Провадження № 2-з/522/541/25
УХВАЛА

09 жовтня 2025 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Чорнуха Юлія Вікторівна, розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Левіта Віктора Семеновича про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позовної заяви передані для розгляду судді Чорнусі Ю.В.

Разом з позовом до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Левіта Віктора Семеновича про забезпечення позову, в якій заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчинення нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва на спадщину по спадковій справі №256/2025, яка перебуває в провадженні Державного нотаріуса Пересипської державної нотаріальної контори у м. Одесі Ласурії Яни Юріївни, або іншого нотаріуса (місцезнаходження: 65102, м. Одеса, вул. 1-ша Сортувальна, 36Г, електронна пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 ) стосовно майна спадкодавця ОСОБА_3 .

Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , з яким позивачка проживала однією сім`єю у період з 06.05.1995 року до дня його смерті. Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно. З метою оформлення документів на спадщину, ОСОБА_1 звернулася до суду. Предметом спору є майно, яке увійшло у спадкову масу у вигляді частки, яке було набуто у власність спадкодавця під час фактичних шлюбних відносин з позивачкою, а також встановлення факту, що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідачем у позовній заяві є ОСОБА_2 , оскільки він є спадкоємцем першої черги, та також звернувся із заявою про прийняття спадщини. Таким чином, ОСОБА_2 буде мати можливість безперешкодного одержання свідоцтва про право на спадщину на спірне майно, яке входить у спадкову масу та в подальшому вільно ним розпорядитися, що створить відповідні перешкоди для захисту порушеного права позивачки як співвласника та захисту її прав як спадкоємця.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 14 червня 2021 у справі № 308/8567/20, згідно якої системне тлумачення частини першої статті 153, частини тринадцятої статті 158, частини першої статті 187 ЦПК України дає можливість дійти висновку, що: законодавець передбачив відповідний процесуальний порядок розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі; для розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлені різні процесуальні строки: два та п`ять днів відповідно; першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду, за умови дотримання якого здійснюється її розгляд по суті; у випадку одночасного подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, розгляд заяви про забезпечення позову не залежить від вирішення питання про відкриття провадження у справі. Законодавець не покладає обов`язку на суд відкрити провадження у справі, а тільки потім вирішувати питання про забезпечення позову; у разі повернення позовної заяви, відмови у відкритті провадження у справі передбачений процесуальний механізм скасування заходів забезпечення позову.

Отже, заява про забезпечення позову, подана разом з позовною заявою, має бути розглянута не залежно від вирішення питання про відкриття провадження справи.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, матеріали позовної заяви у межах вирішення зазначеної заяви, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст. 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з правовою позицією Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеного у постанові від 23.12.2020 за № 756/2609/20 (провадження № 61-11479св20), метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно з п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспектіст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У п. 51-52 рішення «Юрій Миколайович Іванов проти України» Європейский суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (див., серед інших джерел, згадане вище рішення у справі Войтенка ( 980_223 ), п. 53).»

Отже, право на суд включає не тільки можливість особи звернутись до суду за захистом своїх прав, а й можливість у подальшому отримати виконання рішення суду, ухваленого на її користь.

Відповідно до п. 4 Постанови № 9 від 22 грудня 2006 року Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже зазначене питання є предметом дослідження суду під час розгляду спору по суті. До предмета доказування на цій стадії входить лише питання про те, чи може існуючий стан організації правовідносин ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу/ іншим особам здійснювати певні дії (постанова Верховного Суду від 22.07.2021 у справі №910/4669/21).

Враховуючи виникнення спору між сторонами, вирішення якого може вплинути на коло спадкоємців та обсяг спадщини , суд вважає, що наявні підстави для застосування заходу забезпечення позову у вигляді заборони вчинення нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва на спадщину по спадковій справі №256/2025, яка перебуває в провадженні Державного нотаріуса Пересипської державної нотаріальної контори у місті Одеса Ласурії Яни Юріївни. При цьому відсутні підстави для заборони видачі свідоцтва про право на спадщину іншим нотаріусам, оскільки із системного аналізу Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказ Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, вбачається, що спадкова справа може перебувати у провадженні одного нотаріуса та чинним законодавством встановлений обмежений перелік підстав обставин, за яких спадкова справа може бути передана іншому нотаріусу. Наявність вказаних обставин заявником не доведена.

Заходи забезпечення позову у вигляді заборони вчинення нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва на спадщину по спадковій справі №256/2025, яка перебуває в провадженні Державного нотаріуса Пересипської державної нотаріальної контори у м. Одесі Ласурії Яни Юріївни, або іншого нотаріуса щодо майна спадкодавця ОСОБА_3 до вирішення справи по суті є співмірними, оскільки вжиття такого заходу забезпечення позову не обмежить права відповідача на отримання спадщини, а лише тимчасово обмежить права на отримання свідоцтва на спадщину, в той час як вжиття такого заходу забезпечить можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі задоволення позову.

Суд не встановив обставин, за яких є обов`язковим застосування зустрічного забезпечення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 2, 149, 150, 151, 153, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Левіта Віктора Семеновича про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності - задовольнити частково.

Заборонити вчинення нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину у спадковій справі №256/2025, яка перебуває у провадженні Державного нотаріуса Пересипської державної нотаріальної контори у м. Одесі Ласурії Яни Юріївни, щодо майна спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 - до набрання законної сили рішенням у цивільній справі № 522/21652/25.

У задоволенні іншої частини заяви про забезпечення позову - відмовити.

Направити примірник ухвали про забезпечення позову заявнику та всім особам для негайного виконання, яких стосуються заходи забезпечення позову, і відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає негайному виконанню незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки.

Суддя Юлія ЧОРНУХА