Провадження № 2/742/120/25
Єдиний унікальний № 742/4596/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 року

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді - Коваленка А.В., за участю секретаря Риндя Л.А., за участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , відповідача за первісним та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження в залі суду м.Прилуки цивільну справу за позовною заявою за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

І.Зміст позовних вимог та заперечень сторін.

У серпні 2024 року позивач за первісним позовом ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 в якій просить визнати за нею право власності на 1 / 2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 половину ринкової вартості, як компенсації в рахунок 1 / 2 частки прав на автомобіль Renault Megane, 2007 року випуску, д.н. НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 .

Аргументує свої позовні вимоги тим, що з 18 липня 2009 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 . На час звернення до суду в провадженні Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області перебуває її позов до відповідача про розірвання шлюбу.

В період спільного проживання за спільні сумісні кошти подружжя було придбано квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіль Renault Megane, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , VIN-код: НОМЕР_2 .

На сьогоднішній день відповідач не визнає її прав на придбане у шлюбі майно, у досудовому порядку спір вирішити неможливо. Тому позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

05 вересня 2024 року позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просить визнати спільним сумісним майном подружжя квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , виділивши у власність ОСОБА_3 квартиру, стягнувши на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості 1 / 2 частини квартири. Визнати спільним майном подружжя автомобіль Renault Megane, 2007 року випуску, д.н. НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 , виділивши у власність ОСОБА_1 вказаний автомобіль, стягнувши на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості 1 / 2 частини транспортного засобу.

Аргументує свої позовні вимоги тим, що з 18 липня 2009 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 . У шлюбі ними була придбана квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіль Renault Megane, 2007 року випуску, д.н. НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 .

В період перебування у шлюбі у них народилися діти: дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Мати дітей пішла з дому та проживає за іншою адресою, діти проживають разом з ним у спірній квартирі.

На даний час предметом розгляду в суді є спір між ним та ОСОБА_5 про розірвання шлюбу.

Тому він просить поділити придбане у шлюбі з ОСОБА_1 майно з урахуванням інтересів дітей.

ІІ.Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 серпня 2024 року відкрито провадження у справі за первісним позовом та призначено справу до підготовчого судового розгляду в порядку загального провадження на 11 год 00 хвилин 09 вересня 2024 року.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 вересня 2024 об`єднанопозовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя з позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, присвоївши спільний номер провадження №2/742/1380/24. Призначено справу до підготовчого судового розгляду в Прилуцькому міськрайонному суді Чернігівської області за правилами загального позовного провадження на 09 год 00 хв 10 жовтня 2024 року.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2024 року відкладено розгляд справи до 09 год 30 хв 11 листопада 2024.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11 листопада 2024 року призначено судову автотоварознавчу експертизу автомобіля марки RENAULT Mеganе Scenic, 2007 року, провадження у справі зупинено.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 грудня 2024 року відновлено провадження у справі.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 грудня 2024 провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 травня 2025 року відновлено провадження у справі та призначено до підготовчого розгляду на 10 год 00 хв 25 червня 2025.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 червня 2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду на 09 год 00 хв 23 липня 2025.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 липня 2025 року відкладено судовий розгляд справи до 11 год 30 хв 24 вересня 2025.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 вересня 2025 року оголошено перерву у справі до 15 год 15 хв 30 вересня 2025.

ІІІ.Позиції сторін.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом в судове засідання не з`явилась. ЇЇ представник в судовому засіданні пояснила, що спірна квартира є єдиним житлом ОСОБА_1 , яка на даний час перебуває за кордоном. Спірний автомобіль перебуває в користуванні ОСОБА_3 . Вони підтримують заявлені ними позовні вимоги та просять їх задовольнити, відмовити в задоволені зустрічного позову.

Позивач за зустрічним позовом та відповідач за первісним позовом та його представник в судовому засіданні підтримали заявлені ними позовні вимоги, просили його задовольнити, первісний позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні. ОСОБА_3 пояснив, що у ОСОБА_1 житла не має, але в останньої було спадкове майно, яке вона продала. Відповідач не проживає у спірній квартирі з листопада 2024 року, оскільки виїхала за кордон.

ІV.Фактичні обставини встановлені судом.

18 липня 2009 року ОСОБА_3 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу її прізвище змінено на « ОСОБА_8 » (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_5 , її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.11)

ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_6 , його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.12).

Згідно з договору купівлі-продажу квартири від 15 липня 2013 року ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 продали, а ОСОБА_3 купив квартиру АДРЕСА_2 . Житлова площа становить 31,5 кв.м, загальна площа 45,1 кв.м(а.с.37).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.07.2024, на ім`я ОСОБА_3 зареєстровано право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер :3972468 від 15.07. 2013 приватний нотаріус Литвиненко О.М. Прилуцький міський нотаріальний округ Чернігівської області, на підставі договору купівлі-продажу №1684 виданий приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Литвиненко О.М.(а.с.13).

Згідно з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 , транспортний засіб автомобіль Renault Megane, 2007 року випуску, д.н. НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 зареєстровано на ім`я ОСОБА_3 , мешканця АДРЕСА_1 (а.с.43)

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади Прилуцької територіальної громади від 29.07.2024, ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 12.04.2019(а.с.40).

Згідно з витягу з реєстру територіальної громади Прилуцької територіальної громади від 10.06.2024, ОСОБА_5 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 17.07.2013(а.с.41).

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади Прилуцької територіальної громади від 29.07.2024, ОСОБА_6 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 04.04.2015(а.с.42).

Судовим наказом Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29 липня 2024 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1 / 3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття(а.с.44)

Відповідно до довідки характеристики наданої комітетом самоорганізації населення №2 Заудаївського мікрорайону, ОСОБА_3 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зарекомендував себе із позитивної сторони, працює, бере активну участь у вихованні та утриманні дітей(а.с.45)

Відповідно до висновку судового експерта Даценка Григорія Дмитровича №058/24 від 05 грудня 2024, ринкова вартість автомобіля марки Renault Megane, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , універсал колір сірий, двигун V-1598 см.куб(бензин), реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , станом на 04.12.2024, становить 237193 грн 00 коп(а.с.88-95)

Згідно з висновку експерта Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №1363/24-24 від 13.05.2025, ринкова вартість квартири за адресою: АДРЕСА_1 , станом на дату проведення експертизи, без наявності ПДВ становить 321924 грн(а.с.122-132)

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 червня 2025 визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_6 з батьком ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.155-157)

Відповідно до інформації сформованої за допомогою додатку «Реєстр нерухомості» від 23.06.2025, на фізичну особу , РНОКПП НОМЕР_5 ( ОСОБА_1 ), в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості, в реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні відомості за вказаними параметрами(а.с.145).

V.Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Щодо статусу спірного майна.

Відповідно до приписів ч.1, ч.2 статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно приписів ч.1 статті 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Вказані норми закону регламентують презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Дана презумпція може бути спростована, і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі, в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідно до ч.19 Постанови Пленуму ВССУ від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуде за час шлюбу.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 липня 2009 року. Під час перебування у шлюбі ними як подружжям за власні кошти було придбано квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку, в інтересах сім`ї на підставі договору купівлі-продажу квартири №1684 виданого 15.07.2013 приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області Литвиненко О.М., ОСОБА_3 зареєстрував на своє ім`я.

Крім того, під час перебування у шлюбі сторони як подружжя за власні кошти придбали автомобіль марки Renault Megane, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , універсал колір сірий, двигун V-1598 см.куб(бензин), реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 .

Дані обставини визнаються сторонами, а тому суд вважає доведеним, що спірна квартира та автомобіль є спільною сумісною власністю позивача та відповідача та частки останніх є рівними і становлять по 1 / 2 частці у кожного.

Щодо вимог за зустрічним позовом про визнання спільним сумісним майном подружжя квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіль Renault Megane, 2007 року випуску, д.н. НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 .

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав.

Згідно із ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

Частиною 2 ст.315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть

бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, а встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем, і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).

Велика Палата Верховного Суду зауважувала, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 9901/172/20 (пункти 1, 80-81, 83), від 1 липня 2021 року у справі № 9901/381/20 (пункти 1, 43-47), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункти 6, 20-26, 101, 102), від 1 лютого 2022 року у справі № 750/3192/14 (пункти 4, 26, 47), від 22 вересня 2022 року у справі

№ 462/5368/16-ц (пункти 4, 36), від 20 червня 2023 року в справі № 554/10517/16-ц (пункт 7.47), від 4 липня 2023 року у справі № 233/4365/18 (пункт 31)).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц (провадження № 14-22цс20) зроблено такі висновки:

У справах позовного провадження факт належності майна подружжя, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК).

В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про розподіл майна подружжя, а лише є підставою для вирішення такої справи.

Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про наявність права на таке майно.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.21), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20, пункт 52).

Оскільки судом встановлено, що квартира та автомобіль придбані подружжям під час шлюбу в інтересах сім"ї, визнання у позовному провадженні факту, що квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіль Renault Megane, 2007 року випуску, д.н. НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 , є спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , є неналежним способом захисту, а тому в цій частині зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо вимог за первісним позовом про визнання за ОСОБА_1 право власності на 1 / 2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та за зустрічним позовом про виділення у власність ОСОБА_3 квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , стягнувши з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості квартири.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Аналогічна за змістом норма міститься в статті 321 ЦК України.

Частиною першою статті 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких, суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні, а саме: частка є незначною і не може бути виділена у натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що припинення права особи на частку в спільному майні поза її волею за рішенням суду на підставі позову інших співвласників (співвласника) можливе за наявності хоча б однієї з чотирьох передбачених частиною першою статті 365 ЦК України підстав, проте таке припинення в усякому випадку не повинно завдати істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, і за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

При цьому, висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об`єкта, який є спільним майном.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_3 в якості підстав для припинення права ОСОБА_12 на частку у праві спільної часткової власності на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що оскільки позивач за зустрічним позовом має на утриманні двох дітей, які проживають з ним, мати дітей ОСОБА_1 виїхала за кордон , а тому з урахуванням інтересів дітей просить виділити йому квартиру, а на користь відповідача стягнути компенсацію 1 / 2 частки квартири.

У зв`язку з пред`явленням позову про припинення права власності, позивач за зустрічним позовом виконав умову щодо попереднього внесення на депозитний рахунок суду компенсації вартості частки у квартирі, що належить відповідачу, перерахувавши 162462,00 грн на депозитний рахунок суду.

Суд зазначає, що відповідно до усталеної практики Верховного Суду припинення права на частку можливе за умови, що частка в майні є незначною.

Натомість, як встановлено судом сторони мають рівні частки, а саме по 1 / 2 частці, а отже вважати, що частка відповідача за зустрічним позовом є незначною підстав немає.

Слід зазначити, що ОСОБА_3 не надано жодних доказів та взагалі не зазначено жодних аргументів про неможливість виділу в натурі належної ОСОБА_1 частини спірної трикімнатної квартири та неможливість спільного користування квартирою .

Єдиним аргументом, необхідності припинення права ОСОБА_1 на частку, що зазначав ОСОБА_3 , це не проживання відповідача (за зустрічним позовом) в спірній квартирі з 2024 року, знаходження останньої за кордоном та перебування на його утриманні двох дітей, що не може бути безумовною підставою для припинення права на частку відповідача ( за зустрічним позовом).

Крім того, позивач ( за зустрічним позовом) не надав суду доказів того, що припинення права відповідача ОСОБА_1 на її частку не завдасть істотної шкоди її інтересам як співвласника .

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи й не спростовано позивачем, відповідач ОСОБА_1 не має іншого житла, крім 1 / 2 частки у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 іншого житла, крім спірної квартири не має, а компенсація вартості належної їй на праві власності частки в ній є незначною, суд приходить до висновку про те, що припинення права власності ОСОБА_1 на 1 / 2 частку квартири завдасть істотної шкоди її інтересам як співвласника.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від18 липня 2019 року у справі № 210/2236/15-ц(провадження № 61-33924св18).

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про припинення права власності ОСОБА_1 на 1 / 2 частку квартири та стягнення на її користь компенсації та задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права на 1 /2 частку спірної квартири.

Щодо вимог за первісним позовом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 половину ринкової вартості, як компенсації в рахунок 1 / 2 частки прав на автомобіль Renault Megane, 2007 року випуску, д.н. НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 та зустрічних позовних вимог про виділення у власність ОСОБА_1 автомобіль Renault Megane, 2007 року випуску, д.н. НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 , стягнувши на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості 1 / 2 частини транспортного засобу.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 Цивільного кодексу України.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Вказаною постановою роз`яснено, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя.

Як встановлено , судом та зазначено вище, автомобіль Renault Megane, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , VIN-код: НОМЕР_2 є спільною сумісною власністю сторін з належністю останнім по 1 / 2 частці.

Суд приймає як доказ вартості спірного автомобіля висновок експерта № 058/24 від 05.12.2024 року, яким встановлено вартість автомобіля в сумі 237193 грн 00 коп, оскільки відповідач (за первісним позовом) не скористався своїм правом на спростування даного висновку, що відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18).

Судом встановлено, що спірний автомобіль зареєстровано на ім`я ОСОБА_3 та перебуває в його користуванні. ОСОБА_1 на даний час перебуває за кордоном.

В матеріалах справи відсутні докази про наявність у ОСОБА_1 права керування транспортним засобом, що на переконання суду свідчить про неможливість останньою використовувати транспортний засіб.

Оскільки автомобіль є неподільною річчю, суд вважає за необхідне залишити автомобіль марки Renault Megane, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , універсал колір сірий, двигун V-1598 см.куб(бензин), реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 у володінні ОСОБА_3 , стягнувши з останнього на користь ОСОБА_1 1 / 2 частину ринкової вартості автомобіля, тобто 118596 грн 50 коп.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення первісного позову та відмови у задоволенні зустрічного, в цій частині.

VІ.Розподіл судових витрат.

Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по справі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за правилами ч.1 ст.141 ЦПК України.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Враховуючи, що первісні позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, судовий збір за позов майнового характеру підлягає стягненню з відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 на користь позивача за первісним позовом ОСОБА_1 у сумі 2795 грн 58 коп, тобто 1 % ціни позову виходячи з установленої вартості спірного майна( вартість 1 / 2 частини спірної квартири становить 160962 грн та вартість 1 / 2 частини автомобіля - 118596 грн 50 коп.)

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 при зверненні до суду сплатила 4707 грн 59 коп судового збору на користь держави. Зважаючи, що з відповідача ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_1 2795 грн58 коп в рахунок відшкодування коштів за судовий збір, переплата становить 1912 грн 01 коп, яка підлягає поверненню ОСОБА_1 з Державного бюджету.

Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи , належать витрати, в тому числі пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів,експертів та проведення експертиз.

За ст.102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Згідно з ч.1, 5, 6 ст.106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Експертиза проводиться у судовому засіданні або поза межами суду, якщо це потрібно у зв`язку з характером досліджень, або якщо об`єкт досліджень неможливо доставити до суду, або якщо експертиза проводиться на замовлення учасника справи (ч. 1 ст. 108 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що у вказаній цивільній справі було проведено експертне дослідження, за результатами якої експертом складений експертний висновок.

Відповідно до платіжної інструкції №4РВЕ-5МНР-8Х41-В0А7 від 20.11.2024 ОСОБА_1 сплатила експерту Даценку Г.Д. 3500 грн за експертну оцінку автомобіля(а.с.115).

За таких обставин з ОСОБА_3 користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 3500 грн в рахунок відшкодування витрат за проведення експертного дослідження.

За зустрічним позовом ОСОБА_3 було сплачено судовий збір у сумі 4707 грн 59 коп.

Відповідно до квитанції №0.0..1 від 06.01.2025 ОСОБА_3 сплатив Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України 15145 грн 60 коп за проведення судової оціночно-будівельної експертизи №1363/24-24 від 13.05.2025(а.с.105).

Виходячи з положень ст.141 ЦПК України судові витрати у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Оскільки в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено, то судові витрати покладаються на позивача за зустрічним позовом.

ОСОБА_3 , для забезпечення заявлених ним зустрічних позовних вимог, попередньо було внесено на депозит суду 162462 грн, які враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову, підлягають поверненню ОСОБА_3 .

Керуючись вищевикладеним, на підставі ст.12,13,81,133,142,258-259,263,264, 265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1 / 2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_3 (сто вісімнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто шість) грн 50 коп, половину ринкової вартості, як компенсації в рахунок 1 / 2 частки прав на автомобіль Renault Megane, 2007 року випуску, д.н. НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 , а автомобіль залишити у ОСОБА_13 .

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , 2795 (дві тисячі сімсот дев"яносто п"ять)грн 58 коп в рахунок відкодування коштів за судовий збір сплачений при подачі позовної заяви та 3500 грн в рахунок відшкодування коштів за експертизу.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , 1912 (одна тисяча дев"ятсот дванадцять) грн 01 коп переплати судового збору сплаченого при подачі позовної заяви згідно з квитанції ID 1390-2833-4602-0735 від 05.08.2024/.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя - відмовити.

Зобов"язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області повернути ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , 162462 (сто шістдесят дві тисячі чотириста шістдесят дві) грн 00 коп, сплачені ним на депозитний рахунок кошти, згідно квитанції АТ «Ощадбанк» №10024/0311 від 19.06.2025 - після набрання рішення законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Анатолій КОВАЛЕНКО