Справа № 712/9210/25
Провадження № 2/712/3713/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Пономаря В.О.,

за участю секретаря судового засідання Васильєвої Д.А.,

представника позивача Блізнєцова Є.А.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Фузіка Є.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

І. Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та відповідача

У липні 2025 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 10.12.2024 у м. Черкаси на перехресті вул. Гоголя та вул. М. Грушевського за участю керованого відповідачкою транспортного засобу Hyundai Elantra,автомобіля Volkswagen Toureg під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу позивача ОСОБА_2 Skoda Octavia, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Обґрунтовуючи позов посилається на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.01.2025 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винною за ст. 124 КУпАП у порушенні Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Цивільно-правова відповідальність відповідачки на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». Страховиком здійснено страхову виплату за страховим актом із розрахунку відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу в сумі 103 200,18 грн.

Для визначення розміру шкоди позивач замовив експертне автотоварознавче дослідження. Згідно з висновком експерта ОСОБА_4 від 27.01.2025 № 11 вартість відновлювального ремонту автомобіля без урахування фізичного зносу становить 164 463,16 грн, з урахуванням зносу 99 977,00 грн. Позивач просить стягнути з відповідачки різницю між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлення без зносу) та страховим відшкодуванням й сплаченою відповідачкою франшизою в сумі 58 762,82 грн (164 463,16 103 200,18 2 500,00), моральну шкоду 10 000,00 грн, витрати на експертизу 4 500,00 грн, а також судовий збір 2 422,40 грн.

Представником відповідача ОСОБА_5 подано відзив, в якому він виклав заперечення проти позову.

В обґрунтування своїх доводів зазначив, що відшкодування шкоди власником транспортного засобу можливе лише у випадку, якщо розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика або у страховика відсутній обов`язок відшкодування. Страхова виплата не повинна перевищувати розміру реальних збитків.

Згідно зі звітом № 17-D/16/73, вартість матеріального збитку (відновлювальний ремонт з урахуванням зносу) становить 116 658,22 грн. Страховою компанією ПрАТ «ПЗУ Україна» нараховано до оплати 103 200,18 грн страхового відшкодування з урахуванням зносу, до якого позивач претензій не має.

Відповідно до висновку експерта від 27.01.2025 № 11 вартість матеріального збитку, завданого автомобілю, визначається як 99 917,77 грн. Таким чином, сума страхової виплати (103 200,18 грн) перевищує суму, визначену судовим експертом.

У матеріалах справи відсутні відомості про реальне понесення позивачем витрат на відновлювальний ремонт автомобіля. Судова практика вимагає, щоб при виникненні спору щодо розміру шкоди суд виходив із фактично понесених витрат, оскільки звіт про оцінку є лише попереднім документом.

Зазначає, що експертом при визначенні вартості матеріального збитку безпідставно не ураховано коефіцієнт зносу.

Акцентує увагу, що внаслідок ДТП позивачу не було завдано тілесних ушкоджень, які становили б загрозу життю чи здоров`ю. Шкода мала виключно майновий характер. Відповідач ОСОБА_1 після пригоди була на зв`язку зі страховиком, пропонувала допомогу та не ухилялася від співпраці, що знижує можливі емоційні переживання позивача.

У матеріалах позовної заяви відсутні докази реальних душевних переживань позивача, тому заявлений розмір моральної компенсації є неспівмірним.

З огляду на це представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовної заяви та стягнути з позивача витрати, понесені відповідачем, у зв`язку із розглядом справи.

Представником позивача ОСОБА_6 в порядку ч. 1 ст. 43 ЦПК України подано письмові пояснення, у яких він з посиланням на правові позиції Верховного Суду зазначив, що вважає доведеним факт завдання шкоди, її розмір, а також наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та завданими збитками. У зв`язку з цим просить суд задовольнити позов у повному обсязі, стягнувши з відповідача різницю між реальною вартістю відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням, а також моральну шкоду і судові витрати.

Рух справи в суді першої інстанції, процесуальні рішення, позиції сторін в судовому засіданні

Позовна заява ОСОБА_2 про відшкодування шкоди надійшла 07.07.2025 до Соснівського районного суду м. Черкаси.

Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

Представником відповідача ОСОБА_5 24.09.2025 подано відзив на позовну заяву.

ОСОБА_6 , як представником позивача, 03.10.2025 подано письмові пояснення.

В судовому засіданні 08.10.2025 представник позивача ОСОБА_6 підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 та представник відповідача ОСОБА_7 в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з мотивів наведених у відзиві.

Суд 08.10.2025 перейшов до стадії ухвалення рішення.

ІІ. Мотивувальна частина рішення

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, оцінка суду

Судом установлено, що 10.12.2024 у місті Черкаси сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Skoda Octavia під керуванням ОСОБА_2 , автомобіля Volkswagen Toureg під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля Hyundai Elantra під керуванням ОСОБА_1 , у результаті якої автомобіль позивача ОСОБА_2 зазнав механічних пошкоджень.

За фактом ДТП складено відповідні матеріали та постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.01.2025 у справі № 712/14870/24 про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнано винною за ст. 124 КУпАП у порушенні Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» згідно з полісом ОСЦПВ серії ЕР.219225790 від 03.02.2024, чинним на момент події.

Згідно зі звітом № 17-D/16/73, складеним ФОП ОСОБА_8 на замовлення ПрАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна», вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу позивача, з урахуванням фізичного зносу, становить 116 658,22 грн, включаючи ПДВ на запасні частини та матеріали.

На підставі страхового акта № 51099/1 страховиком було ухвалено рішення про виплату страхового відшкодування у сумі 103 200,18 грн , яку погоджено із позивачем. Претензій до порядку її нарахування позивачем та відповідачем не заявлено.

Відповідачка ОСОБА_1 під час розгляду цієї цивільної справи не заперечувала факт вчинення нею порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу, а отже ці обставини на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

У зв`язку із цим, суд вважає доведеним факт вчинення відповідачкою ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, внаслідок якого було пошкоджено автомобіль позивача ОСОБА_2 .

На доведення розміру позовних вимог позивач подав висновок експертизи від 27.01.2025 № 11, згідно із яким вартість відновлювального ремонту автомобіля без урахування фізичного зносу становить 164 463 грн, а з урахуванням зносу 99 977,00 грн.

Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставленні експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Положеннями ч. 1, 5 ст. 106 ЦПК України визначено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлений для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Відповідно до п. 1.8. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 підставою для проведення експертизи у цивільному, господарському та адміністративному судочинствах є ухвала суду про призначення експертизи або договір з експертом чи експертною установою, укладений на замовлення учасника справи.

У вказаному вище висновку експерта зазначено, що він підготовлений для подання до суду, а також міститься підпис експерта щодо попередження про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за завідомо неправдивий висновок експерта.

З огляду на вказане, суд вважає, що висновок експерта є належним та допустимим доказом у справі.

Згідно із ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Разом із тим, відповідно до положень ст. 22, 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за винятком випадків, передбачених законом. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставами для задоволення позовних вимог про стягнення майнової шкоди є наявність складу цивільного правопорушення, а саме: факт наявності майнової шкоди; вина особи; неправомірність дій особи; безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між майновою шкодою та протиправними діями особи.

Так, відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV, який на підставі п. 6 розділу VI Закону № 3994-IX від 08.10.2024 підлягає застосуванню до цих правовідносин, передбачено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно зі ст. 22 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТ СБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

З долучених до матеріалів справи доказів судом встановлено, що належний на праві власності позивачу ОСОБА_2 транспортний засіб - Skoda Octavia, державний номерний знак НОМЕР_1 був пошкоджений під час ДТП, що мала місце 10.12.2024 з вини відповідачки ОСОБА_1 . Факт вини відповідача встановлено судом та не заперечується відповідачем.

Оскільки цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 на момент настання ДТП була застрахована у ПрАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна», в порядку ст. 29 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV позивачу ОСОБА_2 виплачено 103 200,18 грн в рахунок відшкодування витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу з урахуванням зносу.

У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

З огляду на те, що майнова шкода, завдана ОСОБА_2 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_1 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

При цьому, суд відхиляє доводи відповідача про необхідність визначення розміру збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу, оскільки за правилами ст. 1188, 1192 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у розмірі реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу враховується у випадку стягнення на користь потерпілого вартості такого майна. В даному випадку позивач ставить питання не про стягнення повної вартості автомобіля, а спричиненої позивачу реальної шкоди, пов`язаної з відновлювальним ремонтом пошкодженого з вини відповідача транспортного засобу.

Враховуючи те, що виплачена ПрАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна» сума страхового відшкодування є меншою від оціненої майнової шкоди, позивач має право на реальне відшкодування заподіяних внаслідок ДТП збитків за рахунок винної особи, обсяг відповідальності якої обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Водночас відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства ПДВ. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (п.п. «а» п. 193.1 ст. 193 Податкового кодексу України).

Тобто вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Суду у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ, а також понесення позивачем витрат зі сплати ПДВ.

До вказаних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 22.12.2020 у справі № 565/1210/19, від 21.12.2020 у справі № 911/286/20, від 12.07.2023 року у справі № 591/1861/22.

У матеріалах справи відсутні докази документального підтвердження факту здійснення та оплати позивачем ремонту пошкодженого транспортного засобу Skoda Octavia, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Необхідно також зазначити, що виплата страхового відшкодування, проведена ПрАТ СК «ПЗУ Україна», без урахування ПДВ. Отже, за наявності відповідних первинних документів позивач має право звернутися до страховика із заявою про доплату ПДВ у межах ліміту відповідальності, а у разі відмови захищати своє право в судовому порядку. Наразі ж, у зв`язку з відсутністю у матеріалах справи належних доказів фактичного здійснення та оплати ремонту, підстав для стягнення шкоди з урахуванням суми ПДВ у цій справі не вбачається.

Згідно з висновком експерта від 27.01.2025 № 11 вартість відновлювального ремонту автомобіля Skoda Octavia, державний номерний знак НОМЕР_1 без урахування фізичного зносу становить 164 463,16 грн, яка розрахована таким чином: 33 675 (вартість робіт для відновлення транспортного засобу + 22 407,54 (вартість матеріалів) + 108 380,62 (вартість замінених деталей).

Отже, розмір матеріального збитку (відновлювального ремонту), завданого позивачу, без урахування ПДВ становить 142 787 грн = 164 463,16 грн - (108 380,62 грн х 20 %).

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку щодо наявності правових підстав для стягнення із ОСОБА_1 як винної в ДТП особи на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 37 086,82 грн, що становить різницю між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу без урахування ПДВ (142 787,00 грн) та розміром виплаченого страхового відшкодування (103 200,18 грн) і сплаченої ОСОБА_1 франшизою (2 500,00 грн).

Одночасно суд відхиляє доводи відповідача про те, що позов не підлягає до задоволення через відсутність доказів, які підтверджували здійснення відновлювального ремонту транспортного засобу з огляду на таке.

У постанові від 22.04.2019 у справі № 761/14285/16 Верховний Суд зазначив, що посилання заявника у касаційній скарзі на необхідність позивачем відремонтувати автомобіль та надати акт виконаних робіт у підтвердження понесених збитків суперечить положенням статті 22 ЦК України відповідно до якої збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Зі змісту вказаної норми вбачається, що до збитків належать і витрати, які особа понесе у майбутньому. Крім того, жодним нормативно-правовим актом України не передбачено обов`язок потерпілого надати акт виконаних робіт, тоді як розмір понесених збитків підтверджується висновком експертизи.

Також Верховний Суд у постанові від 21.07.2021 у справі № 757/33065/18 зазначив, що посилання апеляційного суду як на підставу відмови у стягненні шкоди у визначеному позивачем розмірі на те, що позивач не надала доказів на підтвердження факту проведення відновлювального ремонту транспортного засобу, є помилковими. Позивачем заявлено вимоги про відшкодування заподіяної відповідачем шкоди (збитків), до яких законом віднесено як витрати, що особа вже зробила так і ті, які мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

При вирішенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 спричиненої останьому моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн, суд приходить до такого.

