Справа № 536/1552/25
Провадження № 2/536/1217/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючої судді Клименко С.М.

за участю секретаря судового засідання Веремєєвої О.Р.

представника позивача ОСОБА_1 за угодою адвоката Шмата Р.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми ВКЗ справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

ВСТАНОВИВ:

30 червня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини посилаючись, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4 , якому належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,13 га з кадастровим номером :04:000:0283, яка знаходиться на території Недогарківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області. 24.06.2025 він звернувся до Пулинської державної нотаріальної контори Житомирської області з заявою про прийняття спадщини та отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з пропущенням ним шестимісячного строку для прийняття спадщини. Вважає, що пропустив встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки не знав батька, який більше 20 років не проживав з сім`єю, не бажав спілкуватися з ним та останні роки життя провів у Житомирському геріатричному пансіонаті, який і здійснив його поховання. Крім цього, з 2023 року він проходить службу в Збройних Силах України і це є ще однією з причин, що йому було не відомо про смерть батька.

Просив визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_4 , тривалістю три місяці з моменту набрання рішенням у даній справі законної сили.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Шмат Р.П. в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити, про обставини та підстави якого пояснив так, як викладено в заяві.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позов визнають та не заперечують проти його задоволення.

Відповідач: Піщанська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи через ЄСІТС-«Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного документу, з заявою про відкладення судового засідання не звертались, причини неявки не повідомили.

Заслухавши пояснення уповноваженого представника позивача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на викладене, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами.

Установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим повторно 20 червня 2025 року Черняхівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 91.

Відкрилася спадщина.

Згідно довідки Житомирського геріатричного пансіонату № 438 від 24.06.2025, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживав в Житомирському геріатричному пансіонаті з 10.12.2015, знаходився на повному державному утриманні та був зареєстрований в АДРЕСА_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 04.09.2025 та листа Пулинської державної нотаріальної контори після померлого спадкодавця ОСОБА_4 спадкова справа не заводилася.

Позивач ОСОБА_4 є рідним сином померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим 23.02.1976 Курчицькою сільською радою Новоград-Волинського району Житомирської області та 24.06.2025 звернувся до Пулинської державної нотаріальної контори Житомирської області з заявою про прийняття спадщини.

Постановою від 24.06.2025 державний нотаріус Пулинської державної нотаріальної контори Житомирської області Іващенко Н.О. відмовив позивачу ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском ним шестимісячного строку для прийняття спадщини.

За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 30.01.2020 №487/2375/18, від 17.02.2020 №357/732/19, від 27.02.2020 у справі №419/3788/17, від 21.05.2020 у справі №404/251/17, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Таких обставин у судовому засіданні не встановлено.

Факт непроживання позивача з померлим та відповідно відсутність спілкування між ними в подальшому, що перешкодило йому звернутись до нотаріуса для прийняття спадщини, не знайшов свого підтвердження, тож, навіть припускаючи доведеність подібних тверджень, суд не має підстав зробити висновок, що саме ця обставина безумовно перешкодила йому як спадкоємцю вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Такі його твердження є формальними та враховуючи зміст позовної заяви, не можуть бути підставою для задоволення позову.

Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 14.09.2016 у справі №6-1215цс16 та у постановах Верховного Суду від 18.01.2018 №198/476/16-ц, від 12.02.2018 №712/656/15-ц, від 06.06.2018 №592/9058/17-ц, від 11.07.2018 №381/4482/16-ц, від 20.09.2023 №638/16540/20.

У постанові №750/262/20 від 11.11.2020 Верховний Суд дійшов висновку, що неспілкування позивача зі спадкодавцем внаслідок неприязних відносини між ними, а також необізнаність спадкоємця про факт смерті батька не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

Таким чином, необізнаність про смерть спадкодавця не є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Отже, позивач не надав суду безспірних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 та не довів наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали йому подати заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк, визначений частиною першою статті 1270 ЦК України, що у силу статті 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З огляду на викладене, підстав для визначення позивачу додаткового строку для подання заяв про прийняття спадщини суд не вбачає, тому в задоволенні позову відмовляє.

Керуючись ст. 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, ст. 1270, 1272 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

СуддяС. М. Клименко