ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/653/25Головуючий у 1-й інстанції Коротич І.А.
Провадження № 22-ц/817/925/25 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників цивільну справу №601/653/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Медвідь Ірина Миколаївна, на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 11 червня 2025 року (ухвалене суддею Коротичем І.А., дату складання повного тексту не зазначено) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів Кременецький відділ державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року ОСОБА_4 (далі відповідач) звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5 (далі відповідачка) та ОСОБА_6 (далі відповідачка, апелянтка) про зменшення розміру аліментів.

Позов обґрунтовано тим, що 09 листопада 2007 року ОСОБА_4 одружився з ОСОБА_7 , про що Катеринівською сільською радою Кременецького району Тернопільської області вчинено відповідний актовий запис за №04. За час перебування у шлюбі у подружжя народилася одна дитина: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 08 жовтня 2009 року даний шлюб розірвано, про що Кременецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складено актовий запис про розірвання шлюбу №146. Після розірвання шлюбу з позивачем, відповідач повторно вийшла заміж та змінила прізвище на « ОСОБА_9 ». У Кременецькому відділі державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 15244419 з примусового виконання виконавчого листа № 2-867 від 30 вересня 2009 року, виданого Кременецьким районним судом Тернопільської області, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 серпня 2009 року до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, з позивача на користь ОСОБА_6 стягуються аліменти на утримання спільного сина ОСОБА_10 у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу).

13 серпня 2016 року ОСОБА_4 одружився з ОСОБА_5 . За час перебування у шлюбі у подружжя народилася одна дитина: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області у справі № 601/1539/18 від 09 листопада 2018 року шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_4 розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище дружини змінено на « ОСОБА_13 ». Судовим наказом, виданим Кременецьким районним судом Тернопільської області у цивільній справі №601/1540/18 судом було вирішено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_14 аліменти на утримання сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 серпня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття. ОСОБА_5 пред`явила судовий наказ Кременецького районного суду Тернопільської області у справі № 601/540/18 від 22 серпня 2018 року до примусового виконання до Кременецького відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що засвідчується постановою про відкриття виконавчого провадження № 57550641 від 31 жовтня 2018 року. Таким чином, з позивача на користь ОСОБА_5 стягуються аліменти на утримання спільного сина ОСОБА_15 у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу).

Просив суд при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів врахувати, що у позивача змінився сімейний стан: 06 червня 2020 року ОСОБА_4 одружився з ОСОБА_16 . Також з 26 лютого 2022 року позивач перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 , а тому постійно несе витрати на спорядження та різну військову амуніцію.

У зв`язку з наведеним, позивач просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) (виконавче провадження № 15244419), також зменшити розмір аліментів на корись ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/4 до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) (виконавче провадження №57550641).

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 11 червня 2025 року позов задоволено.

Зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на підставі виконавчого листа № 2-867 від 30 вересня 2009 року, виданого Кременецьким районним судом Тернопільської області на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття.

Зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на підставі судового наказу Кременецького районного суду Тернопільської області у справі № 601/1440/18 від 29 жовтня 2018 року, на корись ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/4 до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_6 , в інтересах якого діє адвокат Медвідь І.М., подала на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що, на думку апелянтки, зменшення розміру аліментів без доведення погіршення майнового становища чи стану здоров`я позивача не буде спрямоване на належне забезпечення потреб дитини ОСОБА_8 та суперечитиме його інтересам.

Зазначає, сама по собі зміна сімейного становища платника аліментів не є самостійною та достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, а позивачем не надано доказів про погіршення його матеріального становища станом на день звернення до суду з цим позовом.

Вважає, що розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_8 відповідає вимогам сімейного законодавства, не є надмірним, відповідає вимогам розумності, справедливості та інтересам дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення.

У зв`язку з наведеним апелянт просить скасувати рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 11 червня 2025 року та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

За правилами частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п.п.1, 3 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; cправи про стягнення аліментів.

Предметом позову у даній справі є зменшення розміру аліментів. При цьому ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У зв`язку з наведеним та на підставі ухвали апеляційного суду про призначення справи до судового розгляду у порядку письмового провадження, перегляд справи в апеляційному порядку здійснено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

09 листопада 2007 року ОСОБА_4 одружився з ОСОБА_7 , про що Катеринівською сільською радою Кременецького району Тернопільської області вчинено відповідний актовий запис за № 04.

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого Катеринівською сільською радою Кременецького району Тернопільської області від 10 квітня 2008 року слідує, що ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , актовий запис про народження № 03. Його батьками записані ОСОБА_4 та ОСОБА_17 .

Як вбачається з інформаційної довідки з Єдиного реєстру боржників від 18 лютого 2025 року та відповіді на запит № 4388 від 12 лютого 2025 року, у Кременецькому відділі державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №15244419 з примусового виконання виконавчого листа №2-867 від 30 вересня 2009 року, виданого Кременецьким районним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 серпня 2009 року до досягнення дитиною повноліття.

13 серпня 2016 року ОСОБА_4 одружився з ОСОБА_18 , про що Кременецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складено актовий запис №131 від 13 серпня 2016 року.

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого Кременецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 12 вересня 2024 року слідує, що ОСОБА_11 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про народження №3. Його батьками записані ОСОБА_4 та ОСОБА_12 .

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області у справі №601/1539/18 від 09 листопада 2018 року шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_4 розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище дружини змінено на « ОСОБА_13 ».

Судовим наказом Кременецького районного суду Тернопільської області від 22 серпня 2018 року (справа №601/1540/18, 2-н/601/57/2018), стягуються з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_14 аліменти на утримання сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 серпня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається з відповіді на запит №36136 від 23 жовтня 2023 року, у Кременецькому відділі державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №57550641 з примусового виконання виконавчого листа №601/1440/18 від 29 жовтня 2018 року, виданого Кременецьким районним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_12 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 серпня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП №57550641 вбачається, що згідно виконавчого листа Кременецького районного суду Тернопільської області №601/1440/18 від 29 жовтня 2018 року, заборгованість по аліментах у ОСОБА_4 станом на 01 лютого 2025 року становить 100835.79 грн.

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП №15244419 вбачається, що згідно з виконавчим листом Кременецького районного суду Тернопільської області №2-867 від 30 вересня 2009 року, заборгованість по аліментах у ОСОБА_4 станом на 01 лютого 2025 року становить 106570.59 грн.

Як вбачається з копії довідки №4387/о від 23 жовтня 2024 року, старший солдат ОСОБА_4 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_6 з 26 лютого 2022 року по теперішній час.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_16 06 червня 2020 року зареєстрували шлюб у Кременецькому міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст.51 Конституції України та статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7 та 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст.18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Положеннями ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

На підставі ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно із ч.ч.1, 3 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено, що у 2025 році прожитковий мінімум становить: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

В силу ч.7 ст.170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В силу ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, за змістом норм ЦПК України, наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Порядок наказного провадження встановлює спрощену процедуру вирішення спору, в тому числі спору про стягнення аліментів на дітей в певних частках заробітку (доходу) платника аліментів, а також визначає право боржника на звернення до суду з позовом про зменшення визначеного у судовому наказі розміру аліментів.

Разом із тим, підстави для зменшення розміру аліментів передбачені матеріальним законом, а саме ст.192 СК України. Такими підставами є зміна матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Аналіз положень ст.192 СК України дає підстави для висновку, що зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку суттєвої зміни матеріального та сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Така зміна обставин має настати після того, як суд або батьки (за домовленістю) визначили первісний розмір аліментів, при цьому, вирішуючи спір, суд зобов`язаний застосувати як положення ст.192 СК України, так і низку інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Звертаючись з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач зазначав, що ч.5 ст.183 СК України передбачено, що з батька на утримання двох дітей може стягуватися 1/3 частка від всіх видів заробітку (доходу), тобто 1/6 частка на утримання кожної дитини, в той час як на момент звернення до суду з позовом з нього стягується 1/4 на кожна дитину та фактично 1/2 його заробітку.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що зменшення розміру аліментів з 1/4 частини до 1/6 частину на утримання кожного неповнолітнього сина не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом, щодо захисту прав неповнолітніх дітей щодо рівності дітей у своїх правах, оскільки одна дитина відповідача не повинна отримувати аліменти у меншому розмірі, ніж інша, без будь-яких вагомих чи істотних підстав до цього.

Судом при винесені судового наказу від 22 серпня 2018 року (справа №601/1540/18, 2-н/601/57/2018), яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_14 аліменти на утримання сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, не враховано, що з позивача вже стягуються аліменти ще на одну дитину у такому самому розмірі.

Також, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_6 не надано жодного доказу на підтвердження її матеріального стану, так як обов`язок з утримання дитини покладається й на матір дитини.

Відповідачкою не доведено обставин, за яких визначеного розміру аліментів буде недостатньо для утримання сина сторін. Матеріали даної справи не містять також доказів, що дитина потребує матеріальної допомоги більшої, аніж визначений ст.182 СК України, як мінімальний рекомендований розмір аліментів. При цьому, відповідачкою також не надано і жодного доказу погіршення її матеріального становища.

Визначений судом першої інстанції розмір аліментів буде достатнім для забезпечення потреб дитини, відповідатиме рівності прав кожної дитини на належне матеріальне утримання, так як позивач буде платити аліменти на кожну дитину по 1/6 частині, а в загальному розмірі на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів (заробітку) доходу. В той час як на момент звернення з позовом з нього стягувалось фактично 1/2 заробітку позивача. Крім того, у позивача також змінився сімейний стан та з 26 лютого 2022 року він перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 , має заборгованості по сплаті аліментів.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу апелянта на те, що законодавство України дає право батькам згодом змінити встановлений розмір аліментів в сторону його збільшення або зменшення у зв`язку зі зміною матеріального становища, сімейного стану, стану здоров`я платника або одержувача аліментів чи за наявності інших життєвих ситуацій.

Інші доводи апеляційної скарги є аналогічними викладеним у відзиві на позовну заяву та не спростовують правильність висновку суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до власного тлумачення характеру спірних правовідносин та до переоцінки доказів.

У відповідності до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини другої статті 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частково задовольняючи позов, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 11 червня 2025 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені сторонами у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції залишити в межах, ними понесених.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України оскарженню не підлягає.

Дата складення повного тексту постанови 13 жовтня 2025 року.

Головуючий О.З. Костів

Судді: М.В. Хома

Б.О. Гірський