Справа № 504/4684/24
Номер провадження 2/504/1546/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2025с-ще Доброслав

Доброславський районний суд Одеської області в складі:

головуючої - судді Вінської Н.В.,

секретаря судового засідання Коцар А.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника третьої особи Фомюк С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , за участю третьої особи: Органу опіки та піклування Доброславської селищної ради сільської ради Одеського району Одеської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Доброславської селищної ради сільської ради Одеського району Одеської області про позбавлення батьківських прав відносно доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини.

В судовому засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримали позовну заяву та просили суд її задовольнити з підстав викладених у позові,

Відповідачка ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, та просила суд відмовити у задоволенні позову. Відповідач стверджує, що позивач та його родина перешкоджають їй у спілкуванні з дитиною, при цьому зазначає що постійно здійснює спроби вийти на контакт.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Доброславської селищної ради сільської ради Одеського району Одеської області Фомюк С.В. в судовому засіданні залишила вирішення питання про позбавлення батьківських прав відповідача на розсуд суду.

Суд, дослідивши та проаналізувавши докази по справі, вислухавши сторін, приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 10.04.2020 року, батьками якої згідно до свідоцтва є позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4 .

Наразі малолітня ОСОБА_5 проживає разом із батьком ОСОБА_1 , що підтверджується актом обстеження матеріально побутових умов сім`ї та не заперечується сторонами у справі.

В провадженні Доброславського районного суду Одеської області перебуває цивільна спарва №504/263/21 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матір`ю, яка на даний час залишається невирішеною.

Органом опіки та піклування Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області підготовлено та подано до суду висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 по відношенню до її малолітньої доньки, ОСОБА_5 . У відповідності до наданого до суду висновку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає в будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , будинок відповідно до акту обстеження умов проживання від 22.10.2024 року має належні умови проживання. Матір дитини ОСОБА_4 , згідно характеристики, зарекомендувала себе порядною людиною та турботливою матір`ю. Жодних скарг з боку сусідів на громадянку не надходило (характеристика надана Шомполівським старостинським округом від 07.01.2025 року № 15.3-07/02 ). ОСОБА_4 на даний час не працює (знаходиться у декретній відпустці).

Представниками Служби у справах дітей Доброславської селищної ради та Центру надання соціальних послуг Доброславської селищної ради 07.01.2025 року здійснено обстеження умов проживання за місцем проживання ОСОБА_6 з бабусею, ОСОБА_7 , та батьком ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 . Умови проживання задовільні, але в будинку був присутній неприємний запах. В дитини є дитячий диван, іграшки, одяг, взуття, все необхідне для розвитку дитини. Під час відвідування сім`ї ОСОБА_1 , при спілкуванні з батьком дитини бабуся ОСОБА_7 постійно втручалася в розмову свого сина, ОСОБА_1 , з головним спеціалістом Служби у справах дітей селищної ради та замість нього відповідала на поставленні йому запитання. При спілкуванні з начальником Служби у справах дітей селищної ради, на поставлене їй запитання щодо перешкоджання у спілкуванні та побаченні матері ОСОБА_4 , з донькою, бабуся ОСОБА_7 , підтвердила інформацію про те, що дійсно вона заборонила вихователю дитячого садка бачитись та спілкуватись матері ОСОБА_4 , з рідною донькою ОСОБА_5 .

Враховуючи викладене орган опіки та піклування Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дитини, враховуючи відсутність вагомих підстав затвердив висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , по відношенню до її малолітньої доньки, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ст. 164 СК України, один з батьків може бути позбавлений батьківських прав, якщо буде встановлено, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованні дитини.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до Постанови пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» з наступними змінами, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі вищенаведеного суд вказує на те, що позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно дитини в матеріалах справи відсутні.

Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи матері, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позивачем ОСОБА_1 жодним чином не доведено, що поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, при цьому суд приймає до уваги, бажання відповідача ОСОБА_4 приймати участь у житті дитини, що виразилось у зверненні до суду із позовом про визначення місця проживання дитини із матір`ю, окрім того суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування та викладені у зазначеному висновку обставини, що можуть свідчити про перешкоджання ОСОБА_4 у спілкуванні із донькою.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

При цьому суд виходить з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а позивачем належних та допустимих доказів ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, які б були законною підставою для позбавлення його батьківських прав, не надано.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно неповнолітнього сина не забезпечуватиме інтересів самої дитини, оскільки позивач не довів, та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення матері по відношенню до дитини батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачкою від виконання батьківських обов`язків відносно дитини.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому вважає за необхідне у позові відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 259, 264-265, 354, 355 ЦПК України, ст.164 СК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , за участю третьої особи: Органу опіки та піклування Доброславської селищної ради сільської ради Одеського району Одеської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Вінська Н. В.