УХВАЛА

10 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 237/3566/17

провадження № 61-11305ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Калараша А. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Ситнік О. М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , (вх. № 2978/0/216-25 від 08 жовтня 2025 року) про відвід судді Калараша А. А. від розгляду касаційної скарги ОСОБА_3 на постанову Київського апеляційного суду від 11 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лазарєва Людмила Іванівна, про визнання заяви недійсною, визнання договорів діючими (не припиненими), скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та поновлення запису,

ВСТАНОВИВ:

1. 08 жовтня 2025 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 , подана представником ОСОБА_2 , (вх. № 2978/0/216-25 від 08 жовтня 2025 року) про відвід судді Калараша А. А.

2. Мотивує тим, що суддя-доповідач несвоєчасно вирішив питання про відкриття касаційного оскарження, оскільки ухвалу про відкриття касаційного провадження колегія суддів постановила 29 вересня 2025 року, незважаючи на те, що касаційну скаргу внаслідок автоматизованого розподілу справи між суддями призначено судді-доповідачу Каларашу А. А. 02 вересня 2025 року. Також заявник зазначає, що колегія суддів безпідставно поновила ОСОБА_3 строк на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції, оскільки в процесуальному документі, поданому у справі № 757/64192/19, ОСОБА_3 визнала факт ознайомлення з текстом оскаржуваної постанови 04 липня 2025 року. Наполягає на тому, що оскаржуваним судовим рішенням не порушуються права, свободи та інтереси ОСОБА_3 . Крім того, ОСОБА_1 наполягає на тому, що подав до суду документи на підтвердження неналежного обґрунтування підстав касаційного оскарження ОСОБА_3 , визначених пунктами 1, 3, 4 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), однак незважаючи на це, Верховний Суд відкрив касаційне провадження у справі.

3. Вивчивши подану заяву, колегія суддів дійшла висновку про її безпідставність з огляду на такі обставини.

4. Суд встановив, що у серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з позовом про стягнення заборгованості за договором позики та визнання заяви недійсною.

5. Мар`їнський районний суд Донецької області заочним рішенням від 10 травня 2018 року позов задовольнив.

6. Визнав недійсною заяву від 07 березня 2017 року, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л. І., згідно зі змістом якої повністю проведено розрахунок між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за договором позики від 05 березня 2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л. І., зареєстрованим в реєстрі за № 537. Скасував рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07 березня 2017 року, індексний номер 34174027, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазаревою Л. І. Визнав діючим (неприпиненим) договір позики від 05 березня 2016 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л. І., зареєстрований у реєстрі за № 537. Визнав діючим (неприпиненим) іпотечний договір, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л. І. та зареєстрований у реєстрі за № 538, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 . Поновив запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта про іпотечний договір, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_4 , предметом якого є квартира АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л. І. та зареєстрований у реєстрі за № 538.

7. Донецький апеляційний суд постановою від 31 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнив, заочне рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 10 травня 2018 року скасував і справу направив для розгляду до Печерського районного суду міста Києва за встановленою підсудністю.

8. Ухвалою від 24 лютого 2020 року Печерський районний суд міста Києва залучив до участі у справі співвідповідача ОСОБА_6 .

9. Рішенням від 14 березня 2023 року Печерський районний суд міста Києва у задоволенні позову відмовив.

10. Київський апеляційний суд від 11 липня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково. Рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 березня 2023 року скасував та ухвалив нове судове рішення, яким позов задовольнив частково.

11. Визнав недійсною заяву від 07 березня 2017 року, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л. І., згідно зі змістом якої повністю проведено розрахунок між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за договором позики від 05 березня 2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л. І., зареєстрованим у реєстрі за № 537.

12. Скасував рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07 березня 2017 року, індексний номер: 34174027, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазаревою Л. І. Визнав діючим (неприпиненим) договір позики від 05 березня 2016 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л. І., зареєстрований у реєстрі за № 537.

13. Стягнув з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі по 2 642,99 грн з кожного.

14. Ухвалою від 11 липня 2023 року Київський апеляційний суд відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення судових витрат з ОСОБА_6 , заяву ОСОБА_1 про стягнення судових витрат з ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 залишив без розгляду.

15. Постановою від 04 грудня 2024 року Верховний Суд касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_6 задовольнив частково. Постанову Київського апеляційного суду від 11 липня 2023 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання діючим (не припиненим) договору позики від 05 березня 2016 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л. І., зареєстрованого в реєстрі за № 537, скасував. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 березня 2023 року в частині вирішення зазначеної позовної вимоги залишив в силі, змінивши мотиви відмови у задоволенні цієї позовної вимоги.

16. Постанову Київського апеляційного суду від 11 липня 2023 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання діючим (не припиненим) іпотечного договору від 05 березня 2016 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазаревою Л. І., зареєстрованого в реєстрі за № 538 змінив, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

17. В іншій частині постанову Київського апеляційного суду від 11 липня 2023 року залишив без змін. Ухвалу Київського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року залишив без змін. Стягнув із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 судові витрати у розмірі 1 102, 40 грн.

18. 01 вересня 2025 року представник - адвокат Копитко Є. В., який діє в інтересах ОСОБА_3 , за допомогою підсистеми «Електронний суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 11 липня 2023 року та постанову Верховного Суду від 04 грудня 2024 року.

19. Ухвалою від 29 вересня 2025 року Верховний Суд поновив ОСОБА_3 строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 11 липня 2023 року. Відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Верховного Суду від 04 грудня 2024 року. Відкрив касаційне оскарження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Київського апеляційного суду від 11 липня 2023 року

20. Відповідно до частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

21. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).

22. Згідно зі статтею 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі..

23. Цивільним процесуальним законом визначені підстави відводу судді, одними з яких є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

24. Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

25. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, які свідчать про його безсторонність. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими» (рішення від 09 листопада 2006 року в справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).

26. Також ЄСПЛ зазначив, що наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу. Щодо суб`єктивного критерію, то презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.

27. Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при з`ясуванні питання про те, чи існують законні підстави для побоювання щодо відсутності безсторонності у певного судді, позиція заявника має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути ці побоювання об`єктивно виправдані «справа Гаусшильдта» (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188).

28. Крім цього, сумніви мають бути застосовані на фактичних обставинах, а не на припущеннях про можливий розвиток подій.

29. Колегія суддів, оцінюючи наявність підстав для відводу за суб`єктивним критерієм, констатує відсутність підстав стверджувати, що суддя-доповідач Калараш А. А. виявляє особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

30. За об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

31. Так, доводи ОСОБА_1 зводяться до незгоди з процесуальним судовим рішенням про відкриття касаційного провадження у справі, заперечень проти таких дій суду та звинувачення в упередженості судді-доповідача Калараша А. А. в зв`язку з тим, що результат вирішення питання про відкриття/відмову у відкритті касаційного провадження в порядку виконання вимог частини першої статті 394 ЦПК України суперечить суб`єктивним переконанням ОСОБА_1 .

32. Колегія суддів роз`яснює, що відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

33. Повний текст оскаржуваної постанови складено 28 липня 2023 року. Отже, строк на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції сплинув 28 серпня 2023 року (понеділок). Касаційну скаргу ОСОБА_3 , яка не була залучена до участі у справі, за допомогою підсистеми «Електронний суд» подала 01 вересня 2025 року, тобто поза межами строку на касаційне оскарження.

34. Відповідно до частини третьої статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

35. Тобто, під час вирішення питання про відкриття/відмову у відкритті касаційного провадження в порядку, визначеному частиною першою статті 394 ЦПК України, за умови подання касаційної скарги після спливу одного року з дня складення повного судового рішення визначальним для поновлення строку на касаційне оскарження є встановлення, зокрема, тієї обставини, що особа не була повідомлена про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

36. Суд на стадії вирішення питання про відкриття (відмову у відкритті) касаційного провадження неуповноважений вирішувати питання про те, чи оскаржуваним судовим рішенням вирішено питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_3 . Отже, встановивши, що ОСОБА_3 не була залучена до участі у справі, з текстом оскаржуваної постанови ознайомилася 31 липня 2025 року, а касаційну скаргу подала 01 вересня 2025 року (понеділок), суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для поновлення строку на касаційне оскарження.

37. Доводи ОСОБА_1 стосовно відсутності підстав для поновлення строку на касаційне оскарження зводяться до незгоди з ухвалою Верховного Суду від 29 вересня 2025 року з власних суб`єктивних переконань, що відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України не є підставою для задоволення заяви про відвід та не доводить наявність фактів, які можуть поставити під сумнів безсторонність судді.

38. Також колегія суддів визнає безпідставними доводи заяви про порушення суддею-доповідачем строку на відкриття касаційного провадження.

39. Відповідно до частини дев`ятої статті 394 ЦПК України ухвалу про відкриття провадження у справі або про відмову у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє не пізніше ніж через двадцять днів з дня надходження касаційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

40. Касаційну скаргу за результатами автоматизованого розподілу призначено судді-доповідачу Каларашу А. А. 02 вересня 2025 року. Однак, в зв`язку з поданням заяв про самовідвід суддів - учасників колегії, від участі у справі належний склад суду остаточно сформований 18 вересня 2025 року. Ухвалу про відкриття касаційного провадження Верховний Суд постановив 29 вересня 2025 року, в зв`язку з чим колегія суддів визнає безпідставними доводи заяви про порушення суддею-доповідачем процесуального строку як підставу для відводу.

41. Колегія суддів відхиляє доводи заяви про ненадання судом оцінки поданим ОСОБА_1 заявам, в яких він заперечує, що оскаржуваною постановою порушуються права, обов`язки та інтереси ОСОБА_3 , та доводить факт ознайомлення ОСОБА_3 зі змістом постанови 04 липня 2025 року.

42. На стадії прийняття касаційної скарги до розгляду в зв`язку з особливостями касаційного провадження суд касаційної інстанції за відсутності матеріалів справи неуповноважений вирішувати питання про те, чи порушуються оскаржуваним судовим рішенням права, обов`язки та інтереси особи, яка не була залучена до участі у справі. Також ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів отримання ОСОБА_3 копії оскаржуваної постанови раніше зазначеної нею дати, скільки до суду надіслав, зокрема, роздруківку з електронного кабінету підсистеми «Електронний суд», яка не відображає змісту заперечення на клопотання, в якому ОСОБА_3 , як стверджує ОСОБА_1 , визнає, що ознайомилася зі справою 04 липня 2025 року.

43. Отже, доводи заяви зводяться до незгоди з висновками суду з формальних підстав, однак, не доводять наявність фактів, які за об`єктивним критерієм можуть викликати сумніви в упередженості судді-доповідача Калараша А. А.

44. Водночас, Верховний Суд наголошує на тому, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

45. Суд оцінює обставини у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Тому доводи розглядуваної заяви не можуть слугувати підставою для відводу суддів, оскільки не підтверджують наявність об`єктивних сумнівів у їх неупередженості та об`єктивності, а також наявність підстав вважати, що судді прямо заінтересовані в результаті розгляду справи.

46. З огляду на зазначене суд дійшов висновку про безпідставність заяви про відвід судді-доповідачу Каларашу А. А., тому відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід судді підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

47. Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , (вх. № 2978/0/216-25 від 08 жовтня 2025 року) про відвід судді Калараша А. А. від розгляду касаційної скарги ОСОБА_3 на постанову Київського апеляційного суду від 11 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лазарєва Людмила Іванівна, про визнання заяви недійсною, визнання договорів діючими (не припиненими), скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та поновлення запису -визнати необґрунтованою.

Заяву передати для вирішення зазначеного питання у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді А. А. Калараш

С. О. Карпенко

О. М. Ситнік