Справа №567/1734/25
Провадження №2/567/714/25
У Х В А Л А

09.10.2025 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

при секретарі - Гічиновська Я.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за її позовом до ОСОБА_2 про визначення порядку спілкування з дитиною

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про визначення порядку спілкування з дитиною, в якому просить встановити графік зустрічей відповідача з його сином за наступним графіком побачень:

зустрічі з Відповідачем відбуваються один раз на місяць у вихідний день (субота або неділя) з 10:00 до 18:00 години без переривання освітнього процесу дитини.

Дитина може проводити свята (Новий рік, Різдво, Великдень, свій День народження) з Відповідачем, якщо вони припадають на день зустрічі, але має враховуватись бажання дитини.

1 вересня дитина проводить з Позивачем. Якщо зустріч з Відповідачем випадає на цей день, то вона переноситься. За бажанням Відповідача можна побачитись з дитиною на наступний день, не перериваючи освітнього процесу.

Один раз на тиждень за попереднім узгодженням часу та дня тижня з Позивачем та врахуванням бажання дитини телефонна розмова протягом 20 хв. Дитина може сама достроково відключити дзвінок, якщо більше не хоче спілкуватись. Позивач може достроково відключити дзвінок, якщо розмова не буде стосуватися дитини, її розвитку, здоров`я чи безпосередніх інтересів.

Зустріч відбувається поза межами місця проживання дитини але не покидаючи території міста, де проживає дитина. Позивач із Відповідачем попередньо узгоджують місце зустрічі в місті проживання дитини, куди дитину відвозить Позивач, Відповідач не з`являється за місцем проживання Позивача з дитиною.

У разі ескалації воєнних дій в радіусі близько 150 км від місця проживання дитини або іншої загрози для життя та здоров`я дитини Позивач має право вивезти дитину у безпечне місце на території України або за кордон. Тоді зустрічі з дитиною відбуваються за новим місцем проживання, або припиняються до моменту повернення на постійне місце проживання.

У разі вивезення дитини за кордон задля збереження її життя та здоров`я, Відповідач не повинен перешкоджати та відповідно надати дозвіл на вивезення дитини, в той же час Позивач зобов`язується повернути дитину до її місця проживання на території України після завершення воєнних дій на території місця проживання дитини або після виключення міста проживання дитини із переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією згідно Наказу Міністерства розвитку громад та територій від 28.02.2025 № 376 «Про затвердження переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією».

За годину до завершення часу проведення з дитиною, Відповідач повідомляє Позивачу їх місцезнаходження, де Позивач самостійно забирає дитину.

Якщо зустріч не відбулася вона переноситься на наступний місяць.

Якщо накопичилось більше двох зустрічей, вони проводяться у вихідні (субота та неділя) наступного місяця (максимальна кількість накопичених зустрічей - 6 днів).

В разі, коли в день зустрічі дитина хворіє, що підтверджується довідкою лікаря, то така зустріч переноситься на наступний місяць після повного одужання дитини.

Якщо день зустрічі припав на час перебування Позивача та дитини на відпочинку, день зустрічі Відповідача з дитиною переноситься на наступні вихідні після повернення з відпустки про що матір повідомляє батька.

Правила, які ОСОБА_2 повинен дотримуватися під час зустрічей з дитиною:

про день, коли Відповідач має намір провести час з дитиною, він попереджає Позивача шляхом надсилання смс повідомлення.

Відповідачу заборонено будь-яким чином принижувати матір дитини, шляхом погроз, нецензурних висловів, шляхом психологічного насилля, в разі порушення цього правила, Позивач залишає за собою право відмовити у зустрічі дитини з Відповідачем.

В визначений день Відповідач забирає дитину з узгодженого з Позивачем місця о 10 годині 00 хвилин та повертає не пізніше 18 години 00 хвилини за узгодженим з Позивачем місцем.

