Житомирський апеляційний суд
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Борисюка Р.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м.Житомирі

цивільну справу №686/30142/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 17 березня 2025 року, яке ухвалене під головуванням судді Бобра Д.О. у смт Хорошеві,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 . Просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про споживчий кредит від 02 травня 2023 року №103417572 в сумі 17 800 грн, яка складається із: простроченої заборгованості за тілом кредиту в сумі 4 500 грн; простроченої заборгованості за процентами в сумі 12 800 грн; простроченої заборгованості за комісією 500 грн.

Позов обґрунтований тим, що 02 травня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладений договір про споживчий кредит №103417572, за умовами якого ТзОВ «Мілоан» надало грошові кошти в сумі 5 000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів і можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. ТзОВ «Мілоан» виконало умови договору та надало відповідачу в користування грошові кошти. Відповідач умови договору про споживчий кредит не виконує та кредитні кошти в установлений графіком строк не повертає. На підставі договору відступлення прав вимоги від 29 серпня 2023 року №104-МЛ/Т ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит від 02 травня 2023 року №103417572.

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 17 березня 2025 року позов задоволений. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором від 02 травня 2023 року №103417572 у сумі 17 800 грн, із яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту 4 500 грн, прострочена заборгованість за процентами 12 800 грн, прострочена заборгованість за комісією 500 грн. Вирішено питання судового збору.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що реєстр права вимоги не є документом, який підтверджує факт передачі кредитних коштів, і не може бути доказом в справі на підтвердження доводів позивача про існування будь-яких кредитних зобов`язань перед позивачем. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження сплати новим кредитором грошових коштів первісному кредитору за передачу права грошової вимоги та зарахування коштів на рахунок останнього. Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем у позовній заяві, а отже, не є належними доказами існування боргу. Наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором є неналежним та недостатнім доказом для задоволення позовних вимог, оскільки сам розрахунок, умови кредитування тощо є внутрішніми документами установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалися кредитні кошти, на який строк, правильність нарахування позивачем процентів. Сума заборгованості за користування кредитними коштами нарахована поза межами користування кредитом, а тому є безпідставною та не підлягає задоволенню, оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Крім того, він є військовослужбовцем, а тому на нього поширюються положення п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей».

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

При цьому посилається на те, що позивачем надано достатньо доказів щодо відступлення права вимоги від ТзОВ «Мілоан» до нового кредитора та підтверджено належним чином право вимоги нового кредитора. Доказами, що підтверджують факт передачі права вимоги є договір відступлення права вимоги від 29 серпня 2023 року 104-МЛ/Т, акт приймання-передачі реєстру боржників від 29 серпня 2023 року згідно з договором відступлення права вимоги від 29 серпня 2023 року 104-МЛ/Т та платіжна інструкція №72489. Двома кредиторами 29 серпня 2023 року підписаний акт приймання -передачі реєстру боржників від 29 серпня 2023 року та здійснений переказ в сумі 1 042 764, 06 грн, що підтверджується наданою платіжною інструкцією №72489. Отже, твердження відповідача про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження сплати новим кредитором грошовим коштів первісному кредитору за передачу права грошової вимоги та зарахування їх на рахунок останнього спростовуються матеріалами справи, оскільки ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» надало достатньо доказів, що підтверджують отримання новим кредитором грошової вимоги щодо боржників, зокрема, це й доказ перерахування коштів від ТзОВ «ФК» «Кредит-Капітал» до ТзОВ «Мілоан» за договором відступлення права вимоги від 29 серпня 2023 року 104-МЛ/Т. Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року в справі №496/3134/19 комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації. Комісія є обґрунтованою та не порушує права боржника. ТзОВ «ФК«Кредит-Капітал» надає в повному обсязі первинні документи, які підтверджують отримання кредиту ОСОБА_1 . Відповідач не є діючим військовослужбовцем, який бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони. На сьогоднішній день він є курсантом Національної академії Державної прикордонної служби України ім.Богдана Хмельницького.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та апеляційним судом установлено, що 02 травня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 в електронній формі укладений договір про споживчий кредит №103417572, за умовами якого ТзОВ «Мілоан» надало відповідачу грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п.1.2 договору, а відповідач, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений у п.1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором (а.с.10-20). Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконання обов`язків найманого працівника.

Відповідно до п.1.2 договору про споживчий кредит, сума (загальний розмір) кредиту становить 5 000 грн.

Згідно з п.1.3 договору про споживчий кредит, кредит надається строком на 105 днів із 02 травня 2023 року (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 17 травня 2023 року (рекомендована дата платежу) (п.1.3.1 договору про споживчий кредит). Поточний період складається 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 15 серпня 2023 року (дата остаточного погашення заборгованості) (п.1.3.2 договору про споживчий кредит).

Відповідно до п.1.4 договору про споживчий кредит, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом в рекомендовану дату 17 травня 2023 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 15 серпня 2023 року (останнього дня строку кредитування).

Згідно з п.1.5.1 договору про споживчий кредит, комісія за надання кредиту: 500 грн, яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.

Відповідно до п.1.5.2,1.5.3 договору про споживчий кредит, проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду - 750 грн, які нараховуються за ставкою 1% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду.

Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду - 13 500 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.

Відповідно до п.2.1 договору про споживчий кредит, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням картки НОМЕР_1 *24.

Згідно з п.4.2 договору про споживчий кредит, у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування (датою остаточного погашення заборгованості), з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною ставкою, передбаченою п.1.5.3 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 ЦК України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні частини другої ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної ставки, передбаченої п.1.5.3 договору про споживчий кредит. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця.

Згідно з п. 6.5 договору про споживчий кредит, цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

Додатком №1 до договору про споживчий кредит є графік платежів за договором про споживчий кредит від 02 травня 2023 року №103417572 (а.с.21).

Додатком №2 до договору про споживчий кредит є паспорт споживчого кредиту №103417572 (а.с.22).

Вказаний договір про споживчий кредит підписаний ОСОБА_1 електронним підписом із одноразовим ідентифікатором W59044 (а.с.24).

Відповідно до виписки з особового рахунку відповідача, заборгованість відповідача за договором про споживчий кредит №103417572 станом на 23 жовтня 2024 року становить суму 17 800 грн, яка складається із: простроченого тіла 4 500 грн, прострочених процентів 12 800 грн, простроченої комісії 500 грн (а.с.30).

Між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» 29 серпня 2023 року укладений договір відступлення прав вимоги №104-МЛ/Т, за умовами якого ТзОВ «Мілоан» відступило позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно з додатком №1 та є невід`ємною частиною цього договору (а.с.31-39).

У відповідності до наявних в матеріалах справи витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги від 29 серпня 2023 року №104-МЛ/Т, акта приймання-передачі Реєстру боржників від 29 серпня 2023 року до договору відступлення прав вимоги від 29 серпня 2023 року №104-МЛ/Т, платіжної інструкції від 29 серпня 2023 року №72489 щодо перерахування ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» на рахунок ТзОВ «Мілоан» плати за відступлення права вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло право вимоги, в тому числі, до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит від 02 травня 2023 року №103417572 на загальну суму 17 800 грн (а.с.40-42).

Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що відсутні докази реальності існування прав вимоги за кредитними договорами в первісного кредитора та твердженням про те, що реєстр права вимоги не є документом, що підтверджує факт передачі коштів і не може бути доказом існування будь-яких кредитних зобов`язань перед позивачем, оскільки такі доводи спростовуються укладеним з відповідачем договором про надання кредиту, що ним підписаний за допомогою одноразового ідентифікатора у електронній формі, в якому були узгоджені істотні умови договору, у тому числі строки повернення кредиту, сплата процентів та комісії. Крім того, копією платіжного доручення від 02 травня 2023 року №63989546 підтверджується перерахування ТзОВ «Мілоан» відповідачу кредитних коштів в сумі 5 000 грн на зазначений в кредитному договорі картковий рахунок № НОМЕР_2 згідно з договором про споживчий кредит №103417572. При цьому, відповідач не надав доказів того, що картковий рахунок № НОМЕР_2 йому не належить та не спростував факт отримання ним кредитних коштів.

Також щодо ненадання позивачем доказів отримання грошових коштів ОСОБА_1 у вигляді первинних документів, то суд зазначає, що ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеним із первісним кредитором договором про споживчий кредит, щодо якого виник спір, із тих причин, що позивач не є первісним кредитором, а дані документи формуються, складаються та зберігаються в установі банку, який видавав кредит відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. У відповідності до умов кожного з укладених кредитних договорів, кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану позичальником при укладанні договору про споживчий кредит. Відповідач має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, і має можливість надати до суду виписку зі свого рахунку на підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору про споживчий кредит, але будь-яких належних доказів для спростування позовних вимог ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідачем не надано.

Право вимоги перейшло до нового кредитора (позивача) у день здійснення фінансування (оплати) на користь кредитора, а відступлення права вимоги здійснено шляхом підписання акта приймання-передачі реєстру боржників (додаток №2) відповідно до п.8.3.2 договору про споживчий кредит, а отже, доводи відповідача про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження сплати новим кредитором грошових коштів первісному кредитору за передачу права грошової вимоги та зарахування їх на рахунок останнього спростовуються наявною в матеріалах справи копією платіжної інструкції від 29 серпня 2023 року №72489 про перерахування ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» на рахунок ТзОВ «Мілоан» плати за відступлення права вимоги згідно договору від 29 серпня 2023 року №104-МЛ(Т) та копією акта приймання-передачі Реєстру боржників від 29 серпня 2023 року до договору відступлення прав вимоги від 29 серпня 2023 року № 104-МЛ/Т.

Факт укладення між сторонами спірного правочину, як і факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора до позивача, доведено належними та допустимими доказами. Твердження відповідача про недоведення позивачем факту переходу права грошової вимоги є необґрунтованими та безпідставними. Факт отримання відповідачем кредиту в розмірі 5 000 грн не спростований.

Так, згідно наявного у справі витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимог від 29 серпня 2023 року №104-МЛ/Т за ОСОБА_1 рахувалася заборгованість за кредитним договором у сумі 17 800 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4 500 грн, заборгованості за процентами - 12 800 грн та заборгованості за комісією - 500 грн (а.с.42).

Задовольняючи позов у повному обсязі, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач після отримання кредитних коштів взяті на себе зобов`язання відповідно до укладеного договору не виконує, істотно їх порушує, що є підставою для стягнення з нього заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів не може повністю погодитися із таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За правилом частини першої ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша ст.627 ЦК України).

За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис є одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 частини першої ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина п`ята ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами частини восьмої ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до частини першої ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У ст.639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частини першої ст.640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (частина перша ст.642 ЦК України).

Отже, кредитний договір укладається в письмовій формі, в якому сторонами погоджується розмір кредиту, розмір процентної ставки, порядок застосування неустойки за порушення грошового зобов`язання, порядок погашення заборгованості тощо.

За приписами ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Із зазначеного позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що ОСОБА_1 здійснив усі необхідні дії, спрямовані на укладення договору про споживчий кредит від 02 травня 2023 року №103417572.

Отже, заповненням анкети-заяви на кредит від 02 травня 2023 року №103417572 та підписанням договору про споживчий кредит від 02 травня 2023 року №103417572 відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Без вчинення вказаних дій по попередньому заповненню анкети-заяви та надання особистих даних для оформлення кредитного договору, у тому числі номеру телефону для отримання одноразового ідентифікатора, такий правочин не був би укладеним.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 уклав договір про споживчий кредит від 02 травня 2023 року №103417572.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б спростували створення відповідачем особистого кабінету на сайті ТзОВ «Мілоан», приналежність засобів зв`язку, як то номеру мобільного телефону та електронної пошти, які використовувалися, як ТОВ «Мілоан», так і відповідачем при укладенні договору, іншій особі ніж відповідач, а також як укладення самого договору, так і отримання відповідачем коштів за таким на вказаний ним картковий рахунок (приналежність такого не відповідачу, а іншій особі, відповідачем також не доведено).

Встановивши, що між сторонами виникли договірні відносини за умовами договору про споживчий кредит від 02 травня 2023 року №103417572, колегія суддів доходить висновку, що у відповідача виникли права щодо користування і обов`язки з повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування ними.

Відповідно до частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст.1048 ЦК України).

Частиною другою ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Колегія суддів звертає увагу на те, що одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та відповідно, несе ризик настання наслідків, пов`язаний із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з наданою стороною позивача випискою з особового рахунку за кредитним договором від 02 травня 2023 року № НОМЕР_3 за відповідачем обліковується заборгованість у сумі 17 800 грн, яка складається із: 4 500 грн - заборгованості за тілом кредиту, 12 800 грн заборгованості за простроченими процентами, 500 грн заборгованості за комісією.

Колегія суддів не може погодитись із розміром заборгованості за процентами за користування кредитними коштами в сумі 12 800 грн та заборгованістю за комісією 500 грн з таких мотивів.

Як убачається з умов договору про споживчий кредит від 02 травня 2023 року сторони погодили, що кредит надається загальним строком на 105 днів із 02 травня 2023 року до 15 серпня 2023 року, має пільговий період 15 днів.

Із вказаного суд доходить висновку, що строк кредитування сплив 15 серпня 2023 року.

Доказів, які б свідчили про те, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту, у зв`язку з чим договір пролонгувався на пільгових чи стандартних умовах згідно із п.2.3 договору, позивач суду не надав, і такі дії не вбачаються із відомостей про щоденні нарахування та погашення.

Згідно з викладеним Великою Палатою у постанові від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12 правовим висновком, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Відтак, надана позивачем виписка з особового рахунку та відомості про щоденні нарахування та погашення не може вважатися належним доказом на підтвердження наявності заборгованості за процентами за договором споживчого кредиту в сумі 12 800 грн.

Із відомості про щоденні нарахування та погашення за договором про споживчий кредит №103417572 убачається, що позичальник ОСОБА_1 16 травня 2023 року здійснив два платежі на суму 1 000 грн, а саме: сплатив 500 грн на погашення заборгованості за тілом кредиту та 500 грн на погашення заборгованості за процентами. Разом з тим, із вказаної відомості вбачається, що проценти за договором нараховувалися по 29 серпня 2023 року.

Нарахування процентів за користування кредитом, починаючи з 16 серпня 2023 року, тобто після закінчення строку повернення кредиту, встановленого в пункті 1.4 договору та в графіку платежів, є безпідставним, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за кредитом припинилося після спливу визначеного договором строку кредитування.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів доходить висновку, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість у сумі 15 545 грн, яка складається з: тіла кредиту в сумі 4 500 грн та процентів за користування кредитом в сумі 11 045 грн за період із 02 травня по 15 серпня 2023 року.

Відповідно до пункту 4 частини першої ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.

На виконання вимог, у тому числі пункту 4 частини першої ст.1 та частини другої ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

На підставі частини шостої ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені в договорі про споживчий кредит та/або не враховані в розрахунку денної та орієнтовної річної процентної ставки, що зазначені в договорі про споживчий кредит, крім платежів за споживчим кредитом, які не включаються до розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом у випадках, передбачених цим Законом.

Кредитодавцю та новому кредитору забороняється вимагати сплати будь-яких платежів, не зазначених у договорі про споживчий кредит та/або не врахованих у розрахунку денної процентної ставки, що зазначена в договорі про споживчий кредит.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі №524/5152/15 зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої ст.1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

Верховний Суд звертає увагу на те, що умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15, від 21 квітня 2021року в справі № 677/1535/15, від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15, від 21 липня 2021 року в справі №751/4015/15.

Частинами першою та другою ст.228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою, є нікчемною.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року в справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою ст.11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої ст.11, частини п`ятої ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».

У справі, що переглядається, в пункті 1.5.1 договору про споживчий кредит передбачена сплата позичальником комісії за надання кредиту 500 грн, яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.

Отже, пункт 1.5.1 укладеного між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 договору про споживчий кредит від 02 травня 2023 року №103417572 не містить зазначення переліку банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з наданням кредиту.

Оскільки надання кредиту це обов`язок кредитодавця за кредитним договором, то така дія як надання кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь кредитодавця.

Колегія суддів звертає увагу, що комісія за надання кредиту в розмірі 500 грн є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику. Крім того, позивачем у договорі про споживчий кредит не зазначено, які послуги надаюся за комісію пов`язану з наданням кредиту.

За таких обставин, положення договору про споживчий кредит від 02 травня 2023 року №103417572 про сплату позичальником на користь кредитора комісії за надання кредиту в розмірі 500 грн є нікчемними, а позовна вимога про стягнення комісії в розмірі 500 грн є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги про те, що позов не підлягає задоволенню відповідно п.15 ст.14 Закону України «Про правовий та соціальний захист військовослужбовців і членів їх сімей», а саме, що проценти, які нараховані позивачем не підлягають стягненню з відповідача, не можуть слугувати підставою для відмови у стягненні процентів у сумі 11 045 грн.

Так, із копії довідки Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Богдана Хмельницького від 14 листопада 2022 року №081931 слідує, що остання видана старшому сержанту ОСОБА_1 у тому, що він зарахований на навчання 26 серпня 2022 року та навчається в Національній академії Державної прикордонної служби України ім.Богдана Хмельницького. Згідно з умовами прийому до Національної академії Державної прикордонної служби України ім.Богдана Хмельницького підготовка офіцерських кадрів здійснюється терміном навчання - 4 роки на денній (очній) формі навчання.

Відповідно до запису в військовому квитку ОСОБА_1 останній зарахований з 26 серпня 2022 року курсантом.

Відповідно до пункту 15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Як слідує з долучених документів, відповідач ОСОБА_1 є курсантом Національної академії Державної прикордонної служби України ім.Богдана Хмельницького та зарахований на навчання до вказаного закладу з 26 серпня 2022 року.

Доказів того, що відповідач є військовослужбовцем, який був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також іншим військовослужбовцем, під час дії особливого періоду, який брав або бере участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене вище, суд першої інстанції, розглядаючи позов неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та дійшов помилкового висновку в частині стягнення процентів у повному обсязі, а також безпідставно стягнув комісію.

Неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до ст.376 ЦПК України є підставами, зокрема, для скасування рішення суду першої інстанції.

Із урахуванням наведеного, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позову, стягнувши з відповідача на користь позивача тіло кредиту в сумі 4 500 грн та проценти за користування кредитом у сумі 11 045 грн, з урахування сплати 500 грн на погашення тіла кредиту та 500 грн на погашення процентів за користування кредитом, а всього підлягає до стягнення за договором про споживчий кредит від 02 травня 2023 року - 15 545 грн. У стягнені решти процентів в сумі 1 755 грн та комісії у сумі 500 грн відмовляється за безпідставністю вимог.

Частиною 13 ст.141 ЦПК України визначено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В силу частини першої ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог на 87,33% з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» підлягає пропорційному стягненню 2 115,48 грн судового збору за подання позову до суду першої інстанції. Також з ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 у зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги підлягає пропорційному стягненню 230,19 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини третьої ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини шостої ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючись ст.ст.268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 17 березня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за договором про споживчий кредит від 02 травня 2023 року №103417572 заборгованість у сумі 15 545 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4 500 грн та суми заборгованості за процентами в розмірі 11 045 грн, а також судовий збір в розмірі 2 115,48 грн.

У задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 230,19 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої ст.389 ЦПК України.

Головуюча Судді: