Житомирський апеляційний суд
Справа №296/5181/23 Головуючий у 1-й інст. Анциборенко Н. М.
Категорія 44 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,

за участі секретаря судового засідання Нестерчук М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №296/5181/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди

за апеляційними скаргами Головного управління Національної поліції в Житомирській області та ОСОБА_1 , поданою через адвоката Бородіна Дмитра Вікторовича,

на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 28 травня 2024 року, яке ухвалене під головуванням судді Анциборенко Н.М. в м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області (далі- ГУНП в Житомирській області) та Державної казначейської служби України. Просив: стягнути з Державного бюджету України 180 000 грн компенсації моральної шкоди; стягнути з відповідачів у солідарному порядку 2 700 грн судового збору та 34 000 грн витрат на правничу допомогу.

Позов обґрунтований тим, що 04 січня 2023 року інспектор СРПП відділу поліції №1 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області старший лейтенант поліції Дробиш М.І. склав на нього протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №361229. У протоколі зазначено, що він ( ОСОБА_1 ) 04 січня 2023 року о 20 год 30 хв, перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , ображав свою колишню дружину ОСОБА_2 та свою доньку ОСОБА_3 нецензурною лайкою, погрожуючи їм фізичною розправою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП. Розглянувши справу №278/185/23 за протоколом про адміністративне правопорушення від 04 січня 2023 року серії ВАВ №361229 про вчинення ним ( ОСОБА_1 ) адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, складеним інспектором СРПП відділу поліції №1 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області старшим лейтенантом поліції Дробишем М.І., Житомирський районний суд Житомирської області постановою від 17 березня 2023 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, стосовно нього ( ОСОБА_1 ) закрив за відсутністю в його ( ОСОБА_1 ) діянні складу адміністративного правопорушення. Постанова набрала законної сили 28 березня 2023 року. Постанова суду в справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 17 березня 2023 року в справі №278/185/23 встановлено, що суд не вбачає у його діях 04 січня 2023 року ознак психологічного насильства по відношенню до своєї колишньої дружини ОСОБА_2 або їхньої доньки ОСОБА_3 . Наведені у протоколі про адміністративне правопорушення докази не містять відомостей про образи у нецензурній формі або погрози фізичною розправою ним ( ОСОБА_1 ) по відношенню до своєї колишньої дружини 04 січня 2023 року о 20:30 год, а їхня дочка взагалі при цій розмові присутня не була. Суд вказав про недоведеність вчинення ним ( ОСОБА_1 ) домашнього насильства, що в силу п.1 ст.247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі. Безпідставним та незаконним притягненням до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП діями працівника відділу поліції №1 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області йому ( ОСОБА_1 ) завдано моральної шкоди, оскільки справа розглядалася два місяці і тринадцять днів та він був змушений скористатися послугами адвоката, витрачаючи кошти на оплату послуг останнього. Завдано шкоди його діловій репутації та авторитету, оскільки притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП створювало образ суспільно небезпечної особи, яка здатна вчиняти психологічне насильство відносно своєї доньки, погрожувати їй фізичною розправою та ображати доньку нецензурною лайкою. Дії працівника відділу поліції №1 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Дробиша М.І. щодо складання відносно нього ( ОСОБА_1 ) протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до положень п.4 ч.1 ст.2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність у його ( ОСОБА_1 ) діях складу правопорушення свідчить про те, що його ( ОСОБА_1 ) притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, відшкодування якої здійснюється незалежно від вини. Притягненням його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП та створенням образу суспільно небезпечної особи порушені його нормальні зв`язки з оточуючими людьми, що завадило йому продовжувати активне громадське життя.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 28 травня 2024 року позов задоволений частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 кошти на відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач ГУНП в Житомирській області та позивач ОСОБА_1 , через адвоката Бородіна Д.В., подали апеляційні скарги. Посилаються на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Позивач ГУНП в Житомирській області у своїй апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції змінити, зменшити розмір моральної шкоди до 1 000 грн. Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що при вирішенні питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди суд не врахував положення ст.13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до яких окрім урахування характеру та обсягу страждань і немайнових втрат, яких зазнала особа, необхідно виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості, розмір завданої позивачу моральної шкоди, стягнутої судом першої інстанції, підлягає зменшенню з 5 000 грн до 1 000 грн, оскільки такий розмір не менший від мінімального і не більший, ніж достатній для розумного задоволення потреб позивача, як особи, що має право на відшкодування шкоди відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та не призводить до його збагачення.

Позивач ОСОБА_1 через адвоката Бородіна Д.В. у своїй апеляційній скарзі просить змінити рішення суду першої інстанції та стягнути з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь позивача 180 000 грн моральної шкоди та стягнути з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору та 34 000 грн витрат на правничу допомогу. Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. В кожному конкретному випадку негативні емоції, які переживає людина, будуть різними за глибиною, силою, тривалістю, зовнішнім проявом і наслідками. Часом вони досягають такого кількісного і якісного стану, що спричиняють зміни у найрізноманітніших сферах діяльності, в тому числі стані здоров`я. Особисто у ОСОБА_1 глибина, сила, тривалість і наслідки негативних емоцій проявилися у відчутті незахищеності та вимушеному виправдуванні себе в очах односельців.

У відзиві на апеляційну скаргу Цюпи Г.Р., ГУНП у Житомирській області просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції змінити, зменшивши розмір стягнення моральної шкоди. При цьому посилається на те, що доводи, вказані в апеляційній скарзі позивача, досліджувалися судом першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для збільшення розміру моральної шкоди. Судом було встановлено, що будь-яких доказів, окрім самої постанови Житомирського районного суду Житомирської області від 17 березня 2023 року, на підтвердження факту завдання позивачу моральних страждань, які б відповідали вимогам щодо стягнення моральної шкоди, матеріали справи не містять. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити із критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Суд першої інстанції дотримався норм матеріального та процесуального права при ухваленні ним рішення в частині розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Відзиву на апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Житомирській області не надходило. За положенням частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бородін Д.В. апеляційну скаргу позивача підтримав, а у задоволенні апеляційної скарги відповідача просить відмовити. Просить стягнути у відшкодування заподіяної моральної шкоди 180 000 грн.

Представник відповідача ГУНП в Житомирській області Мельнічук Ю.В. апеляційну скаргу відповідача підтримав, а у задоволенні апеляційної скарги позивача просить відмовити, зменшивши розмір відшкодування до 1 000 грн.

Представник Державної казначейської служби України у судове засідання не з`явився. Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.188). За положеннями частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційні скарги не можуть бути задоволеними з наступних підстав.

У своїй постанові від 15 червня 2021 року в справі №904/5726/19 Велика Палата Верховного Суду пояснила, що у процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При вирішенні спору суд в межах своїх процесуальних функціональних повноважень та в межах позовних вимог встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки тощо) правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. […] Отже, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia.

Згідно з ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частин першої та другої ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у принижені честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст.1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Органи державної влади поділяються на законодавчу, виконавчу та судову гілки влади. Згідно зі ст.6 Конституції України, ці три гілки здійснюють свої повноваження, спираючись на принцип поділу влади, який передбачає взаємодію та систему стримувань і противаг.

Національна поліція України є центральним органом виконавчої влади, що забезпечує охорону прав і свобод людини, протидію злочинності, підтримання публічної безпеки та порядку.

Отже, норми ст.ст.1173,1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості відповідальності за шкоду, завдану органами державної влади чи місцевого самоврядування та їх посадовими особами, які є відмінними від загальних підстав деліктної відповідальності.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (частина перша ст.1173 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (частина перша ст.1174 ЦК України).

Наведеними правовими нормами передбачено, що для покладення відповідальності за дії посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Проте цими приписами встановлена обов`язковість інших трьох елементів складу цивільного правопорушення, встановлення яких є необхідним для покладення відповідальності за завдану шкоду на державу, про що Велика Палата Верховного Суду деталізує далі.

У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року в справі № 916/1423/17 вказано, що, застосовуючи ст.ст.1173,1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу.

Отже, для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди обов`язковою є наявність трьох елементів (умов): неправомірний характер дії (бездіяльності) цього органу (посадових або службових осіб), наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) і заподіяною шкодою. Водночас наявність вини посадових осіб органів державної влади не є обов`язковою умовою такого виду відповідальності. Тягар доведення наявності зазначених трьох умов покладається на позивача, який звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди на підставі ст.ст.1173,1174 ЦК України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 посилався на те, що його права були порушені незаконним притягненням його до адміністративної відповідальності за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою ст.173-2 КпАП України.

Складання протоколу про адміністративне правопорушення є початком справи, оскільки це перший документ, який фіксує факт вчинення правопорушення та містить дані для подальшого розгляду справи компетентним органом. Саме з моменту складання протоколу розпочинається адміністративне провадження, яке далі передається на розгляд уповноваженому органу для ухвалення рішення.

Встановлення протиправності у діях працівника […] поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення є обов`язковою умовою для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди.

Відповідність протоколу про адміністративне правопорушення (за формою чи змістом) вимогам закону, складення такого протоколу уповноваженою особою, а також правомірність інших дій (бездіяльності) працівників […] поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення може бути встановлено судом у справі про адміністративне правопорушення.

У разі відповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону та вчинення працівниками […] поліції під час складання протоколу всіх дій згідно із законом та в межах їхніх повноважень факт закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу правопорушення не є фактом, який підтверджує протиправність дій […] поліцейських щодо складання такого протоколу.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2025 року в справі №335/6977/22.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що 04 січня 2023 року інспектором СРПП ВП №1 Житомирського РУП старшим лейтенантом поліції Дробишем М.І. складений протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача, за те, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 о 20 год 30 хв, перебуваючи за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 та відносно своєї доньки ОСОБА_3 насильство у сім`ї, тобто умисні дії психологічного характеру, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП (а.с.17).

Відповідно до постанови Житомирського районного суду Житомирської області від 17 березня 2023 року, яка набрала законної сили 28 березня 2023 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 закрито за відсутністю у його діянні складу адміністративного правопорушення (а.с.18). Закриваючи провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що не вбачає в діях ОСОБА_1 ознак психологічного насильства по відношенню до своєї колишньої дружини ОСОБА_2 або до їхньої дочки ОСОБА_3 . Наведені докази не містять відомостей про образи у нецензурній формі або погрози фізичною розправою ОСОБА_1 по відношенню до своєї колишньої дружини 04 січня 2023 року о 20:30, а їхня дочка взагалі при цій розмові присутня не була. Попередня поведінка ОСОБА_1 по відношенню до колишньої дружини та дочки йому у вину не ставиться, а тому суддею до уваги не прийнята.

Із викладеного вище вбачається, що працівниками поліції під час складення протоколу про адміністративне правопорушення допущені протиправні дії, що встановлено Житомирським районним судом Житомирської області у постанові від 17 березня 2023 року, оскільки зміст протоколу про адміністративне правопорушення не відповідав дійсним обставинам, що призвело до закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП. Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність передбачених законом підстав для відшкодування заданої позивачу такими діями моральної шкоди.

Оцінка моральної шкоди за своїм характером є доволі складним процесом. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір має суто умовний вираз.

Разом із тим, відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Як вже зазначалося вище, моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи. Крім того, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з подальшими змінами) роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням інших обставин справи.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Також присуджені у відшкодування моральної шкоди суми мають бути адекватними настільки, наскільки це потрібно та не бути інструментом безпідставного збагачення.

Ураховуючи конкретні обставини про початок правниками поліції справи про адміністративне правопорушення та складання на позивача протоколу, у якому відображені події, які не відповідали дійсності, що стало підставою для закриття справи за відсутності складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП, характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав ОСОБА_1 04 січня 2023 року внаслідок дій працівників поліції, а саме, негативні почуття через безпідставність звинувачень у домашньому насильстві відносно колишньої дружина та їхньої доньки за наявності спору про місце проживання останньої, час та зусилля, необхідні для доведеності своєї правомірної поведінки та виправдання у очах односельців і налагодження нормального життєвого ритму, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, 5 000 грн є цілком достатньою сумою для відшкодування моральних страждань, пережитих позивачем, приймаючи до уваги також ту обставину, що закриття судом справи про адміністративне правопорушення за відсутності у діяннях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення також є частковою сатисфакцією у відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу посадовою особою органу державної (виконавчої) влади при складанні протоколу, який за змістом не відповідав закону.

Судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 34 000 грн стосуються розгляду спору в суді першої інстанції. Питання судових витрат судом першої інстанції не вирішено, а тому не може бути переглянуто судом апеляційної інстанції.

Відповідно до змісту ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість рішення суду не впливають, то колегія суддів апеляційного суду залишає рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи, що у апеляційних скарг відмовляється, а рішення суду першої інстанції залишається без змін, підстав для розподілу витрат за суд апеляційної інстанції немає.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Житомирській області та ОСОБА_1 , подану через адвоката Бородіна Дмитра Вікторовича, залишити без задоволення.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 28 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: