Провадження № 2/748/1332/25
Єдиний унікальний № 748/2759/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 жовтня 2025 рокум. Чернігів
Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючої судді Костюкової Т.В.,
за участю секретаря судового засідання Гофрик К.С.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Чернігів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,
19 серпня 2025 року засобами поштового зв`язку представник позивачки - адвокат Переверзєв Олександр Олександрович, який діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії СВ № 1139223 від 19.08.2025, звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить:
- ухвалити рішення про розірвання шлюбу, укладеного між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 553 від 16.06.2022 року;
-стягнути із ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі - 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі заяви та до досягнення дитиною повноліття.
Позов обґрунтовується тим, що кожна із сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між сторонами постійно виникають сварки, що тяжким чином впливає на психічний стан позивача та кожен раз спричиняє позивачу та дитині душевні страждання. ОСОБА_1 не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у позивачки та у сина, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. На даний момент ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання припинено. Крім того, добровільної допомоги на утримання дитини відповідач не дає. Малолітній ОСОБА_4 проживає разом із позивачкою, його матір`ю, яка приймає безпосередню участь в утриманні та вихованні дитини, а також виконує всі обов`язки, покладені на Позивача законом необхідні для належного утримання дитини, але відсутність постійного доходу та заробітної плати, не дають можливості належним чином утримувати сина, повністю забезпечити його фізичний, духовний розвиток, розвиток його творчих здібностей, уподобань та обдарувань. Угоди про добровільну сплату аліментів між позивачем та відповідачем не досягнуто.
02 вересня 2025 року згідно ухвали суду у даній справі відкрите спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду з повідомленням сторін на 10 жовтня 2025 року.
Позивач та її представник адвокат Переверзєв О.О. в судове засідання не з`явилися, представником позивача надано заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, проти заочного рішення не заперечує ( а.с. 15).
Відповідач в судове засідання не з`явився, викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, і відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи ( а.с. 26). У визначений в ухвалі суду строк, відзив на позовну заяву не подав.
Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України.
Відповідно до положень ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України.
Згідно із частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, за наступних підстав та міркувань.
Як установлено у ході судового засідання, сторони уклали шлюб, зареєстрований 16 червня 2022 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 553, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії « НОМЕР_3 (а.с. 8).
Від спільного подружнього життя у сторін народився син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.12).
Як вбачається із Витягів з реєстру територіальної громади від 18.08.2025 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мають спільну зареєстровану адресу місця проживання: АДРЕСА_1 ( а.с. 13, 14).
Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.
Статтею 51 Конституції України проголошено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.
Відповідно до приписів ст.37 СК України, шлюб є правозгідним. Згідно положень ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.
Частинами 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Стаття 112 СК України проголошує, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення.
Відповідно до статті 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який ратифікований Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», та який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до статті 10 Цивільного кодексу України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
Стаття 8 Конвенції декларує, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. За частиною 2 вказаної статті, органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспільстві в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб.
Як проголошено положеннями статті 12 Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом чоловіка і жінки є право на розірвання шлюбу, через призму зокрема статей 5, 8 вказаного міжнародного договору.
Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки позивач категорично не має наміру та наполягає на розлученні. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, з урахуванням чого, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги.
Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітньої дитини, то суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що сторони є батьками - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягами з реєстру Іванівської територіальної громади № 2025/011702444 та № 2025/011717154 від 18.08.2025, та знаходиться на її утриманні.
Відповідач своєї участі в матеріальному забезпеченні сина не довів.
Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі.
Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).
Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч.2 ст.182 СК України).
Таким чином, відповідач ОСОБА_2 , будучи батьком малолітньої дитини, ОСОБА_3 , зобов`язаний утримувати останнього до досягнення ним повноліття, однак участі в його утриманні не приймає. При цьому проживання відповідача окремо від дитини не звільняє його від виконання вказаного обов`язку.
Зважаючи на вищевикладене, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, однак домовленість між ними про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягнення із відповідача аліментів на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Днем пред`явлення позову є 19 серпня 2025 року (а.с. 16).
У відповідності до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Позивачем при подачі позову в частині вимог про розірвання шлюбу до суду сплачено судовий збір в сумі 1211,20 грн, який підлягає стягненню з відповідача, відповідно до приписів ст.141 ЦПК України.
Згідно ст.141 ЦПК України, з врахуванням задоволення вимог позивача про стягнення аліментів та звільнення її відповідно до Закону від сплати судових витрат, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.
На підставі викладеного та керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст.51 Конституції України, у відповідності до ст.ст.37, 55, 56, 110-112, 180-184, 191 СК України, ст.ст.3, 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 274, 279, 280-282, 354, 430 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, задовольнити повністю.
Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 16 червня 2022 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 553.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211,20 грн у відшкодування сплаченого судового збору.
Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 19 серпня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи відповідно до п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2
СуддяТ. В. Костюкова