УХВАЛА

07 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 703/2330/22

провадження № 61-11987ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 07 лютого 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 29 липня 2025 року в справі за позовом комунального підприємства«Смілакомунтеплоенерго» доОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання та за зустрічним позовом ОСОБА_1 докомунального підприємства«Смілакомунтеплоенерго» про зловживання правом, протиправне вимагання, що пов'язане з порушеннямправ споживача, та стягнення моральної шкоди,

встановив:

У серпні 2022 року комунальне підприємство«Смілакомунтеплоенерго»(далі - КП «Смілакомунтеплоенерго») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість, яка складається з основного боргув сумі55475, 30 грн, пені в сумі 1 324, 83 грн, втрат від інфляції у сумі 6 946, 93 грн та 3 % річних у сумі 2 868, 94 грн.

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до КП «Смілакомунтеплоенерго», у якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив суд: визнати, що позовна заява КП «Смілакомунтеплоенерго» до нього про стягнення боргуз оплати послугз централізованого опаленняподана з порушенням вимогстатті 175 ЦПК України та повернути її заявнику;у разі задоволення цих вимог- зустрічну позовну заяву вважати неподаною, а у разі незадоволення цих вимог - визнати відсутність його правовідносин з КП«Смілакомунтеплоенерго» у сфері отримання послугз централізованого опалення; визнати, що він послуг з теплопостачання належної йому квартиривід КП «Смілакомунтеплоенерго» не отримував, не отримує та не має наміру отримувати; визнати, що у КП «Смілакомунтеплоенерго» відсутнє право вимогигрошових коштів з ньогоза послугиз теплопостачання; визнати, що КП «Смілакомунтеплоенерго» здійснило протиправневимагання грошових коштівз нього; визнати, що КП «Смілакомунтеплоенерго» зловживає правом вимоги грошових коштів з нього; визнати, що у КП «Смілакомунтеплоенерго» відсутнє право вимоги оплати за послуги теплопостачання, оскільки він не давав прямої та недвозначної згоди на її придбання (пункт 4 частини п'ятої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів»); визнати відсутністьпідстав для задоволенняпозовних вимогпервісного позовуКП «Смілакомунтеплоенерго» до нього про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання в повному обсязі; визнати наявність порушення законодавствапро захист прав споживачів КП «Смілакомунтеплоенерго» стосовно нього; стягнути з КП «Смілакомунтеплоенрго» на його користь757 001, 00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 07 лютого 2025 року позов КП «Смілакомунтеплоенерго» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Смілакомунтеплоенерго» 55 475, 30 грн боргу за послуги теплопостачання, 6 946, 93 грн інфляційних втрат, 3 % річних у сумі 2 868, 94 грн та 2431, 65 грн судового збору, а всього 67 722, 82 грн.

В решті позову відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 29 липня 2025 року рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 07 лютого 2025 року в оскаржуваній частині, ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 19 червня 2024 року таухвалуСмілянського міськрайонного суду Черкаської області від 07 серпня 2024 рокузалишено без змін.

22 вересня 2025 року ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 07 лютого 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 29 липня 2025 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Заявник просить поновити строк на касаційне оскарження, вказує, що копію повного тексту оскаржуваної постанови апеляційного суду ним отримано 21 серпня 2025 року. На підтвердження наведеного надає відповідні докази.

Відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено із поважних причин, він підлягає поновленню.

Також ОСОБА_1 просить звільнити його від сплати судового збору за подання касаційної скарги на судові рішення в частині первісного позову, посилаючись на те, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу за попередній календарний рік (пункт 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір»). На підтвердження наведеного надає суду копію довідки ГУ ПФУ в Черкаській області від 03 березня 2025 року № 444, згідно з якою його дохід за попередній 2024 календарний рік становить 41 329, 80 грн.

Частина перша статті 136 ЦПК України визначає право суду на звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, виходячи із майнового стану сторони, водночас стаття 8 Закону України «Про судовий збір» конкретизує порядок, умови такого звільнення та коло осіб, які можуть бути звільнені від сплати судового збору.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Ураховуючи неможливість сплати заявником судового збору у зв`язку з тим, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу за попередній календарний рік, наявні підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на судові рішення в частині первісного позову.

Крім того, заявник просить суд звільнити його від сплати судового збору за подання касаційної скарги на судові рішення в частині зустрічного позову, посилаючись на частину третю статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно з частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Оскільки заявник, який у цій справі за зустрічним позовом є позивачем, звільнений від сплати судового збору в силу вимог закону, тому відсутня процесуальна необхідність у вирішенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору за подання касаційної скарги на судові рішення в частині зустрічного позову.

Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме:

- застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року в справі № 6-110цс12 та у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України);

- судові рішення оскаржуються з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України. Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ухвалив:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 07 лютого 2025 року та постанови Черкаського апеляційного суду від 29 липня 2025 року.

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 07 лютого 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 29 липня 2025 року.

Відкрити касаційне провадження у вказаній справі.

Витребувати зі Смілянського міськрайонного суду Черкаської області цивільну справу № 703/2330/22 за позовом комунального підприємства«Смілакомунтеплоенерго» доОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання та за зустрічним позовом ОСОБА_1 докомунального підприємства«Смілакомунтеплоенерго» про зловживання правом, протиправне вимагання, що пов`язане з порушенням прав споживача, та стягнення моральної шкоди.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко