Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2025 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Хитрука В.М.

секретар судового засідання Рашевська О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем

ВСТАНОВИВ:

Свої вимоги до суду позивач ОСОБА_1 мотивував тим, що він після смерті батька - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до приватного нотаріуса Жмеринського міського нотаріального округу - Крижанівського Андрія Петровича із заявою на прийняття спадщини. В подальшому нотаріусом було заведено спадкову № 44/2024. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є два його сина: заявник - ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мама ОСОБА_3 - ОСОБА_5 . Її син, ОСОБА_3 , не встиг оформити спадщину після смерті мами, ОСОБА_5 , зважаючи на те, що досить швидко сам помер.

Приватний нотаріус Крижанівський Андрій Петрович повідомив, що до позивача, як до спадкоємця, може перейти частина майна, яке свого часу міг би успадкувати батько, якщо буде доведено, що ОСОБА_3 автоматично прийняв спадщину після смерті мами, зважаючи на норми ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як особа, яка проживала із спадкодавцем за однією адресою.

ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично, місцем проживання його було: АДРЕСА_2 . Саме за цією адресою була зареєстрована та проживала ОСОБА_5 .

Позивач просив суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 разом із спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

У судовому засіданні представник позивача адвокат Олійник А.М. вимоги підтримав повністю, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 позов не визнали, заперечили проти його задоволення. Суду пояснили, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла матір відповідача ОСОБА_5 , яка проживала на день смерті за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 прийняв спадщину та оформив право власності на неї, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12.12.2024р. про право власності на житловий будинку під АДРЕСА_2 а також свідоцтвом про право власності від 12.12.2024 р. на земельну ділянку площею 0,0657га, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 . Крім ОСОБА_2 серед спадкоємців за законом був його рідний брат ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , але він спадщину у встановлений законом строк не прийняв, інших спадкоємців за законом або заповітом не було. Позивач хоче отримати право на спадкування майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_5 мотивуючи тим, що його батько, який є рідним братом відповідача, наче б то проживав на день смерті матері, разом з нею за однією адресою, що насправді не відповідає дійсності, та спростовується матеріалами спадкової справи №137/2024, зокрема довідкою № 08-58/365 від 28.05.2024 р. Барської міської ради, відповідно до якої він до складу сім`ї спадкодавця не входив, та з нею не проживав. Просили відмовити у позові.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що покійний ОСОБА_3 був її племінником. ОСОБА_5 була її сестрою. З покійною ОСОБА_5 проживав її син ОСОБА_8 . ОСОБА_9 не проживав він мав квартиру на цукровому заводі. Коли ОСОБА_5 захворіла то ОСОБА_9 обходив її. Він був біля мами, брав трубку телефону. ОСОБА_9 в підвалі зробив собі житло, поклав ліжко і жив. ОСОБА_10 ночував. Передягав маму, лікував її. Свідок особисто не бачила чи постійно жив ОСОБА_11 з ОСОБА_5 . Коли свідок приходила, то бачила його біля неї.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що з ОСОБА_5 проживав її син ОСОБА_11 на час її хвороби. Він лікував її, обходив. Проживав в підвалі, покинув свою квартиру на цукровому заводі. ОСОБА_8 не міг фізично за станом здоров`я доглядати матір. ОСОБА_9 протягом двох років проживав з ОСОБА_13 . Вона завжди там бачила ОСОБА_14 . ОСОБА_8 не міг обходити маму фізичну і не хотів.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила, що ОСОБА_16 проживав постійно з батьками: ОСОБА_17 і ОСОБА_18 . Потім ОСОБА_16 і ОСОБА_5 жили разом, до дня її смерті. Так як ОСОБА_8 каліка то ОСОБА_9 обходив і ОСОБА_17 і ОСОБА_19 . Він мав квартиру на цукровому заводі. Забирав ОСОБА_20 до себе жити. ОСОБА_11 робив ремонт у будинку ОСОБА_21 , город садив. ОСОБА_9 обходив ОСОБА_19 теж. ОСОБА_5 не менше року хворіла. Олег навідувався. Померла ОСОБА_5 у своєму будинку по АДРЕСА_2 . Свідку не відомо чи ОСОБА_9 жив в будинку ОСОБА_21 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_22 пояснила, що ОСОБА_11 обходив маму ОСОБА_20 . Возив в лікарню, купував ліки. Бачила, як садив город, йшов через базар до неї. Чи ночував свідку не відомо. Вона була не часто в них у будинку. Надія говорила, коли ОСОБА_9 приходив то ночував. Свідок сама не бачила.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Кожна сторона, згідно ст. 12 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Метою звернення позивача до суду є встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, для оформлення спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про її смерть.

Згідно відомостей у довідці Барської міської ради Жмеринського району № 08-58 /365 від 28.05.2024 року зареєстроване місце проживання ОСОБА_5 : АДРЕСА_2 . На день смерті з нею був зареєстрований син ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_5 та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.12.2024 р. що підтверджується матеріалами спадкової справи № 137/2024 від 31.05.2024. Інших спадкоємців за законом або заповітом встановлено не було.

Син ОСОБА_5 - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований та проживав у власній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується даними довідки Барської міської ради Жмеринського району № 08-58 /506 від 10.07.2024 року.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявників зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Отже, суди встановлюють юридичні факти тільки у разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів. І тільки у разі наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту, такий факт може встановити суд у порядку окремого провадження, і такі факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем є доведеність факту спільного проживання як осіб, які були пов`язані спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків.

Доказами спільного проживання можуть бути показання свідків, довідка ЖЕК або запис у будинковій книзі, відмітка в паспорті, наявність у спадкоємця свідоцтва про смерть та інших особистих речей і документів померлого, медичне обслуговування за спільною адресою, фотографії певних подій, довідки з відповідних органів самоврядування про факт проживання однією сім`єю, трафіки мобільних телефонів, де буде видно, що особи ночували за однією адресою, тощо.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 періодично здійснював догляд за матір`ю ОСОБА_5 , а не постійно з нею проживав. Їх відносини не були пов`язані зі спільним веденням господарства, бюджету, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків.

Показання допитаних свідків носять загальний характер і не містять посилання на конкретні факти та обставини, які б давали суду можливість дійти висновку про наявність підстав, які входять до предмету доказування, і не стосуються спільного проживання позивача з померлою, а свідчать про епізодичні відвідування ним за місцем проживання останньої.

Самі лише пояснення свідків щодо загальних обставин, які пов`язані з тим, що ОСОБА_1 періодично приїжджав до ОСОБА_5 , допомагав їй по господарству, не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання, а можуть засвідчити лише факт наявності близьких відносин між сторонами.

Позивачем будь-які належні та допустимі докази на підтвердження спільного проживання із ОСОБА_5 , наявності спільного бюджету, участі у спільних витратах, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, виникнення усталених взаємних прав та обов`язків, суду не надано.

Отже, суд вважає, що позивачем не доведено факту постійного спільного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, у зв`язку з не підтвердженням позивачем належними доказами заявленого ним факту, що має юридичне значення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 229, 264, 265, 273, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Барський районний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Суддя: