СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/8839/25

пр. № 2/759/4586/25

02 жовтня 2025 року

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Петренко Н.О.

за участю секретаря судових засідань Донець Г.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Ліснюк Н.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації та Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району міста Києва» про визнання новим наймачем в житлі та визнання права на приватизацію, без виключення з числа службового житла,

ВСТАНОВИВ :

І. Зміст позовних вимог.

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому просить:

- визнати її новим наймачем житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 ;

- визнати за нею право на приватизацію зазначеної квартири без виключення її з числа службового житла.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проживає у спірній квартирі з моменту народження, її батько отримав ордер на службове житло у 1979 році, родина постійно мешкала в цьому приміщенні, сплачувала комунальні послуги та належним чином утримувала квартиру. Після смерті батька позивач неодноразово зверталася до відповідачів із заявами про зміну наймача та виключення квартири зі службового житлового фонду, однак отримувала відмови.

Позивач вважає, що житло фактично втратило статус службового ще у 2002 році після передачі будинку в господарське відання КП, а відтак має право на приватизацію без попереднього виключення квартири з числа службових.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19 травня 2025 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою віл 02 липня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд.

ІІІ. Позиції учасників судового провадження.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Пояснила, що спірне житло фактично втратило статус службового через тривале проживання в ньому родини позивача (понад 30 років), а також тому, що батько позивача на момент повторного включення квартири до службового фонду у 2015 році вже не працював. Представник позивача посилається на судову практику Верховного Суду, яка надає право на визнання наймачем (ст. 106 ЖК УРСР) особу, що тривалий час добросовісно проживає у службовому житлі, а також стверджує, що наявність іншого житла (площею 12,6 кв. м) не позбавляє цього права.

Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація надала відзив, у якому не визнала позовні вимоги та заперечила проти їх задоволення.

У відзиві зазначено, що квартира АДРЕСА_1 є службовим житловим приміщенням, що підтверджується ордером та відповідними розпорядчими документами. Потреба у службовому житлі для працівників підприємства зберігається, а скорочення відповідних посад не відбувалося.

Позивачка є власницею іншого житла, що виключає соціальну необхідність у приватизації службової квартири. Питання виключення квартири зі службового фонду належить до дискреційних повноважень органу місцевої влади, рішення про відмову ухвалене в межах наданих законом повноважень та не оскаржене. Відсутність рішення про виключення квартири з числа службових унеможливлює її приватизацію згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 є службовим житловим приміщенням.

Службове житло було надано батькові позивача - ОСОБА_3 на підставі Ордера №000988 від 15.01.1979 у зв`язку з трудовими відносинами. Ордер № 000988 від 21.02.1979 року виданий ОСОБА_3 на право зайняття службового жилого приміщення.

Батько позивача, ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Житловий будинок, у якому розташована квартира, був переданий від ДКП «Київелектротранс» до повного господарського відання Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Святошинського району міста Києва на підставі розпорядження Святошинської РДА від 16.01.2002 № 56.

Позивач звернулася до відповідачів з метою виключення квартири з числа службових для подальшої приватизації

Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація прийняла рішення (за результатами засідання громадської комісії з житлових питань, Протокол №16 від 05.09.2024), яким відмовила у виключенні квартири №8 з числа службових, оскільки «потреба в такому його використанні не відпала».

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 18.04.2024 належить на праві власності інша житлова нерухомість, а саме: однокімнатна квартира АДРЕСА_3 .

Користування службовими жилими приміщеннями регулюється статтями 118-126 Житлового кодексу України, Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженим постановою Ради Міністрів Української РСР від 04.02.1988 № 37 (далі - Положення), іншими нормативними актами.

Відповідно до п. 6 Положення жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових.

Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» звернулося з клопотанням про виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службових в зв`язку з тим, що відпала потреба у такому її використанні.

Проте, жодна із наведених умов, яка б свідчила про те, що у підприємства відпала потреба у використанні спірної квартири як службової у Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» відсутня. Посади, яким відповідно до Переліку категорій працівників, може бути надано службові жилі приміщення не скорочені, а особи які працюють на таких посадах не забезпечені житлом. Потреба у забезпеченні службовим житлом працівників підприємства актуальна.

Право Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації приймати рішення щодо виключення жилих приміщень із числа службових визначено розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31.01.2011 № 121 «Про реалізацію районними в місті Києві державними адміністраціями окремих повноважень».

Статтею 118 Житлового Кодексу України встановлено, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього.

Відповідно до пункту 15 Положення службове жиле приміщення надається робітникам, службовцям і колгоспникам на час виконання ними обов`язків, які потребують проживання в такому приміщенні.

При отриманні службового жилого приміщення батько позивача був обізнаний із статусом квартири і дав свою згоду на її отримання та користування.

Що стосується тривалого терміну проживання позивача та її родини у спірному житлі, утримання, обслуговування, ремонту житла, а також оплати комунальних послуг, як підстави для виключення його з числа службових та підстави для приватизації, то законодавством не встановлено, що тривалий період проживання у службовому жилому приміщенні, його ремонт та оплата комунальних послуг є підставою для виключення жилого приміщення із числа службових або його приватизації.

