Справа № 444/2738/25
Провадження № 2/444/1555/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Ясиновський Р. Б.

секретар судового засідання Реміцька І.П.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Жовква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

До суду із даним позовом звернувся ОСОБА_1 який просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також визнати за ним в порядку спадкування після смерті, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на середню земельну частку (пай) на території Жовківської міської ради (колись Новоскварявської сільська рада) розміром 0,79 га умовних кадастрових гектарів.

В обгрунтування своїх вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_3 залишилося наступне спадкове майно, 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою від 26.07.2023р. № 238. Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла її мати ОСОБА_2 , оскільки з нею проживала на час її смерті ї вели спільне господарство. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 залишилося наступне спадкове майно, житловий будинок АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою від 26.07.2023р. № 238 та свідоцтвом про право особистої власності на будівлі від 20.03.1990. Після смерті ОСОБА_2 також залишився земельний пай 0,79 га. та території Новоскварявської сільської ради, що посвідчено сертифікатом на право приватної власності на землю (середня земельна частка) серія ЛВ № 031264 виданим 09.04.1997р. З даного сертифікату вбачається, що ОСОБА_2 отримала середню земельну частку площею 0,79 га. на території Новоскварявської сільської ради. ОСОБА_2 склала заповіт в користь ОСОБА_1 . Даний заповіт міститься в матеріалах спадкової справи відкритої після смерті ОСОБА_2 в Жовківській ДНК. Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв її син ОСОБА_1 . Відповідно до довідки від 26.07.2023 року № 238 станом на 30.06.1990 року в АДРЕСА_1 проживали ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Свідоцтвом про право особистої власності на будівлі від 20.03.1990 року стверджується, що будинковолодіння, що заходиться в АДРЕСА_1 належить до колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_2 . Відповідно до ст.120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Таким чином, на момент подання позову ОСОБА_1 має право на згаданий вище будинок в порядку спадкування після своєї матері ОСОБА_2 , як голови колгоспного двору та в порядку спадкування після смерті її доньки ОСОБА_3 . Відповідно п.6 до постанови Пленуми Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р. до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Розмір частки члени двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та не працездатних. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01.07.2004р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсним у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрації, передбаченої цим Законом, за таким умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.12.1995 р. №801 не передбачено видачу сертифікату нового зразка на ім`я померлого, що стверджується листом від 22.12.2017р. № 02-36/4361. Дану позицію підтверджено листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.№ 24-754/0/4-13 у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай), порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям не передбачено. Він звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , однак нотаріус в письмовій формі відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, оскільки мати такого права належним чином не зареєстрували. Також звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус в письмовій формі мені відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки не надано сертифікат про право на середню земельну частку пай нового взірця, що стверджується листом. Відповідно до п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 296/5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Позивач в підготовче судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Просить позов задоволити.

Представник відповідача Жовківської міської ради в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника. Проти задоволення позову не заперечують.

Представник третьої особи Жовківської ДНК в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутнсті їх представника, покладаються на думку суду при вирішенні спору по суті.

А тому, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без учасників, які не з`явилися, зважаючи на подані ними заяви.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а від так, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, фактично визнав їх, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно частини 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Так як відповідач фактично визнав позов, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 залишилося наступне спадкове майно, 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою від 26.07.2023р. № 238.

Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла її мати ОСОБА_2 , оскільки з нею проживала на час її смерті і вели спільне господарство.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 залишилося наступне спадкове майно, житловий будинок АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою від 26.07.2023р. № 238 та свідоцтвом про право особистої власності на будівлі від 20.03.1990.

Після смерті ОСОБА_2 також залишився земельний пай 0,79 га. та території Новоскварявської сільської ради , що посвідчено сертифікатом на право приватної власності на землю (середня земельна частка) серія ЛВ № 031264 виданим 09.04.1997р.

З даного сертифікату вбачається, що ОСОБА_2 отримала середню земельну частку площею 0,79 га. на території Новоскварявської сільської ради.

ОСОБА_2 склала заповіт в користь ОСОБА_1 . Даний заповіт міститься в матеріалах спадкової справи відкритої після смерті ОСОБА_2 в Жовківській ДНК.

Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв її син ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки від 26.07.2023 року № 238 станом на 30.06.1990 року в АДРЕСА_1 проживали ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Свідоцтвом про право особистої власності на будівлі від 20.03.1990 року стверджується, що будинковолодіння, що заходиться в АДРЕСА_1 належить до колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Таким чином, на момент подання позову ОСОБА_1 має право на згаданий вище будинок в порядку спадкування після своєї матері ОСОБА_2 , як голови колгоспного двору та в порядку спадкування після смерті її доньки ОСОБА_3 .

Відповідно п.6 до постанови Пленуми Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р. до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

Розмір частки члени двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та не працездатних.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01.07.2004р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсним у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрації, передбаченої цим Законом, за таким умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.12.1995 р. № 801 не передбачено видачу сертифікату нового зразка на ім`я померлого, що стверджується листом від 22.12.2017р. № 02-36/4361.

Дану позицію підтверджено листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.№ 24-754/0/4-13 у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай), порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям не передбачено.

ОСОБА_1 звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , однак нотаріус в письмовій формі відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, оскільки мати позивача такого права належним чином не зареєструвала.

ОСОБА_1 також звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус в письмовій формі відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки позивачем не надано сертифікат про право на середню земельну частку пай нового взірця, що стверджується листом.

Відповідно до п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 296/5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Згідно ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти дружина і батьки померлого.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права власності в порядку спадкування.

Також, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну часку пай в порядку спадкування.

З врахуванням того, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, фактично визнав їх, а також з врахуванням встановленого під час розгляду справи, суд приходить до висновку що право позивача по справі підлягає захисту в судовому порядку. Зібрані по справі докази та оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 23, 141, 200, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування після смерті, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на середню земельну частку (пай) на території Жовківської міської ради (колись Новоскварявської сільська рада) розміром 0,79 га умовних кадастрових гектарів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 09.10.2025 року.

Суддя: Ясиновський Р. Б.