Справа №519/2068/25
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

10.10.25 року м. Південне

Суддя Південного міського суду Одеської області Барановська З.І., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, за участю заінтересованих осіб ОСОБА_2 , Південному відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі, Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

У С Т А Н О В И В:

До Південного міського суду Одеської області надійшла заява представника ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме визнати ОСОБА_2 на підставі рішення Сімейного суду Районного суду міста Ройтлінген, яке набрало законної сили 05.11.2024 у справі за реєстраційним номером 8F 1043/23; внести зміни до актового запису №36 від 19.02.2019, вчиненого Южненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеської області про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом змінення в графі відомості про батька з « ОСОБА_4 , громадянин України» на « ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин Азербайджанська Республіка», в графі про дитину внести « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Копію рішення надіслати до Южненського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для внесення відповідних змін до актового запису про народження №36 від 19.02.2019 року, дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ознайомившись зі змістом заяви та доданими до неї матеріалами суддею встановлено наступне.

Частиною 1 ст.2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.7 ст.19 та ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із п.5 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 1 ст.315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження.

Частиною 2 статті 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснено в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішення спору про право.

Відповідно до ст.130 Сімейного Кодексу України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного Кодексу України.

Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у ч.3 ст.128 Сімейного Кодексу України.

Відповідно до ст.128 Сімейного Кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 Сімейного Кодексу України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного Кодексу України.

В абз.2 п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.

Згідно абз.3-5 п.7 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст.135 Сімейного Кодексу України.

Тобто Закон чітко визначає, що встановлення факту батьківства в окремому провадженні можливе лише за однією умовою - смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини.

Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини.

Встановлення факту батьківства в судовому порядку відрізняється від визнання батьківства за рішенням суду за наступними критеріями:

- відсутність спору щодо батьківства дитини;

- смерть батька дитини, факт батьківства якого підлягає встановленню або оголошення його померлим;

- порядком судового розгляду справи (окреме провадження).

Представник у заяві зазначає, що 05.11.2024 набрало законної сили рішення суду яким ОСОБА_6 встановила батьківство, рішенням Сімейного суду Районного суду міста Ройтлінген від 26.11.2024 реєстраційний номер 8F 1043/23 було встановлено батьківство ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Південного міського суду Одеської області від 02.06.2025 визнано на території України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, а саме вищевказане рішення.

Тобто, заявлені вимоги заявника не підлягають розгляду в порядку окремого провадження, оскільки між сторонами мав місце спір про право щодо визнання батьківства, який вирішено Сімейним судом Районного суду міста Ройтлінген рішенням по справі реєстраційний номер 8F 1043/23 та яке було визнано на території України ухвалою Південного міського суду Одеської області від 02.06.2025

Частиною 4 ст.315 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, зокрема, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заявником заявлено вимогу про встановлення факту, який не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки вбачається спір про право, що дає підстави відмовити у відкритті провадження у справі на підставі ч.4 ст.315 ЦПК України.

Керуючись ст.186, 294, 315 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за заявою представника ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, за участю заінтересованих осіб ОСОБА_2 , Південному відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі, Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Суддя Південного міського суду

Одеської області З.І.Барановська