Моральна шкода у справах про пошкодження майна внаслідок ДТП полягає, зокрема, у душевних стражданнях, пов`язаних із самою участю в ДТП та пошкодженням речі й необхідністю докладати додаткових зусиль для організації свого життя (ч. 2 ст. 23 ЦК України). Зобов`язання щодо її відшкодування виникає за наявності сукупності умов: протиправної поведінки (встановлена постановою суду про притягнення до відповідальності за ст. 124 КУпАП), шкоди немайнового характеру, причинного зв`язку та вини (ч. 1 ст. 1167 ЦК України). Розмір грошового відшкодування визначається судом із дотриманням вимог розумності та справедливості з урахуванням характеру правопорушення, глибини і тривалості страждань та інших істотних обставин (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Згідно з підходом, викладеним у постанові Верховного Суду від 04.03.2019 у справі № 752/20375/15, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з порушенням права власності, інших цивільних прав при настанні негативних наслідків.

У постанові від 22.04.2019 у справі № 761/14285/16-ц Верховний Суд зазначив, що участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до душевних страждань, а тому посилання заявника у касаційній скарзі на те, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження заподіяння їй моральної шкоди є безпідставними.

З огляду на викладене та враховуючи, що автомобіль належний позивачу було пошкоджено в результаті дій відповідача, а сама участь у ДТП та пошкодження майна особи у будь-якому разі призводить до душевних страждань, у тому числі пов`язаних з необхідністю вчинення відповідних дій, спрямованих на відновлення майна або інших дій, спрямованих на відновлення своїх порушених прав, то суд вважає доведеним факт спричинення позивачу моральної шкоди.

Водночас суд бере до уваги, що: шкоди здоров`ю позивачу не завдано; обставини ДТП не пов`язані з небезпекою для життя чи необхідністю тривалого лікування; значна частина майнових наслідків ДТП відшкодована страховою виплатою; позивач не подав медичних довідок чи інших документів про істотне або тривале погіршення психоемоційного стану, не доведено також порушень соціальних зв`язків.

З огляду на наведене, суд вважає доведеним факт заподіяння позивачу моральної шкоди протиправними діями відповідача. Водночас розмір 10 000,00 грн не підтверджений доказами, що свідчили б про значну інтенсивність або тривалі негативні наслідки для психоемоційного стану позивача. За сукупністю встановлених обставин, беручи до уваги компенсаторний (а не каральний) характер відшкодування моральної шкоди та керуючись критеріями розумності і справедливості, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення цієї вимоги та визначає справедливий розмір грошової компенсації у сумі 6 000,00 грн.

Такий розмір, на переконання суду, є співмірним характеру порушення, обсягу спричинених немайнових втрат і доведеним у межах наданих доказів, відповідає завданню цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушеного права.

Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У цій справі позивачем були заявлені позовні вимоги майнового характеру на загальну суму 68 825,32 грн.

За результатами розгляду суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, про стягнення із відповідача на користь позивача відшкодування в сумі 43 086,82 грн (62,6 % від заявлених вимог).

За подання позовної заяви до суду ОСОБА_2 сплатив судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується квитанцією від 24.06.2025, у тому відповідач повинна компенсувати позивачу витрати зі сплати судового збору за подання до суду позовної заяви пропорційно сумі задоволених позовних вимог у розмірі: 2 422,40 грн х 62,6 % = 1 516,42 грн.

Крім того, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

На підтвердження понесення позивачем судових витрат пов`язаних із залученням експерта, позивачем надано висновок експерта від 27.01.2025 № 11 та виписку з карткового рахунку про сплату за проведення експертизи 4 500,00 грн.

Суд, враховує, що вказана експертиза проведена до відкриття провадження у цій цивільній справі, проте вважає, що сплачені позивачем кошти за її проведення підлягають стягненню із відповідача пропорційно до задоволеної частини вимог (4 500,00х62,6 %=2 817,00 грн), враховуючи те, що при вирішенні спору судом взято до уваги висновок експерта. Це узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.11.2023 у справі № 712/4126/22.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 49, 81, 89, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) понесені збитки, завдані пошкодженням транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 37 086 (тридцять сім тисяч вісімдесят шість) грн 82 (вісімдесят дві) коп., моральну шкоду в розмірі 6 000 (шість тисяч) грн, витрати пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 2 817 (дві тисячі вісімсот сімнадцять) грн, а також витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1 516 (одна тисяча п`ятсот шістнадцять) грн 42 (сорок дві) коп.

У іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13.10.2025.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя В.О. Пономар