ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 593/906/25Головуючий у 1-й інстанції Крамар В. М.
Провадження № 22-ц/817/1035/25 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої Хома М.В.

суддів Гірський Б. О., Храпак Н. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бережанського районного суду Тернопільської області від 07 серпня 2025 року, постановлену суддею Крамар В.М. у справі №593/906/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

01 липня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 04 липня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Бережанського районного суду від 07 серпня 2025 року позовну заяву повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вказує, що ухвала про повернення позовної заяви є необґрунтованою, постановленою з неправильним тлумаченням норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що повертаючи позовну заяву з підстав неповного усунення недоліків, суд не звернув увагу, що подання доказів можливе і на наступних стадіях судового процесу, а недоліки, які визначені судом, можуть бути усунуті на етапі підготовчого провадження. Вказує, що аналіз наданих сторонами доказів здійснюється судом при вирішення справи по суті, а не на стадії відкриття провадження у справі.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Частинами першою, другою, п`ятою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В позовній заяві позивачка посилається на обставини, які, на її думку можуть слугувати підставою для задоволення позовних вимог, зазначає відомості, які на її думку, підтверджують підстави задоволення позову про стягнення аліментів.

Ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 04 липня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Підставою для постановлення вказаної ухвали стало те, що позивачем не вказано відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у відповідача, також в позовній заяві всупереч п.5 ч.3 ст. 175 ЦПК України та ст. 182 СК України в позовній заяві відсутній виклад обставин про: де та з ким проживає дитина ОСОБА_3 , стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище позивачки; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; про перебування позивачки з відповідачем у шлюбі (коли і де зареєстровано шлюб між сторонами).

15 липня 2025 року на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху ОСОБА_1 до суду засобами поштового зв`язку надіслано оновлену позовну заяву в якій вказано відомості про відсутність електронного кабінету у відповідача та зазначено про те, де та з ким проживає дитина ОСОБА_3 , стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище позивачки; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; про те, що позивачка неодружена.

Ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 07 серпня 2025 року позовну заяву повернуто позивачу.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка хоч і подала позовну заяву в новій редакції, однак в повному обсязі недоліки не усунула, зокрема не надала до суду доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а саме: докази про матеріальний та сімейний стан позивачки, про стан здоров`я одержувача аліментів та її матеріальний стан (довідки про склад сім`ї; відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору).

Проте, колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції в ухвалі про повернення позовної заяви передчасними та такими, що не відповідають обставинам справи.

Відповідно до ч.3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Статтею 264 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Таким чином, питання щодо доведеності обставин, якими обґрунтовуються вимоги позивача, а також оцінка доказів здійснюються судом під час розгляду справи по суті, а не під час вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Колегія суддів вважає, що позивач, отримавши копію ухвали про залишення позовної заяви без руху, не ухилилася від виконання зазначених в ній вимог, оскільки на власний розсуд виконала вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, наявні у неї докази до уточненої позовної заяви долучила.

Тому, суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву з тих підстав, що позивачем не надано доказів про матеріальний та сімейний стан позивачки, про стан здоров`я одержувача аліментів та її матеріальний стан - не дотримався вимог цивільного процесуального закону, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про повернення заяви заявнику у зв`язку з не усуненням недоліків, допустив надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, наслідком чого стало порушення права особи на судовий захист.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що у відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Бережанського районного суду Тернопільської області від 07 серпня 2025 року - скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 13 жовтня 2025 року.

Головуюча М.В. Хома

Судді Б.О. Гірський

Н.М. Храпак