КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 760/3548/24 Головуючий у І інстанції Зуєвич Л.Л.
Провадження №22-ц/824/ 5669/2025 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 вересня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,

за участі секретаря Доброванової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 18 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача: 66 364,00 грн - суми вартості ремонту автомобіля; 3 300,00 грн - витрат за експертизу вартості матеріального збитку;16 852,00 грн - вартості оренди аналогічного автомобіля на час ремонту автомобіля позивача; 30 000,00 грн - моральної шкоди.

В обґрунтування позову, зазначав, що 09.12.2023 відповідач ОСОБА_2 завдав пошкоджень належному позивачу автомобілю Volkswagen Passat д/н НОМЕР_1 , вдаривши по переднім лівим дверям автомобіля, спричинивши сильну вм`ятину, подряпини та сколи лакофарбового покриття.

Крім того, ОСОБА_2 ображав позивача нецензурними словами та погрожував розбити бокове скло його автомобіля.

Зазначені обставини позивачем зафіксовано на відеокамеру телефона.

Зідно висновку експертизи № 13/01-24 експерта ОСОБА_3 двері автомобіля Volkswagen Passat д/н НОМЕР_1 підлягають заміні, тому позивач вважає, що ОСОБА_2 повинен оплатити матеріали та роботи по ремонту його автомобіля.

Разом з тим, вказується, що окрім матеріальних збитків, відповідач своїми погрозами та образами нецензурною лексикою в адресу позивача завдав йому сильних моральних страждань, принизив його честь та гідність та через цю подію позивач пережив стрес та мав проблеми зі здоров`ям, а саме підвищення тиску, безсоння, тощо.

На думку позивача, відповідач має компенсувати йому емоційні та фізичні страждання, завдані його неадекватними діями.

Також, позивач вважає, що відповідач має компенсувати вартість оренди аналогічного автомобіля, оскільки робота позивача потребує постійного пересування на автомобілі по м. Київ та Київській області та на час ремонту свого автомобіля Volkswagen Passat д/н НОМЕР_1 він буде змушений орендувати аналогічний автомобіль.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 18 листопада 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В доводах апеляційної скарги позивач, зокрема, зазначає що підставою для відмови в задоволенні позову стали: неспроможність суду повідомити відповідача про розгляд справи, так як відповідач не отримує вхідну кореспонденцію та не відслідковує оголошення на офіційному сайті судової влади; відсутність пояснень, яким чином позивач ідентифікував та визначив особу відповідача; недоведеність позивачем факту пошкодження автомобіля належними та достовірним доказами.

З такими висновками суду позивач не погоджується. Вказує, що особу відповідача було встановлено поліцією на підставі інформації з бази даних про штрафи за порушення ПДР особами, що керують автомобілем AUDI Q7д.н.з. НОМЕР_2 .

Позивач також зазначає, що не давав своєї згоди на розгляд справи в порядку спрощеного провадження.

Скаржник вказує, що надав суду відповідні фото та відео докази, на яких зафіксовано момент висловлення ОСОБА_2 в бік позивача нецензурних образ та пошкодження його автомобіля, а також копії документів з поліції, експертизу вартості матеріального збитку та копії квитанції про надсилання матеріалів справи відповідачу, однак суд не дав їм належної оцінки.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надійшло.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у відповідності до вимог процесуального законодавства.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 ЦПК України (частина третя статті 368 ЦПК України).

Відповідно до статті 128 ЦПК України (тут і надалі в редакції Кодексу, чинній на час апеляційного перегляду справи) суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Так, судова повістка, яка була направлена відповідачу ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем проживання : АДРЕСА_1 , повернулась без вручення адресату із відміткою Укрпошти про причини невручення «відсутній за вказаною адресою».

Згідно зі статтею 372 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи у разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на вказане, колегія суддів вважала за можливе розглядати справу у відсутності відповідача ОСОБА_2 , який згідно з положеннями ст. 128 ЦПК України вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи та його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи встановлено наступні фактичні обставини.

З копії протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (або таке, що готується) від 10.12.2023 о 00 год 18 хв. від ОСОБА_1 (а.с. 35-36), вбачається наступне: « 09.12.2023 р. близько 23:20 год я рухаючись на власному автомобілі марки Volkswagen моделі Passat В8, універсал сірого кольору, д.н.з НОМЕР_1 за адресою м. Київ, пр-т Повітрофлотський 1, у тверезому стані, після чого мене підрізав водій на автомобілі марки Audi моделі Q7, д.н.з. НОМЕР_2 , блакитного кольору. Після чого водій вищевказаного автомобіля вийшов з авто та почав виражатися нецензурною лексикою. В результаті чого вдарив ногою у двері (водійські) мого вищезазначеного автомобіля, спричинивши при цьому пошкодження автомобіля у вигляді вм`ятини. Погрожував перевернути авто потерпілого.»

Також, до матеріалів справи позивачем долучено копію відповіді Солом`янського ГУНП у м. Києві від 09.12.2023 (а.с. 32), наступного змісту: «Повідомляємо, що Ваше звернення зареєстроване в ЖЕО № 51636 від 09.12.2023 року, в Солом`янському управлінні поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві з приводу пошкодження Вашого автомобілю водієм автомобіля марки Audi Q7 д.н.з. НОМЕР_2 розглянуто. У ході перевірки, керівником слідчого відділу Солом`янського управління поліції було вивчено матеріали даної події. Обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення не встановлено. Підстав для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань органом досудового розслідування не виявлено.Після встановлення місця перебування водія автомобіля марки Audi Q7 д.н.з. НОМЕР_2 , його буде притягнуто до відповідальності за вчинення хуліганських дій.Інформуємо Вас, що Ваша заява розглянута відповідно до ст. 15 Закону України "Про звернення громадян", результати розгляду звернення можуть бути оскаржені в порядку передбаченому ст. 17 цього ж Закону, скарга на рішення, що оскаржувалось, може бути подана до органу або посадовій особі вищого рівня протягом одного року з моменту його прийняття, але не пізніше одного місяця з часу ознайомлення громадянина з прийнятим рішенням».

З матеріалів справи вбачається, що власником автомобіля марки Audi Q7 д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; НОМЕР_3 ) /а.с. 41/.

З наявної в матеріалах справи довідки ДОП Солом`янського УП ГУНП у м. Києві капітана поліції Цюрика А. вбачається, що проведеною перевіркою особи водія, який керував транспортним засобом Audi Q7 д.н.з. НОМЕР_2 , встановлено що громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає в м. Кривий Ріг, має доступ до користування автомобілем Audi Q7 д.н.з. НОМЕР_2 та згідно бази ІПНП «Армор» має штрафи за кермом даного автомобіля за порушення ПДР.

В матеріалах справи міститься звіт про визначення матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу від № 13/01-24 з додатками (а.с. 4-29), замовник оцінки - ОСОБА_1 , виконавець оцінки - Баранков В.О., підстави проведення оцінки - Договір № 13/01-24 від 10.12.2023, об`єкт оцінки - КТЗ Volkswagen Passat д/н НОМЕР_1 , мета оцінки - визначення вартості матеріального збитку, дата оцінки - 09.12.2023, дата складання звіту - 05.01.2024, з якого вбачається, що вартість матеріального збитку станом на дату ДТП 09.12.2023 становить - 37 325,71 грн; вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження, становить - 57 796,79 грн (а.с. 16).

Зі змісту платіжної інструкції № 9327-6445-8548-8169 від 21.12.2023 (а.с. 31) вбачається, що ОСОБА_1 здійснив переказ 3 300,00 грн отримувачу ФОП ОСОБА_3 ; призначення платежу: сплата за експертизу авто Фольксваген Пассат 2018 року НОМЕР_4 .

Відповідно до наданої позивачем копії рахунку-фактури № 18 від 12.02.2024 вартість послуги оренди автомобіля згідно договору № 12/2 від 12.02.2024 становить 16 852,00 грн (а.с. 53).

Яу вбачається з рахунку технічного обслуговування № 123053325 ФОП ОСОБА_5 від 12.12.2023, вартість виконаних робіт по ремонту належного ОСОБА_1 автомобіля марки Volkswagen Passat н.з. НОМЕР_1 склала 66 364,20 грн. (а.с. 30)

Крім того, на підтвердження позовних вимог до позовної заяви долучено копії довідки адресованої начальнику Солом`янського ГУНП у м. Києві полковнику поліції Ігорю Леусу (а.с. 33); додатку до доручення Національної поліції України (а.с. 34); пояснення ОСОБА_1 , від 10.12.2023 (а.с. 37); протоколу огляду місця події від 09.12.2023 (а.с. 38-39); фото-додатків (а.с. 42-48); свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 (а.с. 48-49); паспорту та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_1 (а.с. 50-52).

Також до матеріалів справи через систему «Електронний суд» долучено відеофайли, які апеляційним судом оглянуто.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем належними та допустимим доказами не доведено, що саме ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) заподіяв позивачу майнову шкоду.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками не може погодитись, виходячи з наступного.

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з частинами першою і другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю і стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України з відшкодування шкоди, то саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У даній справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 .

З пояснень позивача встановлено, що 09 грудня 2023 року водій автомобіля марки Audi моделі Q7, д.н.з. НОМЕР_2 , блакитного кольору, рухаючись по проспекту Повітрофлотському, 1, перегородив дорогу транспортному засобу «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_1 та змусив його зупинитись. Після чого водій автомобіля Audi Q7 вийшов з авто, виражався нецензурною лексикою, вдарив ногою у двері (водійські) автомобіля Volkswagen Passat, спричинивши при цьому пошкодження автомобіля у вигляді вм`ятини. Після скоєного водій автомобіля Audi Q7з місця події поїхав.

Вказана подія зафіксована позивачем на відеокамеру телефона, відеозапис доданий до матеріалів справи та досліджений судом.

Позивач ОСОБА_1 зі свого боку вчинив усі можливі дії для фіксації вказаного правопорушення, зокрема одразу повідомив поліцію про вказаний факт, надав письмові пояснення, фото, відеофайли, що підтверджується протоколом огляду місця події, протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке що готується), письмовими поясненнями, наданими позивачем поліції.

Та обставина, що винна у вчиненні вказаного правопорушення особа не була притягнута до відповідальності (кримінальної чи адміністративної), не може бути підставою для відшкодування завданої позивачу неправомірними діями шкоди.

В ході проведення перевірки заяви ОСОБА_1 поліцією було встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає в м. Кривий Ріг, має доступ до користування автомобілем Audi Q7 д.н.з. НОМЕР_2 та згідно бази ІПНП «Армор» має штрафи за кермом даного автомобіля за порушення ПДР.

І судом першої інстанції, і апеляційним судом вчинялись заходи для належного повідомлення відповідача ОСОБА_2 про розгляд даної справи. Позивач ОСОБА_1 надав суду апеляційної інстанції докази, які підтверджують факт вручення ОСОБА_2 , який проживає: АДРЕСА_1 , поштової кореспонденції, а саме направлених позивачем копії апеляційної скарги із додатками, яку відповідач ОСОБА_2 отримав власноруч 08.02.2025 року.

Поряд із цим, відзиву на апеляційну скаргу, будь-яких заперечень щодо заявлених позивачем позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, доказів на спростування факту пошкодження майна позивача відповідач до суду не направив.

Таким чином, встановивши, що позивач довів розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до пошкодження майна позивача, апеляційний суд доходить висновку про те, що завдана позивачу шкода підлягає відшкодуванню відповідачем.

При цьому, понесені позивачем витрати на оплату складання звіту про оцінку матеріального збитку в розмірі 3300,00 грн та оплату оренди автомобіля не період ремонту власного в сумі 16852,00 грн, є прямими збитками в розумінні статті 22 ЦК України, пов`язаними із завданням шкоди відповідачем, та підлягають до стягнення з відповідача одночасно із витратами на ремонт транспортного засобу в розмірі 66 364,00 грн.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд виходить із того, що у результаті винних дій відповідача, позивачу завдано моральної шкоди, оскільки у зв`язку із пошкодженням майна він зазнав моральних переживань і незручності, докладаючи додаткових зусиль для організації свого життя.

Поряд із цим, колегія суддів вважає, що визначений позивачем розмір моральної шкоди в сумі 30 000 грн є завищеним, а тому враховуючи характер та тривалість страждань позивача та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково, визначивши розмір завданої позивачу моральної шкоди в сумі 10 000 грн.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд, керуючись ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати на оплату судового збору в розмірі 1211,20 грн за подання позовної заяви у суді І інстанції та 1816,80 грн за подання апеляційної скарги, а разом 3028,20 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 18 листопада 2024 року скасувати. Ухвалити нове рішення, яким позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштівзадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП: НОМЕР_6 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_7 ; адреса: АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду в розмірі 86 516, 00 гривень, з яких 66 364,00 гривень вартості ремонту транспортного засобу, 3300,00 гривень вартості складання звіту про оцінку матеріального збитку, 16 852,00 гривень вартості оренди іншого транспортного засобу на період ремонту.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП: НОМЕР_6 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_7 ; адреса: АДРЕСА_2 ) на відшкодування завданої моральної шкоди 10 000,00 гривень.

В задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди в більшому розмірі відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП: НОМЕР_6 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_7 ; адреса: АДРЕСА_2 ) судові витрати в розмірі 3028, 00 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Слюсар Т.А.