Щодо фактичної втрати житлом статусу службового приміщення та права позивача на приватизацію, без процедури виключення житла зі службового.

Позивач стверджує, що після переходу житла до відання Святошинської держадміністрації таке житло втратило статус службового з 2002 року і відповідачі не мають жодних повноважень вимагати у позивача дотримуватися пункту 6 Положення, а спірне житло слід приватизувати за загальною процедурою. При цьому позивач не посилається на жодну норму Закону, яка б підтвердила таке право позивача.

Відповідно до абзацу 2 пункту 6 Положення виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Отже, житлове приміщення втрачає статус службового рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31.01.2011 № 121 «Про реалізацію районними в місті Києві державними адміністраціями окремих повноважень» районні в місті Києві державні адміністрації наділені повноваженнями приймати рішення щодо виключення жилих приміщень із числа службових. Святошинською районною в місті Києві державною адміністрацією рішення щодо виключення квартири АДРЕСА_1 із числа службових жилих приміщень Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» не приймалось.

Законом встановлені певні обмеження щодо приватизації державного житлового фонду.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових не підлягають приватизації. Спірна квартира віднесена до числа службових у встановленому порядку, не

втратила статусу службового, а тому її приватизація неможлива.

Щодо відсутності повноважень у громадської комісії з житлових питань Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» голови місцевих державних адміністрацій утворюють для сприяння здійсненню повноважень місцевих державних адміністрацій консультативні, дорадчі та інші допоміжні органи, служби та комісії, члени яких виконують свої функції на громадських засадах, а також визначають їх завдання, функції та персональний склад.

Громадська комісія з житлових питань Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - Комісія) утворена відповідно до розпорядження Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 16.02.2011 № 74 (зі змінами) з метою здійснення громадського контролю і забезпечення захисту житлових прав громадян.

У Святошинській районній в місті Києві державній адміністрації питання, які стосуються житлових прав громадян, у тому числі і питання щодо виключення жилих приміщень із числа службових, попередньо розглядаються на засіданнях Комісії.

З питань, що розглядаються, Комісія готує пропозиції і вносить їх на розгляд Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації.

Враховуючи вищевикладене, при прийнятті рішень, які стосуються житлових питань громадян, у тому числі і щодо виключення жилих приміщень із числа службових, Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація враховує пропозиції Комісії.

Враховуючи пропозиції Комісії Святошинською держадміністрації було прийнято відповідне рішення та листом від 10.09.2024 №107-6605 повідомлено підприємство.

Таким чином, при прийнятті оспорюваного рішення Святошинська держадміністрації діяла відповідно до вимог закону, в межах наданих повноважень та у визначений Законом спосіб.

Позивачем не доведено, що оскаржуване рішення прийнято неповноважним органом та поза межами повноважень.

Щодо визнання наймачем квартири та укладення договору найму.

Стаття 103 Житлового кодексу України визначає, що договір найму жилого приміщення може бути змінено відповідно до вимог законодавства України.

Згідно з частиною 1 статті 106 Житлового кодексу України повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача.

Спірна квартира є службовою, а тому відповідно до частини 2 статті 123 Житлового кодексу України до користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73 - 76, 79 - 83, 85, 90, частиною шостою статті 101, статтями 103 - 106 цього Кодексу.

Таким чином, у даному випадку позивачка не може бути визнана наймачем квартири за раніше укладеним договором найму жилого приміщення, а також не можуть бути проведені зміни до договору найму жилого приміщення.

Таким чином, на підставі встановлених судом фактичних обставин та правового аналізу, позов ОСОБА_2 не підлягає задоволенню , оскільки спірна квартира АДРЕСА_4 зберігає статус службового житлового приміщення, що підтверджується відсутністю рішення Святошинської РДА про її виключення з обліку, а відмова у такому виключенні визнана правомірною, оскільки потреба у житлі для підприємства не відпала. Крім того, позивачці на праві власності належить інша житлова нерухомість. Відповідно, вимога про визнання права на приватизацію без виключення з обліку суперечить імперативній нормі ч. 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Крім того, вимога про визнання позивачки новим наймачем також є необґрунтованою, оскільки ч. 2 ст. 123 ЖК УРСР прямо виключає застосування ст. 106 ЖК УРСР (про зміну наймача) до правовідносин користування службовими жилими приміщеннями. Отже, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що суперечать спеціальним нормам житлового законодавства.

Таким чином, з огляду на чинний статус спірного житла як службового, відсутність рішення про його виключення з відповідного фонду, дискреційний характер повноважень органів місцевої влади та відсутність порушення прав позивача, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

На підставі статей 118, 123 Житлового кодексу УРСР, статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», керуючись статтями 263-265, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації та Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району міста Києва» про визнання новим наймачем в житлі та визнання права на приватизацію, без виключення з числа службового житла - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя Н.О. Петренко