ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 678/1464/22

провадження № 61-16133св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

судді-доповідача - Сердюка В. В.,

суддів: Грушицького А. І., Ігнатенка В. М., Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма-Обрій»,

відповідачі: ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Зоряний Світанок»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма-Обрій» на постанову Хмельницького апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року у складі колегії суддів Янчук Т. О., Грох Л. М., Ярмолюка О. І.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма-Обрій» (далі - ТОВ «Агрофірма-Обрій») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Зоряний Світанок» (далі -

ТОВ «Зоряний Світанок») про визнання договору оренди землі недійсним

та припинення речового права.

Позов мотивовано тим, що 07 травня 2010 року між ТОВ «Агрофірма-Обрій» та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі № 044Л строком на 10 років щодо земельної ділянки площею 3,58 га, кадастровий номер :06:012:0005, зареєстрований у Летичівському районному відділі Хмельницької регіональної філії «ДП «Центр ДЗК», номер запису в Державному реєстрі земель за 02 липня

2010 року № 23.

02 серпня 2017 року між ТОВ «Агрофірма-Обрій» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 07 травня 2010 року № 044Л, якою було визначено, що укладений 07 травня 2010 року договір оренди землі продовжено на 10 років, тобто до 01 серпня 2027 року.

Додаткову угоду зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18 січня 2018 року, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер витягу 110966856.

За таких обставин станом на дату подання позовної заяви вказаний вище договір є чинним, ніким не оскарженим та не визнаним у судовому порядку недійсним.

Позивач зазначав, що у вересні 2022 року йому стало відомо, що 01 жовтня

2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Зоряний світанок» укладено договір оренди землі строком на 10 років, предметом оренди є земельна ділянка, кадастровий номер :06:012:0005. На підставі цього договору 12 жовтня 2021 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено реєстрацію іншого речового права № 44541913.

Таким чином, станом на дату подання позовної заяви до суду на земельну ділянку, кадастровий номер :06:012:0005, одночасно існує два різних права оренди за різними орендарями. Договір оренди землі, укладений між власником земельної ділянки ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма-Обрій» від 07 травня 2010 року № 044Л, є чинним, його державну реєстрацію здійснено відповідно до Порядку ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року за № 1021.

Позивач указував, що спірний договір оренди землі укладено та зареєстровано

в період дії договору оренди землі, за якими орендарем є ТОВ «Агрофірма-Обрій»,

та з порушенням його прав, а тому договір, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Зоряний світанок» 01 жовтня 2021 року підлягає визнанню недійсним.

Разом із визнанням недійсним спірного договору оренди від 01 жовтня 2021 року позивач просив одночасно визнати припиненим інше речове право - право оренди щодо земельної ділянки площею 3,58 га, кадастровий номер :06:012:0005, розташованої на території Летичівської селищної ради, номер запису про інше речове право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 44541913.

На підставі викладеного ТОВ «Агрофірма-Обрій» просило суд:

- визнати недійсним договір оренди землі від 01 жовтня 2021 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Зоряний Світанок», строком на 10 років щодо земельної ділянки площею 3,5847 га, кадастровий номер :06:012:0005, розташованої на території Летичівської селищної ради, право оренди за яким зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, номер запису про інше речове право 44541913, з одночасним припиненням за ТОВ «Зоряний Світанок» права оренди земельної ділянки площею 3,5847 га, кадастровий номер :06:012:0005, яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, номер запису про інше речове право 44541913;

- стягнути з відповідачів на користь товариства судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Летичівський районний суд Хмельницької області рішенням від 08 травня 2023 року позов задовольнив.

Визнав недійсним договір оренди землі від 01 жовтня 2021 року, укладений

між ОСОБА_1 та ТОВ «Зоряний Світанок», строком на 10 років щодо земельної ділянки площею 3,5847 га, кадастровий номер :06:012:0005, розташованої на території Летичівської селищної ради, право оренди за яким зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, номер запису про інше речове право 44541913, з одночасним припиненням за ТОВ «Зоряний Світанок» права оренди земельної ділянки площею 3,5847 га, кадастровий номер :06:012:0005, яке зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, номер запису про інше речове право 44541913.

Стягнув солідарно з ОСОБА_1 та ТОВ «Зоряний Світанок» на користь

ТОВ «Агрофірма-Обрій» судові витрати в сумі 1 984,80 грн.

Летичівський районний суд Хмельницької області від 24 травня 2023 року додатковим рішенням стягнув солідарно з ОСОБА_1 та ТОВ «Зоряний Світанок» на користь ТОВ «Агрофірма-Обрій» судові витрати на правову допомогу у розмірі 40 000,00 грн, а саме по 20 000,00 грн з кожного.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позовних вимог, місцевий суд керувався тим, що оспорюваний договір оренди земельної ділянки укладено та зареєстровано в період дії договору оренди земельної ділянки від 07 травня

2010 року, за якими орендарем є позивач, та з порушенням прав позивача, а тому підлягає визнанню недійсним з одночасним припиненням права оренди земельної ділянки за ТОВ «Зоряний Світанок».

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Хмельницький апеляційний суд постановою від 12 жовтня 2023 року рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 08 травня 2023 року скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Агрофірма-Обрій» відмовив.

Стягнув з ТОВ «Агрофірма-Обрій» на користь ТОВ «Зоряний Світанок» судовий збір за подання апеляційної скарги 7 443,00 грн.

Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції не врахував висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах

від 20 березня 2019 року у справі № 587/2110/16-ц, від 10 квітня 2019 року у справі № 587/2135/16-ц, від 02 жовтня 2019 року у справі № 587/2331/16-ц, від 15 січня 2020 року у справі № 587/2326/16-ц, від 01 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, не звернув увагу на те, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів наявності порушеного права оренди спірної земельної ділянки чи майнового інтересу щодо цього об`єкта нерухомості, а отже, і права на подання позову.

Апеляційний суд звернув увагу, що договір оренди земельної ділянки від 07 травня 2010 року № 044Л після підписання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 07 травня 2010 року № 044Л за згодою сторін розірвано. Ця угода зареєстрована у відділі Держкомзему у Летичівському районі, про що вчинено запис від 27 лютого 2012 року за № 00824. Право оренди спірної земельної

за додатковою угодою від 02 серпня 2017 року до договору оренди земельної ділянки від 07 травня 2010 року № б/н у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ТОВ «Агрофірма-Обрій» не зареєстровано. Як вбачається із запису у Державному реєстрі речових прав орендарем спірної земельної ділянки є ТОВ «Дністер-Агро», правонаступником якого є СТОВ «Агрокряж». За таких обставин підписання 01 жовтня 2021 року ОСОБА_1 нового договору оренди землі із ТОВ «Зоряний Світанок» не могло порушити права позивача, оскільки фактично право оренди було зареєстровано за ТОВ «Дністер-Агро».

Короткий зміст вимог касаційної скарги

11 листопада 2023 року ТОВ «Агрофірма-Обрій» через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему подало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Хмельницького апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року, в якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Хмельницького апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року і направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі заявник посилається на пункт 1 частини другої статті

389 ЦПК України, зокрема зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 669/927/16-ц, від 20 листопада 2019 року у справі № 669/930/16-ц, від 18 квітня 2023 року у справі № 357/8277/19, та постановах Верховного Суду від 09 березня 2023 року у справі

№ 824/80/22, від 01 серпня 2019 року у справі № 669/982/16-ц, від 23 червня

2021 року у справі № 243/12648/19, від 12 лютого 2020 року у справі № 669/985/16-ц, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Заявник зазначає, що реєстраційний напис на поданій як доказ додатковій угоді не відповідає інформації, внесеній до Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, а тому додаткова угода не може вважатися такою, що набрала чинності.

ТОВ «Агрофірма-Обрій» не укладало додаткової угоди щодо розірвання договору оренди земельної ділянки, не проводило дій щодо її державної реєстрації, товариство щорічно обробляло спірну земельну ділянку та сплачувало за її користування орендну плату. Вказує, що суд апеляційної інстанції, ухвалюючи судове рішення, вийшов за межі доводів апеляційної скарги, дослідивши законність укладення 02 серпня 2017 року додаткової угоди між ТОВ «Агрофірма-Обрій» та ОСОБА_1 .

Інші учасники справи не скористалися правом на подання до Верховного Суду відзиву на касаційну скаргу.

Провадження у суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 30 листопада 2023 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою, витребував матеріали справи та надав строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Підставою відкриття касаційного провадження є пункт 1 частини другої статті

389 ЦПК України.

13 грудня 2023 року на адресу Верховного Суду надійшли витребувані матеріали справи.

Верховний Суд ухвалою від 18 серпня 2025 року призначив справу до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку від 21 листопада 2007 року серії ЯБ № 101670 ОСОБА_1 належить на праві власності земельна ділянка площею 3,58 га, кадастровий номер :06:012:0005, розташована на території Летичівської селищної ради Хмельницької області (т. 1, а. с. 114).

07 травня 2010 року між ТОВ «Агрофірма-Обрій» та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі № 044Л, що розташована на території Летичівської селищної ради, строком на 10 років щодо земельної ділянки площею 3,58 га, кадастровий номер :06:012:0005. Вказаний договір зареєстровано у Летичівському районному відділі Хмельницької регіональної філії «ДП «Центр ДЗК», про що в Державному реєстрі земель зроблено запис від 02 липня 2010 року за № 23, що також підтверджується листом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (далі - ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області) від 28 жовтня 2022 року № 3150/281-22 (т. 1, а. с. 9). Відповідно до пункту 12.4 договору оренди землі дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін.

Додатковою угодою до договору оренди земельної ділянки від 07 травня 2010 року № 044Л, укладеною між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма-Обрій» на підставі пункту 12.4 договору оренди землі, за згодою сторін розірвано вказаний у назві цієї додаткової угоди договір оренди земельної ділянки. Додаткова угода зареєстрована у відділі Держкомзему у Летичівському районі, про що вчинено запис від 27 лютого 2012 року за № 00824 (т. 1, а. с. 81).

Додатком до договору сторонами складено акт приймання-передавання (повернення з оренди), за яким орендар передав, а орендодавець у зв`язку з розірванням вказаного договору оренди землі - прийняв земельну ділянку, кадастровий номер :06:012:0005 (т. 1, а. с. 81).

Відповідно до повідомлення ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 04 квітня 2023 року № 1084/281-23 згідно з Книгою записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, записи про державну реєстрацію договорів оренди земельних ділянок Летичівського району Хмельницької області від 27 лютого 2012 року за № 00824 міститься запис з відміткою договір/додатковий договір внесення змін до договору оренди земельної ділянки площею 3,5847 га, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, форма власності приватна, орендодавець ОСОБА_1 , орендар ТОВ «Агрофірма-Обрій» (т. 1, а. с. 89).

На підставі заяви ОСОБА_1 16 травня 2013 року проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, кадастровий номер :06:012:0005, за ОСОБА_1 , відкрито розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на об`єкт нерухомого майна (т. 1, а. с. 123, зворот).

14 серпня 2013 року державним реєстратором Летичівського районного управління юстиції проведено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, кадастровий номер :06:012:0005, за ТОВ «Дністер-Агро», орендодавець

ОСОБА_1 , підстава виникнення іншого речового права - договір оренди

від 26 червня 2013 року № 55, строк дії договору 10 років, номер запису про інше речове право 2108324. Підставою внесення запису є рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень індексний номер 4981071 від 14 серпня 2013 року, є договір оренди, укладений між ТОВ «Дністер-Агро» та ОСОБА_1 (т. 1, а. с. 13).

02 серпня 2017 року між ТОВ «Агрофірма-Обрій» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору оренди землі № б/н від 07 травня 2010 року, за умовами якої сторони досягли домовленості викласти пункт 3.1 договору оренди землі від 07 травня 2010 року у такій редакції: «Договір оренди землі б/н від 07 травня 2010 року укладено з 02 серпня 2017 року до 01 серпня 2027 року строком на 10 років». Право оренди спірної земельної ділянки за цією додатковою угодою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ТОВ «Агрофірма-Обрій» не зареєстровано (т. 1, а. с. 153).

