитину відповідно до постанови Одеського апеляційного суду від 01 квітня 2025 року в справі № 495/3399/25.

На переконання заявника, зазначені обставини можуть унеможливити поворот виконання судового рішення, в разі його скасування Верховним Судом, та призведе до ініціювання іншого спору з метою повернення правовідносин у попередній стан.

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Клопотання про зупинення виконання або дії судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення його виконання, підтверджені певними доказами.

Вирішуючи питання про зупинення виконання або дії судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності ускладнення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Законом не визначений перелік підстав, за наявності яких суд має право зупинити виконання оскарженого рішення суду або його дію. Свобода суддівського розсуду не є необмеженою, оскільки такі дії суд вчиняє після набрання рішенням законної сили, а однією з основних засад судочинства в Україні є обов`язковість судового рішення (пункт 9 частини першої статті 129 Конституції України). Тому зупинення виконання (дії) рішення суду допускається лише у виняткових випадках.

Заявник має обґрунтувати та довести, що не зупинення дії рішення або його виконання може мати незворотні наслідки.

Проста незгода з мотивами ухваленого рішення не є достатньою підставою для зупинення його виконання (дії), оскільки правильність застосування норм права суд касаційної інстанції перевіряє, переглядаючи судові рішення по суті, а не на стадії відкриття касаційного провадження.

Відповідно до сформованої судової практики суд при вирішенні питання про зупинення виконання (дії) рішення враховує такі обставини: ймовірності утруднення повторного розгляду справи або неможливість здійснення повороту виконання рішення внаслідок можливого скасування судового рішення, необхідність забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, а також осіб, які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки, негайне виконання може завдати значної шкоди (призвести до знищення майна, втрати репутації) або призвести до інших негативних наслідків, які не можна буде виправити. Таке питання вирішується за заявою учасника справи або за ініціативою суду з урахуванням конкретних обставин справи.

Зупинення дії (виконання) рішення є винятковим заходом і має застосовуватися лише у випадках, коли це дійсно необхідно для запобігання негативним наслідкам, які не можна буде виправити в майбутньому у разі скасування судового рішення.

Водночас наведені ОСОБА_1 доводи свідчать про спонукання суд втрутитися у здійснення судочинства в межах іншої справи, тобто фактичне зупинення судового розгляду, що нормами процесуального закону не передбачено.

Проте, вразі, якщо від результату розгляду однієї справи об`єктивно залежить розгляд іншої справи, сторона вправі звернутися до суду з відповідним обґрунтованим клопотанням про зупинення провадження в справі в порядку статті 251 ЦПК України.

Отже, враховуючи наведені ОСОБА_1 доводи, відсутні правові підстави для задоволення клопотання про зупинення виконання постанови Одеського апеляційного суду від 01 квітня 2025 року.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Підставою касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року в справі № 402/428/16-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Також, підставою касаційного оскарження заявник зазначає порушення норм процесуального права, а саме: недослідження зібраних в справі доказів; суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

Ураховуючи, що згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Одеського апеляційного суду від 01 квітня 2025 року.

Справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Орган опіки та піклування Дивізійська сільська територіальна громада Білгород-Дністровського району Одеської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Орган опіки та піклування Мологівської об`єднаної територіальної громади Білгород-Дністровського району Одеської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян