ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 490/1936/25
Провадження № 2/483/400/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

02 жовтня 2025 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Рак Л.М.,

за участю секретаря Гречки С.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

14 квітня 2025 року з Центрального районного суду м. Миколаєва до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла вказана цивільна справа в порядку ст.ст. 31, 32 ЦПК України.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПІНГ-ПОНГ» (далі ТОВ «ПІНГ-ПОНГ»), яке відповідно до наказу № 70-к від 01 липня 2025 року на виконання рішення єдиного учасника ТОВ «ПІНГ-ПОНГ» № 1778 від 01 липня 2025 року перейменовано на товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» (далі ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС»), звернулося до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 . Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 16 березня 2020 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1472815. Зазначений договір було підписано електронним підписом позичальниці, який було відтворено шляхом використання нею одноразового ідентифікатора (електронного підпису), що був надісланий на її номер мобільного телефону. Відповідно до умов договору ТОВ «МІЛОАН» надало відповідачці кредит в сумі 9000 грн. строком на 30 днів з 16 березня 2020 року до 15 квітня 2020 року, зі сплатою відсотків 0,01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка становила 2,5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідачка своїх зобов`язань в порядку та на умовах визначених договором, не виконала, у зв`язку з чим, виникла заборгованість в сумі 22527 грн., з яких: 9000 грн. заборгованість за тілом кредиту; 13527 грн. заборгованість за відсотками. 09 жовтня 2020 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 03/10, відповідно до умов якого ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» отримало право грошової вимоги за кредитними договорами до боржників ТОВ «МІЛОАН», в тому числі й до відповідачки ОСОБА_1 . В подальшому, 24 січня 2022 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» укладено Договір факторингу № 1/15, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» набуло право грошової вимоги за кредитними договорами до боржників, в тому числі й до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором № 1472815 від 16 березня 2020 року. Посилаючись на те, що відповідачка належним чином не виконувала своїх зобов`язань щодо погашення кредиту та відсотків за кредитним договором, в зв`язку з чим за нею утворилась заборгованість в розмірі 22527 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9000 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 13527 грн., позивач просив стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи, а саме: витрати зі сплати судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн.

Ухвалою суду від 15 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

28 квітня 2025 року від представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Мунтяну І.І. через систему «Електронний суд» до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому представник відповідачки просив відмовити в задоволенні позову ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1472815 з тих підстав, що договір укладався строком на 30 днів, з розрахунку заборгованості вбачається, що проценти нараховувались до 17.03.2020 року, тобто у більший строк ніж передбачено договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Крім того, представник відповідачки посилається на те, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі з 16 березня 2020 року, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , посвідченням офіцера серії НОМЕР_2 та довідкою № 882 від 25 квітня 2025 року та на неї поширюються пільги, передбачені ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами понесені ним витрати на правову допомогу (а.с. 116-118).

05 травня 2025 року через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивача зазначає, що ознайомившись детально з відзивом на позовну заяву, вважає його безпідставним та необґрунтованим. Так 16 березня 2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «МІЛОАН» було підписано кредитний договір № 1472815, на підставі п. 1.1. якого позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. договору (далі кредит), а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п.1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Згідно з п.1.2. кредитного договору, сума кредиту становить 9000 грн. у валюті: Українські гривні. Відповідно до п.1.3. кредитного договору, кредит надається строком на 30 днів з 16 березня 2020 року. Пунктом 1.4. кредитного договору визначено, що термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 15 квітня 2020 року. Поряд з цим, згідно з п.1.5. кредитного договору, загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити позичальник за цим договором (без врахування суми (тіла) кредиту) складає 27.00 грн. в грошовому виразі та 4.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 9027 грн. Загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтована реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а кредитний договір залишиться чинним протягом погодженого строку та що позикодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі. Відповідно до п. 1.5.1. кредитного договору, комісія за надання кредиту: 0,00 грн., яка нараховується за ставкою 0,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Поряд з цим, згідно з п.1.5.2. такого Кредитного договору, проценти за користування кредитом: 27 грн., які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Також згідно з п.1.6. кредитного договору, базова процентна ставка за користування кредитом становить 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Незважаючи на інші умови договору сторони домовились, що якщо позичальник всупереч умовам цього договору продовжує користуватись кредитом після спливу терміну (дати) повернення кредиту, проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 Договору в період прострочення позичальника нараховуються за вибором позикодавця в якості процентів за користування кредитом або в якості процентів передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів передбачених ст. 625 ЦК України, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 Договору. Крім того, ТОВ було взято до уваги вимоги Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у відповідності до змісту анкети-заяви № 1472815 від 16 березня 2020 року, відповідачем були заповнені особисті дані, а саме: «…Освіта: Вчений ступінь. Соціальний статус: Найманий працівник. Місце роботи: в/ч НОМЕР_3 , військова служба. Щомісячні доходи: 14700.00 грн…», а ТОВ «МІЛОАН» прийнято інформацію, та погоджено кредит на мінімальній ставці процентів: 0,01 % за кожен день користування та в разі невиконання кредитних зобов`язань стандартна (базова) процентна ставка до взятих Позичальником зобов`язань становить 2,50 %. Оскільки, відповідач порушила умови кредитного договору № 1472815 від 16 березня 2020 року, кредит вчасно не повернула, тому за умовами кредитного договору, відбулася автопролонгація, яка не може перевищувати 60 днів. Також позивач надав разом із позовом усі необхідні докази отримання професійної правничої допомоги по справі, що підтверджують співмірність та справедливість витрат на професійну правничу допомогу із складністю справи, часом, обсягом та ціною позову, а отже стягнення із відповідача витрат на професійну (правову) допомогу адвоката у розмірі 6000 грн. підлягають до задоволення. (а.с. 127-132).

Учасники справи, в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник позивача Куриліна В.В. надала до суду заяву про проведення судових засідань за відсутності представника позивача та на підставі наявних у справі доказів заяву позивача задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка та її представник про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу.

Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що 16 березня 2020 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1472815. Зазначений договір було підписано електронним підписом позичальниці, який було відтворено шляхом використання позичальницею одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і його було надіслано на номер мобільного телефону відповідачки. Відповідно до умов договору ТОВ «МІЛОАН» надало відповідачці кредит в сумі 9000 грн., строком на 30 днів з 16 березня 2020 року до 15 квітня 2020 року, зі сплатою відсотків 0.01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка становила 2,5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (а.с. 31-37).

Факт перерахування ТОВ «МІЛОАН» кредитних коштів у розмірі 9000 грн. на рахунок відповідачки підтверджується платіжним дорученням № 16670701 від 16 березня 2020 року (а.с. 59).

ТОВ «ПІНГ-ПОНГ» наказом № 70-к від 01 липня 2025 року на виконання рішення єдиного учасника ТОВ «ПІНГ-ПОНГ» № 1778 від 01 липня 2025 року перейменовано на ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС».

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором № 1472815 належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 22527 грн., з яких: 9000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 13527 грн. заборгованість за відсотками (а.с. 23-24).

Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1 ст. 205 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ч. 1 ст. 207 ЦК України).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

В силу ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір № 1472815 від 16 березня 2020 року був вчинений сторонами в електронній формі.

Тому на нього поширюються вимоги Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтею 11 цього ж суду передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Електронний договір укладається і виконується в порядку передбаченому ЦК України, а також іншими актами законодавства.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункти 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Крім того, ст. 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні. За однією з таких підстав кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передавання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом.

Статтею 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним Договором або законом.

09 жовтня 2020 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 03/10, відповідно до умов якого ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» отримало право грошової вимоги за кредитними договорами до боржників ТОВ «МІЛОАН», в тому числі й до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1472815 від 16 березня 2020 року (а.с. 38-50).

24 січня 2022 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» укладено Договір факторингу № 1/15, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» отримало право грошової вимоги за кредитними договорами до боржників, серед яких права вимоги за кредитним договором № 1472815 від 16 березня 2020 року (а.с.51-63).

Отже, кредитний договір № 1472815 від 16 березня 2020 року був укладений з дотриманням вимог щодо укладення електронних правочинів, він містить усю інформацію та умови, що є необхідними для даного виду договорів, складений в передбаченій законом формі, підписаний відповідачкою одноразовим ідентифікатором.

Враховуючи викладене, оскільки відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконує, заборгованість не погашає, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором № 1472815 від 16 березня 2020 року в розмірі 9000 грн.

Вирішуючи вимогу про стягнення з відповідачки відсотків за користування кредитними коштами за кредитним договором № 1472815 від 16 березня 2020 року, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статей 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до пункту 2.3 Договору, позичальник за наявності відповідної пропозиції позикодавця має право на продовження строку користування/повернення кредиту на таких самих умовах, на певну кількість днів доступну у пропозиції, відповідно до розділу 6 правил. Для продовження строку користування кредитом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 правил, у т.ч. сплатити комісію за продовження кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів вчинення відповідачкою дій, передбачених п. 2.3 договору (пролонгація договору).

Оскільки доказів пролонгації договору, яка повинна бути підписаною між сторонами, суду не надано, у позикодавця ТОВ «МІЛОАН», виникло право нарахування процентів за договором тільки у межах строку його дії, тобто до 15 квітня 2020 року.

Таких же висновків дійшов Верховний Суд у правовій позиції, викладеній у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження № 14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), де зазначив, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У постанові від 05 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16) Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Отже, враховуючи узгоджені сторонами строки кредитування за кредитним договором, а також враховуючи відсутність належних та допустимих доказів щодо пролонгації строків дії кредитного договору, позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 процентів за користування кредитними коштами підлягають частковому задоволенню в межах строку дії кредитного договору у розмірі 27 грн. (9000 грн. х 0,01 % = 0,9 грн. в день, 30 днів х 0,9 грн. = 27 грн.).

Щодо заперечень представника відповідачки про стягнення з відповідачки процентів за користування кредитом з приводу поширення на неї пільги, передбаченої п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд зазначає таке.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», редакція якого діяла у період дії кредитного договору з 16 березня 2020 року до 15 квітня 2020 року, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Так, військовослужбовці, перелік яких визначений п. 15 ст. 14 Закону, які мають кредитні зобов`язання перед банками, мають право на встановлені законодавством пільги, а саме:

- звільнення від сплати відсотків за користування кредитом;

- звільнення від сплати штрафів/пені за несвоєчасну сплату платежів по кредиту.

Відповідно до роз`яснень Національного Банку України, для звільнення військовослужбовців, резервістів та військовозобов`язаних від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом відповідно до вимог п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», такі позичальники мають надати до Банку документи, що підтверджують їх призов під час мобілізації та проходження військової служби та відповідають переліку документів, зазначеним в листі Міністерства оборони України від 21.08.2014 № 322/2/7142.

На підтвердження доводів щодо наявності пільг, передбачених Законом, представником відповідачки надано посвідчення серії НОМЕР_1 , посвідчення офіцера серії НОМЕР_2 та довідку форми № 5 від 25 квітня 2025 року № 882 про те, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, є офіцером та перебуває на військовій службі за контрактом у військові частині НОМЕР_4 (умовна позначка) з 16 березня 2020 року (зв. бік а.с. 22, а.с. 23-24).

Таким чином, беручи до уваги, що відповідачкою та її представником не надано доказів того, що відповідачка брала або бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, тому на ОСОБА_2 не поширюються пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції яка діяла у період дії кредитного договору з 16 березня 2020 року до 15 квітня 2020 року.

З урахуванням викладеного, а також того, що позивач свій процесуальний обов`язок доказування виконав довів належними та допустимими доказами факт укладення кредитного договору у передбаченій законом формі, виконання кредитором умов договору щодо надання позичальнику кредитних коштів та та наявність у відповідачки заборгованості за кредитним договором лише у розмірі 9027 грн., з яких: 9000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 27 грн. заборгованість за відсотками, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, виходячи з принципу пропорційності відшкодування судових витрат до задоволених вимог, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 970 грн. 70 коп.

Разом з тим, не підлягають стягненню витрати на правничу допомогу, оскільки з доданих до позову документів, а саме договору № 43657029 про надання правової допомоги від 01 листопада 2024 року; детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М.; акту № 1472815 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 03 березня 2025 року (а.с. 18, 25, 26-30) не вбачається, що відповідні послуги адвокатом Білецьким Б.М. надавалися саме по даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Цивільний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС», ідентифікаційний , місцезнаходження: 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1, в рахунок заборгованості за кредитним договором № 1472815 від 16 березня 2020 року 9027 (дев`ять тисяч двадцять сім) гривень, з яких: 9000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 27 грн. заборгованість за відсотками, а також 970 (дев`ятсот сімдесят) гривень 70 копійок в рахунок сплаченого судового збору.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: