Справа № 462/1639/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткове)

07 жовтня 2025 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді Постигач О. Б.

секретаря судового засідання Глушко С. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові заяву представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Попівняка Н. М. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 462/1639/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

На розгляді в Залізничному районному суді м. Львова перебувала справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

17.09.2025 року від представника ОСОБА_1 адвоката Попівняка Н. М. через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі, із змісту якої вбачається, що останній просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 5 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Заява обґрунтована зокрема тим, що при розгляді справи позивачем були понесені судові витрати з оплати послуг професійної правничої допомоги у розмірі 23 000,00 грн., про що було заявлено при подачі відзиву на позовну заяву.

26.09.2025 року від представника позивачки адвоката Рабзі О. Ю. через систему «Електронний суд» до суду надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Клопотання обґрунтовано зокрема тим, що сторона позивача вважає розмір витрат на правову допомогу заявлений представником відповідача необґрунтованим, не згідна із розміром витрат на правничу допомогу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг), ціною позову та значенням справи для сторін, а тому просить зменшити розмір понесених витрат на правову допомогу з 23 000,00 грн. до 3 000,00 грн.

Учасники процесу в судове засідання не з`явились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Представник відповідачки адвокат Попівняк Н. М. через систему «Електронний суд» подав до суду заяву, у якій просив проводити розгляд вказаної заяви за його відсутності.

Інші учасники процесу причин неявки суду не повідомили.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відтак, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, з`ясувавши доводи на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог, розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, вивчивши матеріали справи №462/1639/25, дійшов таких висновків.

Представник позивачки адвокат Рабзі О. Ю. через систему «Електронний суд» звернувся до Залізничного районного суду м. Львова із позовом, у якому просить стягнути з відповідачки на користь позивачки суму матеріальні збитки, вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу Audi A5, державний номерний знак НОМЕР_1 (у тому числі ПДВ на запасні частини і матеріали) у сумі 368 071,14 грн. моральну шкоду у сумі 30 000,00 грн. та судові витрати.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 16.09.2025 року у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Згідно ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч. ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначають лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19).

Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз чинного цивільного процесуального законодавства дає підстави стверджувати, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

До заяви про ухвалення додаткового рішення представником відповідача додано: ордер на надання правничої допомоги серії ВС № 1359775 від 08.04.2025 року, копію Договору про надання правничої допомоги від 07.04.2025 року № 15, Акт про надання послуг № 15-1 до Договору про надання правничої допомоги від 07.04.2025 року, згідно якого ОСОБА_1 надано правничу допомогу в розмірі 23 000 грн., в тому числі за первинну консультацію 1 500 грн. (за 1 год.), підготовка матеріалів (запити, інші необхідні дії для належного складання відзиву 3 500 грн. (2,5 год.), підготовка відзиву та скерування в суд 6 000 грн. (3 год.), підготовка та участь в судових засіданнях 12 000 грн. (8 год.), квитанцію до прибуткового касового ордера від 17.09.2025 року № 15-1 на суму 23 000,00 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року в справі № 922/1964/21 зроблено висновок, що: «суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

Необхідно наголосити, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Саме такий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2024 року у справі № 910/14524/22.

У даному випадку предмет позову полягав у зобов`язанні відповідача відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, при цьому обсяг матеріалів справи є незначним, відсутні складні питання права чи факту, які потребували б істотних часових витрат або експертизи.

У справі, яка розглядається, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду позивачем заяв та матеріалів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої фактичності та неминучості) та розумності їх розміру, суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на правову допомогу позивача є неспівмірним, не відповідає принципам розумності в цих правовідносинах та не є пропорційним до предмета спірних правовідносин.

Стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Суд враховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання сторони утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 30.01.2023 року № 910/7032/17).

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Отже, суд з власної ініціативи перевіряє, чи є судові витрати, зокрема, неминучими, реальними, розумними, пов`язаними з розглядом справи, фактично понесеними, пропорційними.

Позивачкою ОСОБА_2 не подано жодних обґрунтованих заперечень щодо розміру понесених відповідачем витрат на правову допомогу.

При цьому, суд не бере до уваги покликання представника позивачки на невідповідність розміру витрат у 23 000,00 грн., оскільки попередній розрахунок таких у відзиві був визначений саме у такому розмірі., а також на ненадання детального опису наданих робіт (послуг), оскільки з долученого Акту про надання послуг № 15-1 до Договору про надання правничої допомоги від 07.04.2025 року вбачається понесення відповідачкою витрат на правову допомогу саме у розмірі 23 000,00 грн. та у якому зазначені виконані роботи.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 понесла витрати на правову допомогу в розмірі 23 000 грн., такі витрати є належним чином задокументовані, обґрунтовані, співрозмірними із складністю справи, такі відповідають критерію розумності та реальності, а також враховуючи ненадання позивачкою належних та допустимих доказів, в тому числі конкретних доводів, які б свідчили про необґрунтованість та неспівмірність витрат на правничу допомогу, які понесені ОСОБА_1 суд дійшов висновку, що з позивачки на користь відповідачки слід стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 23 000,00 грн.

Керуючись ст. 141, 270 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Попівняка Н. М. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 462/1639/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 23 000 (двадцять тисяч) гривень 00 коп.

Додаткове рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Позивачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя: Постигач О. Б.