Відповідач не з`являється за місцем проживання дитини та Позивача у день зустрічі та в будь-який інший день, відвідування місця проживання дитини заборонено, враховуючи той момент, що дані зустрічі негативно впливають на психологічний стан Позивача та в подальшому й дитини.

Відповідачу заборонено з`являтися до дитячого навчального закладу, де перебуває син та забирати його звідти.

Під час спільного проведення часу з сином Відповідач повинен дотримуватися розпорядку дитини та графіку харчування дитини. Відповідач має забезпечити місце сну вдень за режимом дитини. Відвідування закладів громадського харчування узгоджується з Позивачем, розважальних закладів для дітей з дотриманням режиму та розпорядку дитини, подарунки, які Відповідач має намір подарувати дитині повинні бути узгоджені з Позивачем.

Під час спільного проведення часу, Відповідач повинен фінансово утримувати дитину протягом дня, не враховуючи той факт, що ним сплачуються аліменти.

Оскільки, на даний час на території України введено воєнний стан, та можлива ракетна небезпека, то врахувати цей факт, якщо почала лунати повітряна тривога, задля уникнення небезпеки та загрози життю та здоров`ю дитини, Відповідач повинен знайти найближче укриття та залишатися там з дитиною до завершення повітряної тривоги з обов`язковим повідомленням телефонним дзвінком матері дитини адреси укриття. Позивач залишає за собою право призупинити зустріч батька з дитиною та забрати дитину у безпечне місце для попередження страху дитини.

Якщо повітряна тривога припала на час, коли Відповідач повинен зустрітися з дитиною, то така зустріч переноситься до завершення повітряної тривоги.

Під час спільного проведення часу Відповідачу забороняється знайомити дитину з сторонніми особами, відвідувати будинки сторонніх осіб та вести з ними розмови.

Під час зустрічі, відповідати на дзвінки Позивача, надавати їй інформацію щодо місця їх перебування інших питань, важливих для Позивача.

В разі, коли дитина виявила бажання достроково припинити зустріч, то Відповідач повинен зателефонувати Позивачу та повернути дитину до узгодженого з Позивачем місця достроково.

Під час проведення спільного часу з сином, забороняється будь-який моральний, психологічний вплив на дитину, будь-який фізичний вплив, забороняється проводити з дитиною розмови особисто або через сторонніх осіб, які мають характер приниження, знецінення, висміювання та зневаги щодо матері дитини та членів її родини, обговорювати конфлікти між батьками, судові справи або теми, здатні викликати страх чи тривогу, обговорювати воєнні дії чи заохочувати насильство у будь-якій формі, оскільки діти в даному віці досить сильно піддаються психологічному впливу та навіюванням.

Якщо під час зустрічі відбулася нещасна ситуація, яка загрожує життю та здоров`ю дитини, Відповідач негайно повинен викликати швидку допомогу з одночасним повідомленням Позивача про місце їх перебування та ситуацію, яка склалася.

В разі, якщо Відповідач через певні обставини не має можливості провести визначений день зустрічі з дитиною, то повинен попередити Позивача за два дні до дня, коли мала відбутися зустріч.

Ухвалою суду від 09.10.2025 відкрито провадження у вказаній справі.

Разом з позовною заявою позивачкою подана заява про забезпечення позову, за якою позивачка просить:

заборони ОСОБА_2 наближатись до малолітньої дитини ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та встановити тимчасову заборону на особисті контакти з дитиною до моменту винесення рішення у справі про визначення порядку спілкування з дитиною;

заборонити ОСОБА_2 з`являтися за місцем проживання дитини, у дошкільний навчальний заклад та інші установи, які вона відвідує до моменту винесення рішення у справі про визначення порядку спілкування з дитиною;

заборонити ОСОБА_2 здійснювати самовільне вивезення чи утримання дитини без згоди матері.

Позивачка заяву про забезпечення позову мотивує необхідністю захистити права та інтереси малолітньої дитини від можливого заподіяння шкоди його психічному та фізичному здоров`ю шляхом тимчасового обмеження безконтрольних контактів з батьком до моменту встановлення судом порядку його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Зазначає, що вжиття таких заходів забезпечення позову є необхідним для збереження стабільного психо-емоційного стану дитини, недопущення тиску та травмуючого впливу з боку відповідача, а також з метою запобігання можливому викраденню чи самовільному вивезенню дитини батьком без згоди матері.

При цьому, зазначає, що таке забезпечення позову обгрунтовується висновком психолога від 17.09.2025, за яким встановлено наявність у дитини ознак психологічного дистресу після контактів із батьком (тривожність, страхи, порушення сну, уникання контактів), вчинення відповідачем морального тиску на неї, що відображається на дитині та вказує, що існує ризик самовільного вивезення або викрадення дитини батьком без згоди матері, що може істотно порушити права дитини та унеможливити їх належний захист.

Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до непоправної шкоди психічному здоров`ю дитини, ускладнити чи навіть унеможливити виконання майбутнього рішення суду щодо порядку спілкування, а також створити загрозу безпеці та стабільності умов життя малолітньої дитини.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених ст.150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.3 ст.153 ЦПК України, суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

Суд не вбачає підстав для виклику в судове засідання учасників справи для дачі пояснень або додаткових доказів, оскільки виклик особи для надання пояснень є правом, а не обов`язком суду та окрім того, в заяві про забезпечення позову викладені обставини, які на думку заявника є підставою для забезпечення позову, а заявником не зазначено, які додаткові докази можуть бути надані в судовому засіданні.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача.

Частина 3 статті 150 ЦПК України передбачає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Співмірність, зокрема, передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу, іншим особам здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Враховуючи вищенаведене, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд виходить з того, що заявлений заявником спосіб забезпечення позову за своїм змістом фактично є самостійними позовними вимогами.

Так, судом встановлено, що між сторонами наявний спір з приводу участі батька у вихованні дитини.

Разом з тим, вказана обставина сама по собі не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову в спосіб, визначений позивачем.

Статті 157-159 СК України регламентують порядок вирішення батьками питань щодо виховання дитини. Зокрема, питання виховання дитини вирішуються в основному батьками спільно. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню (частина 4 статті 157 СК України).

За наявності між батьками дитини спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, такий спір вирішується органом опіки та піклування (стаття 158 СК України) або судом ( стаття 159 СК України).

Відповідно до ч.1, 2 ст.158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Крім цього, згідно вимог ч.1, 2 ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Таким чином, зі змісту ст.158-159 СК України слід зробити висновок, що способи участі одного з батьків у вихованні дитини визначаються органом опіки та піклування за заявою того з батьків, хто бажає такі способи встановити чи судом - шляхом пред`явлення відповідного позову.

У свою чергу ініційований позивачем вид забезпечення позову фактично є вирішенням нових позовних вимог поза межами судового засідання без встановлення обставин та ухвалення рішення по суті.

Такий спосіб забезпечення позову суперечить змісту самого інституту заходів забезпечення, меті його застосування та не відповідає позовним вимогам, на забезпечення яких його має бути вжито.

Отже, вимоги заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в даній справі за своїм змістом є нічим іншим як зверненням до суду про визначення способів участі батька у вихованні малолітнього сина, яке відповідно до вимог статті 159 СК України є самостійним способом захисту порушеного права й може бути оформлено лише шляхом пред`явлення відповідного позову, а не шляхом звернення з заявою про забезпечення позову.

Відповідно до ч.10 ст.150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Таким чином, оскільки обрання заявником способів забезпечення позову, є самостійним способом захисту порушеного права, реалізація якого судом можлива лише шляхом розгляду відповідного позову, а не шляхом забезпечення позову у справі, що порушує вимоги ч.3 ст.150 ЦПК України, які регулюють питання співмірності, то в задоволенні заяви слід відмовити.

З огляду на викладене та керуючись ст.149, 150, 153, 157 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.