З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
08 жовтня 2025 року м. Черкаси
Черкаський районний суд Черкаської області
у складі: головуючого судді Волкової Н.С.,
за участю секретаря Костроміної Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
У обґрунтування вимог позивач зазначив, що 14.05.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №75568588, відповідно до якого позикодавець надає позичальнику у власність грошові кошти у сумі 4470,00 грн.
26 жовтня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено Договір факторингу №2610, за умовами якого останнє набуло право грошової вимоги до боржників, у тому числі за Договором позики №75568588 від 14.05.2021, укладеного з ОСОБА_1
03 квітня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром маркет» укладено Договір факторингу №030423-ФК, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до боржників, у тому числі за Договором позики №75568588 від 14.05.2021, укладеного з ОСОБА_1 .
Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 08 вересня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання на 08 жовтня 2025 р.
Представник позивача до судового засідання не з`явилася, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про наявність поважних причин неявки до судового засідання не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, зустрічний позов до суду не пред`явив.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться.
Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд зазначає таке.
Судом встановлено, що 14.05.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №75568588, відповідно до якого позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю проценти від суми позики (п. 1 Договору).
Пунктами 2.1, 2.2, 2.3 Договору визначено суму позики 4470,00 грн., строк позики 30 днів, процентну ставку (базову)/ день 1,99% (фіксована).
Відповідно до графіку повернення позики та сплати процентів, що зазначені у п. 2 Договору, визначено дату надання позики 14.05.2021, дату повернення позики (останній день) 13.06.2021, знижену процентну ставку/день 0,89%, процентну ставку за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день (не застосовується в період карантину) 2,70%, орієнтовну реальну річну процентну ставку 1680,12%, орієнтовну загальну вартість позики 5663,49 грн., що також відображено у таблиці обчислення загальної вартості кредиту, що є Додатком №1 до Договору позики №75568588.
Згідно договору факторингу №2610 від 26.10.2021, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (Фактор), Фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Факторові Права Вимоги до Боржників, зазначених в реєстрі Заборгованостей.
Відповідно до п. 5.2. Договору факторингу перехід від Клієнта до Фактора Прав вимоги за Портфелем Заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі Реєстру Заборгованостей, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля Заборгованостей та набуває відповідні Права вимоги.
Судом також досліджено договір факторингу №030423-ФК від 03.04.2023, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (Клієнт) та ТОВ «Фінпром маркет», Фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Факторові Права Вимоги до Боржників, зазначених в реєстрі Заборгованостей.
Відповідно до п. 5.2. Договору факторингу перехід від Клієнта до Фактора Прав вимоги за Портфелем Заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі Реєстру Заборгованостей, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля Заборгованостей та набуває відповідні Права вимоги.
Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором.
Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується електронною платіжною інструкцією від 14.05.2021 про перерахування коштів у сумі 4470,00 грн. на банківський картковий рахунок № НОМЕР_1 .
Відповідно до листа АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_1 . З виписки по картці вбачається, що 14.05.2021 на картку було зараховано 4470,00 грн.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідач користувався отриманими кредитними коштами, однак в добровільному порядку не повернув.
Згідно договору позики №75568588 від 14.05.2021 встановлений строк кредитування 30 днів, отже дата повернення кредиту 13.06.2021, що також відображено у графіку платежів до договору.
Умов пролонгації строку кредитування договір не містить.
Отже кредитор має нараховувати відсотки лише в межах строку дії договору, що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, а саме: «Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).
Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.
Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.
Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.
Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.
Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України» (п.п 81-85, 91).
Суд зазначає, що нарахування кредитором відсотків у період з 14.06.2021 по 11.09.2021 є необґрунтованим, оскільки здійснено поза межами строку кредитування, передбаченого договором.
Кредитор мав право нараховувати відсотки за користування кредитом з 15.05.2021 по 13.06.2021.
Ураховуючи, що кредитором нараховані відсотки за користуванням кредиту за межами строку дії кредиту, то у задоволенні вимог позивача в частині стягнення відсотків за користування кредитом, які нараховані починаючи з 14.06.2021, слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю.
З урахуванням зазначеного вище, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки за користування кредитом у сумі 2 668,50 грн. ((30 днів*88,95 грн./день).
На підставі зазначеного вище, ураховуючи, що отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, нарахування позивачем процентів за межами строку дії договору необґрунтоване, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з боржника заборгованості за договором позики у сумі 7138,50 грн., яка складається з суми боргу 4 470,00 грн., заборгованості за нарахованими відсотками 2 668,50 грн.
У решті вимог позивача слід відмовити за необґрунтованістю.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом задоволено позовні вимоги у сумі 7138,50 грн., що становить 47,14% позовної вимоги, а отже з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 1141,92 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1649,90 грн.
Керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 141, 223, 259, 263-265, 268, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
У іншій частині позовних вимог відмовити.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів.
Суддя: Н. С. Волкова