З копії реєстраційної справи відомо, що 18 січня 2018 року державним реєстратором прав на нерухоме майно КП «Подільський центр» Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області розглянуто заяву ТОВ «Агрофірма-Обрій» щодо внесення змін до запису про інше речове право за номером 2108324.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер витягу 110966856, реєстратором внесено зміни та зазначено строк дії іншого речового права - 01 серпня 2027 року, підстава для виникнення іншого речового права: договір оренди землі від 26 червня 2013 року № 55 видавник ТОВ «Дністер-Агро», ОСОБА_1 ; додаткова угода до договору оренди землі від 07 травня 2010 року, видана 02 серпня 2017 року, видавник орендар ТОВ «Агрофірма-Обрій», орендодавець ОСОБА_1 (т. 1, а. с. 14).

01 жовтня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Зоряний Світанок» укладено договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер :06:012:0005, строком на 10 років, а 12 жовтня 2021 року проведено реєстрацію іншого речового права за № 44541913 відповідно до договору оренди від 01 жовтня 2021 року (т. 1, а. с. 11).

За відомостями на виплату грошових коштів ТОВ «Агрофірма-Обрій» за період

із 2017 року до 2019 року відповідачка ОСОБА_1 отримувала у відповідному розмірі орендну плату за оренду ТОВ «Агрофірма-Обрій» земельної ділянки площею

3,5847 га, кадастровий номер :06:012:0005, розташованої на території Летичівської селищної ради Хмельницької області (т. 1, а. с. 141-152).

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

За положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов такого висновку.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржувана постанова апеляційного суду відповідає з огляду на таке.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 14 Конституції України визначає, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України).

Згідно із статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідні для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Законом України «Про оренду землі».

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» (в редакції від 01 січня

2010 року) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян

і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди (частина четверта статті 124 ЗК України, тут і далі - в редакції від 30 квітня 2010 року).

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом (стаття 20 Закону України «Про оренду землі» у редакції від 01 січня 2010 року).

Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації (стаття 18 Закону України «Про оренду землі» у вказаній редакції).

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації (частина третя статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

У цій справі суди встановили, що 07 травня 2010 року між ТОВ «Агрофірма-Обрій» та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі № 044Л, яка розташована на території Летичівської селищної ради, строком на 10 років щодо земельної ділянки площею 3,58 га, кадастровий номер :06:012:0005. Цей договір зареєстровано у Летичівському районному відділі Хмельницької регіональної філії «ДП «Центр ДЗК», про що в Державному реєстрі земель зроблено запис від 02 липня 2010 року за № 23 та підтверджується листом ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 28 жовтня 2022 року № 3150/281-22.

Додатковою угодою до договору оренди земельної ділянки від 07 травня 2010 року № 044Л, укладеною між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма-Обрій» на підставі пункту 12.4 зазначеного договору, за згодою сторін розірвано вказаний у назві цієї додаткової угоди договір оренди земельної ділянки. Додаткова угода зареєстрована у відділі Держкомзему у Летичівському районі, про що вчинено запис від 27 лютого 2012 року за № 00824.

Додатком до договору сторонами складено акт приймання-передавання (повернення з оренди), за яким орендар передав, а орендодавець у зв`язку з розірванням договору оренди землі прийняв земельну ділянку, кадастровий номер :06:012:0005.

Відповідно до повідомлення ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 04 квітня 2023 року № 1084/281-23 згідно з Книгами записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, записи про державну реєстрацію договорів оренди земельних ділянок Летичівського району Хмельницької області від 27 лютого 2012 року за № 00824 міститься запис з відміткою договір/додатковий договір внесення змін до договору оренди земельної ділянки площею 3,5847 га, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, форма власності приватна, орендодавець ОСОБА_1 , орендар ТОВ «Агрофірма-Обрій».

На підставі заяви ОСОБА_1 16 травня 2013 року проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, кадастровий номер :06:012:0005, за ОСОБА_1 , відкрито розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на об`єкт нерухомого майна.

14 серпня 2013 року державним реєстратором Летичівського районного управління юстиції проведено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, кадастровий номер :06:012:0005, за ТОВ «Дністер-Агро», орендодавець

ОСОБА_1 , підстава виникнення іншого речового права - договір оренди від 26 червня 2013 року № 55, строк дії договору 10 років, номер запису про інше речове право 2108324.

Підставою внесення запису є рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень індексний номер 4981071 від 14 серпня 2013 року, договір оренди, укладений між ТОВ «Дністер-Агро» та ОСОБА_1

02 серпня 2017 року між ТОВ «Агрофірма-Обрій» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору оренди землі № б/н від 07 травня 2010 року, відповідно до умов якої сторони досягли домовленості викласти пункт 3.1 договору оренди землі від 07 травня 2010 року у такій редакції: «Договір оренди землі б/н від 07 травня 2010 року укладено з 02 серпня 2017 року до 01 серпня 2027 року строком на 10 років».

З копії реєстраційної справи відомо, що 18 січня 2018 року державним реєстратором прав на нерухоме майно КП «Подільський центр» Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області розглянуто заяву

ТОВ «Агрофірма-Обрій» для внесення змін до запису про інше речове право

за номером 2108324.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер витягу: 110966856, реєстратором внесено зміни, де зазначено строк дії іншого речового права 01 серпня 2027 року, підстава для виникнення іншого речового права: договір оренди землі від 26 червня 2013 року № 55, видавник ТОВ «Дністер-Агро», ОСОБА_1 ; додаткова угода до договору оренди землі від 07 травня 2010 року, виданий 02 серпня 2017 року, видавник орендар ТОВ «Агрофірма-Обрій», орендодавець ОСОБА_1 .

Підставою внесення запису рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень індексний номер 4981071 від 14 серпня 2013 року є договір оренди, укладений між ТОВ «Дністер-Агро» та ОСОБА_1

01 жовтня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Зоряний Світанок» укладено договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер :06:012:0005, строком на 10 років.

12 жовтня 2021 року проведено реєстрацію іншого речового права за № 44541913, відповідно до договору оренди від 01 жовтня 2021 року між ОСОБА_1 та

ТОВ «Зоряний Світанок».

Таким чином, суд апеляційної інстанції встановив, що на час укладення договору оренди земельної ділянки, кадастровий номер :06:012:0005,

від 01 жовтня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Зоряний Світанок», договір оренди землі від 07 травня 2010 року № 044Л, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма-Обрій», розірвано додатковою угодою до вказаного договору на підставі пункту 12.4 цього договору оренди за згодою сторін. Додаткова угода зареєстрована у відділі Держкомзему у Летичівському районі, про що вчинено запис від 27 лютого 2012 року за № 00824.

Відповідно до частини першої статті 604 ЦК України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін.

Частина перша статті 651 ЦК України передбачає, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до статті 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Розірвання договору за взаємною згодою сторін є двостороннім правочином, до якого застосовуються загальні правила про вчинення правочину. Розірвання договору є вольовою дією, яка спрямована на припинення на майбутнє зобов`язань, які виникли з договору. Сутність розірвання договору виражається відмовою від виконання умов договору і від прийняття виконання за цим договором. Розірвання договору спричиняє повне припинення на майбутнє зобов`язань сторін договору.

Як уже зазначалося, стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Отже, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав

у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право (постанова Верховного Суду від 04 грудня 2024 року у справі № 753/7179/19, провадження № 61-3595св24).

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначено

у статті 16 ЦК України.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Отже, захисту в суді підлягає не будь-яке право особи, а саме порушене.

Звертаючись до суду з позовом, особа повинна довести як те, що її права були дійсно порушеними, так і особу, яка їх порушила. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21, провадження № 61-20968сво21).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий

за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня

2019 року у справі № 638/2304/17, провадження № 61-2417сво19).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд апеляційної інстанції, встановивши, що ТОВ Агрофірма-Обрій» не надало суду доказів на підтвердження наявності порушеного права оренди спірної земельної ділянки чи майнового інтересу щодо земельної ділянки, враховуючи укладений

між ТОВ «Дністер-Агро» та ОСОБА_1 договір оренди від 14 серпня 2013 року, який зареєстрований у встановленому законом порядку, в судовому порядку не оспорювався, правильно виснував про відсутність порушеного права позивача та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Доводи заявника у касаційній скарзі про те, що суд апеляційної інстанції, ухвалюючи судове рішення, вийшов за межі доводів апеляційної скарги колегія суддів не бере до уваги, оскільки апеляційний суд відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зважаючи на те, що в цій справі ТОВ «Агрофірма-Обрій» вважало, що право товариства порушене внаслідок укладення 01 жовтня 2021 року між ОСОБА_1 та

ТОВ «Зоряний Світанок» договору оренди спірної земельної ділянки, на яку воно претендує у зв`язку з укладенням додаткової угоди від 02 серпня 2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма-Обрій», апеляційний суд переглянув справу з урахуванням наявних у ній доказів у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів також не бере до уваги посилання ТОВ «Агрофірма-Обрій» як на підставу касаційного оскарження судових рішень застосування норм права без урахування висновків у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 587/2110/16-ц,

від 10 квітня 2019 року у справі № 587/2135/16-ц, від 02 жовтня 2019 року у справі

№ 587/2331/16-ц, від 15 січня 2020 року у справі № 587/2326/16-ц, від 01 квітня

2020 року у справі № 610/1030/18, з огляду на таке.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 587/2110/16-ц (провадження № 14-25цс19) розглядався спір за позовом САП «Родючисть» до ОСОБА_3, державного реєстратора, ФГ «Натон» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та скасування державної реєстрації.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 587/2135/16-ц (провадження № 14-74цс19) розглядався спір за позовом САП «Родючисть» до ОСОБА_3, державного реєстратора, ФГ «Натон» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та скасування державної реєстрації.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 587/2331/16-ц (провадження № 14-411цс19) розглядався спір за позовом САП «Родючисть» до ОСОБА_3, державного реєстратора, ФГ «Натон» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та скасування державної реєстрації.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 587/2326/16-ц (провадження № 14-442цс19) розглядався спір за позовом САП «Родючисть» до ОСОБА_3, державного реєстратора, ФГ «Натон» про визнання недійсним договору та скасування рішення про державну реєстрацію прав.

Ухвалюючи рішення у справах № 587/2110/16-ц, № 587/2135/16-ц, № 587/2331/16-ц, № 587/2326/16-ц про задоволення позовних вимог у частині визнання оспорюваного договору оренди земельної ділянки недійсним, суд першої інстанції, з висновками якого у цій частині погодився апеляційний суд та Велика Палата Верховного Суду, правильно керувався тим, що він укладений до закінчення дії попереднього договору, укладеного із позивачем. Крім того, у зазначених справах Велика Палата Верховного Суду вказала, що одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку суперечить вимогам закону, який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації, та призводить до порушення права позивача як орендаря.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19) розглядався спір за позовом ПП «Міловське» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ТОВ «Успіх Слобожанщини», Відділу з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Балаклійської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, про визнання недійсними договорів оренди та скасування рішень про державну реєстрацію права оренди.

Отже, встановлені судами у зазначених вище справах фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є іншими ніж у справі, яка переглядається. У наданих заявником у касаційній скарзі постановах Верховного Суду для порівняння, суди виходили з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

Крім того, висновки, викладені Верховним Судом у наданих заявником постановах для порівняння, не суперечать висновкам цієї постанови.

У справі, яка переглядається, визначальне значення має додаткова угода до договору оренди земельної ділянки, зареєстрована у відділі Держкомзему у Летичівському районі, про що вчинено запис від 27 лютого 2012 року за № 00824, якою на підставі пункту 12.4 договору оренди землі від 07 травня 2010 року № 044Л цей договір, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма-Обрій», розірвано.

За таких встановлених апеляційним судом обставин підписання 01 жовтня 2021 року ОСОБА_1 нового договору оренди землі з ТОВ «Зоряний Світанок» виключає порушення прав позивача, оскільки фактично право оренди було зареєстровано між ОСОБА_1 та ТОВ «Дністер-Агро».

Інші доводи заявника загалом зводяться до переоцінки доказів, що не відноситься до повноважень суду касаційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі

№ 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) виклала правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77-80, 89, 367 ЦПК України. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Висновки суду апеляційної інстанції з урахуванням встановлених у цій справі обставин не суперечать висновкам Верховного Суду, на які посилався заявник у касаційній скарзі.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами частин першої, другої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено

з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанціївідповідно до вимог статті 367 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права і порушення норм процесуального праває безпідставними, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування судового рішення, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої

та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку

з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 402, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма-Обрій» залишити без задоволення.

Постанову Хмельницького апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. В. Сердюк

Судді А. І. Грушицький

В. М. Ігнатенко

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров