Справа № 602/643/25
Провадження № 2/602/349/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" жовтня 2025 р. м. Ланівці

Лановецький районний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Наумчука В.А., за участю секретаря судового засідання Майхрук Н.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Кушку О.М., звернулася 16.07.2025 до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позову зазначає, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який 08.01.2025 рішенням суду було розірвано. У шлюбі народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на даний час постійно проживають із нею. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою суду від 22.07.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначене судове засідання для розгляду справи по суті на 20.08.2025.

Судове засідання 20.08.2025 не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці. Призначено судове засідання на 18.09.2025.

18 вересня 2025 року на адресу суду від представника позивачки адвоката Кушки О.М. надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, у якій позивачка просить суд збільшити розмір позовних вимог, а саме: стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у твердій грошовій формі в розмірі 8 000,00 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття

Ухвалою суду від 18.09.2025 визначено розгляд справи здійснювати з урахуванням заяви представника позивачки адвоката Кушки О.М.. про збільшення розміру позовних вимог, розгляд справи відкладено на 09 жовтня 2025 року.

29 вересня 2025 року до суду поштовим зв`язком надійшла заява відповідача ОСОБА_2 , згідно з якою він позовні вимоги визнає повністю.

Позивачка та представник позивачки адвокат Кушка О.М. в судове засідання не з`явилися, однак від представника позивачки до суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивачки, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, однак у поданій раніше заяві, просить розгляд справи здійснювати у його відсутності.

Відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно зі частиною другою статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідив та оцінив матеріали справи, докази, які у них містяться, встановив фактичні обставини і відповідні спірні правовідносини, та дійшов наступних висновків.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.12.2010, який було розірвано рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 08.01.2025 у цивільній справі № 602/1101/24, що підтверджується копією даного рішення, наявною у матеріалах розглядуваної справи (а.с. 4-5).

Під час шлюбу у сторін народилися сини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 відповідно (а.с.6-7).

Як убачається із копії Акта старости Лановецької міської ради № 22/03-48/9 від 16.06.2025 позивачка разом із синами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1 і зі слів свідків діти перебувають на утриманні матері.

У позовній заяві позивачка стверджує, що відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.

Отже, між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України (далі СК України).

При вирішенні цього спору суд застосовує наступні норми права.

У статтях 3, 18, 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, зокрема таке, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі частинами восьмою-десятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Частиною першою статті 122 СК України передбачено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Статтею 133 СК України встановлено, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

За змістом статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною другою статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частинами першою та четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Зважаючи на викладене вище, враховуючи те, що відповідач позовні вимоги визнав, обставини, на які посилається позивачка, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За змістом положень частини першої статті 142 ЦПК України та частини третьої статті 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на наведене вище, ураховуючи те, що відповідач визнав позов повністю до початку розгляду справи по суті, а також те, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 605,60 грн (50% від встановленої ставки судового збору), а іншу частину судового збору у сумі 605,60 грн слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі наведеного вище, ст. 7, 150, 180-182 СК України, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 142, 206, 247, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355, 430 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в твердій грошовій формі в розмірі 8 000,00 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом 16.07.2025 і до досягнення дітьми повноліття

3. Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь Державної судової адміністрації України 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок) судового збору.

5. Судовий збір у сумі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок) компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 09 жовтня 2025 року.

Суддя: В. А. Наумчук