КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Русан А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 02 липня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Петренко Н.О., у місті Києві, у справі за заявою ОСОБА_1 до Святошинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві про відновлення актового запису про шлюб,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Святошинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві про відновлення актового запису про шлюб, у якому просила суд визнати факт укладення шлюбу між нею та ОСОБА_2 , що мав місце 27 липня 1996 року в Святошинському районному відділі ДРАЦС міста Києва та зобов?язати орган ДРАЦС Святошинського району міста Києва внести відповідний запис до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Позов обґрунтований тим, що між нею та ОСОБА_2 27 липня 1996 року було укладено шлюб, актовий запис № 787, складено відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського районного відділу юстиції Донецької області.

У 2025 році під час спроби отримання повторного свідоцтва про шлюб, у зв`язку із втратою попереднього свідоцтва (серія НОМЕР_1 ) , їй стало відомо, що вказаний запис про державну реєстрацію шлюбу відсутній у відповідному Державному реєстрі актів цивільного стану громадян. Зі слів працівників відділу РАЦС, запис, ймовірно, було втрачено/знищено/не перенесено належним чином під час діджиталізації архіву. Це унеможливлює реалізацію її прав, зокрема, в питаннях спадкування, соціального захисту, податкового обліку тощо, тому позивач була вимушена звернутися до суду для врегулювання спірного питання в судовому порядку та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 02 липня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що після ухвалення оскаржуваного рішення нею було виявлено нововиявлену обставину, яка не була і не могла бути відома під час розгляду справи, а саме: офіційний лист-відмова № 1007/33.8-87 від 24 липня 20205 року від Святошинського районного відділу ДРАЦС, в якому зазначено, що внесення запису про шлюб до реєстру є неможливим через відсутність у позивача оригіналів документів, на підставі яких можна було б відновити актовий запис; офіційна відповідь від відділу ДРАЦС Донецької області, згідно з якою паперові носії актових записів цивільного стану по м. Горлівка не були евакуйовані та наразі залишаються на тимчасово окупованій території, що унеможливлює підтвердження наявності або відсутності актового запису про шлюб.

Ці обставини вказують на неможливість адміністративного поновлення запису про шлюб та, на думку позивача, підтверджують, що вона має право на звернення до суду для захисту своїх прав, тому висновки суду першої інстанції, що нею не вичерпано адміністративну процедуру не відповідають дійсності.

Разом з тим, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки нею було надано достатньо доказів на підтвердження факту реєстрації шлюбу.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Учасники справи, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи до суду апеляційної інстанції не з`явились та подали заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 85,86, 88,90).

У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції розглянувши вказану справу зазначив, що із поданої позивачем заяви вбачається, що 27 липня 1996 року ОСОБА_1 уклала шлюб із ОСОБА_2 , актовий запис про шлюб №787 був складений Горлівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецької області.

25 лютого 2008 року шлюб розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 та рішенням Святошинського районного суду м. Києва.

Розглядаючи подану ОСОБА_1 позовну заяву та залишаючи її без задоволення, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивачем не надано суду доказів того, що вона зверталася до компетентних органів ДРАЦС (зокрема, до відділу РАЦС, що складав актовий запис, або до відділу за місцем свого проживання) із заявою про відновлення актового запису про шлюб в адміністративному порядку і їй було відмовлено у такому відновленні з підстав, які унеможливлюють адміністративний порядок відновлення запису.

Надана позивачем відповідь Святошинського районного суду в м. Києві №666/33.8-87 від 16 травня 2025 року лише підтверджує відсутність актового запису про шлюб у державному реєстрі, але не є відмовою органу ДРАЦС у відновленні такого запису чи підтвердженням неможливості його відновлення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач не використала всі доступні адміністративні способи для вирішення питання щодо відновлення актового запису про шлюб. Звернення до суду з вимогою про зобов`язання органу ДРАЦС внести запис до реєстру є передчасним без попереднього вичерпання адміністративних процедур або наявності відмови у їх проведенні. Судове втручання в такі питання відбувається, як правило, у формі оскарження рішень, дій або бездіяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану, якщо такі рішення, дії чи бездіяльність порушують права особи.

Враховуючи викладене, суд виснував, що заявлені позивачем позовні вимоги про зобов`язання Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського району м. Києва внести запис до Державного реєстру актів цивільного стану громадян є необґрунтованими, оскільки позивачем не доведено порушення її прав відповідачем шляхом відмови у поновленні актового запису або бездіяльності у цьому питанні. Визнання факту укладення шлюбу як самостійної вимоги, що не є метою оскарження дій ДРАЦС, також не є належним способом захисту в даній ситуації, оскільки для відновлення актового запису існує спеціальний адміністративний порядок.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову відповідає з огляду на наступне.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до положень частини 1 статті 49 Цивільного кодексу України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків.

Частиною 2 статті 49 ЦК України визначено, що актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо.

Відповідно до положень частини 3 статті 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Частиною 4 статті 49 ЦК України визначено, що реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На законодавчому рівні, відповідно до положень ч.4 ст. 49 ЦК України, питання державної реєстрації актів цивільного стану, в тому числі їх поновлення, врегульовано Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану".

Так, частиною 1 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Частиною 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" встановлено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Питання поновлення актового запису цивільного стану врегульовано статтею 23 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану".

Частиною 1 статті 23 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" визначено, що поновлення актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану у разі його відсутності, що підтверджується документально. Право на подання заяви про поновлення актового запису цивільного стану мають особи, зазначені в частині другій статті 22 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" до кола осіб які можуть звернутися із заявою віднесено: особу, щодо якої складено актовий запис; одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини; опікуна недієздатної особи; спадкоємців померлого; представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України, що відповідає положенням ч. 4 ст. 49 ЦК України.

На виконання вимог ч. 4 ст. 49 ЦК України, ч. 5 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", Наказом міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України за №55/18793 від 14 січня 2011 року, затверджено "Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання" (далі - Правила).

Розділом ІІІ Правил визначено порядок поновлення актових записів цивільного стану.

Так, пунктом 3.1 Правил визначено, що заява про поновлення втраченого актового запису цивільного стану за встановленою додатком 11 формою подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника при пред`явленні паспорта або паспортного документа.

Пунктом 3.2. Правил визначено, що відділ державної реєстрації актів цивільного стану не вправі відмовити громадянину в прийнятті та розгляді заяви про поновлення актового запису цивільного стану.

Відповідно до пункту 3.3 Правил поновлення актових записів цивільного стану проводиться за заявою: особи, щодо якої було складено актовий запис; одного з батьків неповнолітнього (малолітнього); піклувальника неповнолітнього та опікуна малолітнього; опікуна недієздатної особи; спадкоємців померлого; представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви, що відповідає положенням ч. 2 ст. 22, ч.1 ст. 23 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану".

Відповідно до пункту 3.8 Правил разом із заявою про поновлення втраченого актового запису цивільного стану подаються: архівна довідка, видана державним архівом в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі, якщо метричні книги або книги державної реєстрації актів цивільного стану передані на зберігання до державного архіву; документи (виписки з них), які підтверджують дані, необхідні для поновлення актового запису цивільного стану; свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану (про народження, смерть, шлюб, розірвання шлюбу тощо); інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

Пунктом 3.11 Правил визначено, що на підставі поданих заявником та затребуваних відділом державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичним представництвом чи консульською установою України документів та їх аналізу складається висновок про поновлення або відмову в поновленні актового запису цивільного стану (додаток 12).

Пунктом 3.12 Правил передбачено, що у разі відмови в поновленні актового запису цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичного представництва чи консульської установи України вказуються: коли і ким подана заява про поновлення актового запису; який конкретно актовий запис необхідно поновити; які документи були подані заявником та зібрані відділом державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичним представництвом чи консульською установою України (перелічити документи); що встановлено за результатами перевірки; причини відмови в поновленні актового запису; роз`яснення про можливість оскарження відмови в судовому порядку.

З наведеного вбачається, що Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" та затвердженими на його виконання "Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання" визначено процедуру поновлення актових записів цивільного стану, порядок подання заяви про поновлення актового запису та її розгляду.

Відповідно до пункту 1.1. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

У пункті 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, передбачено, що однією із підстав для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Поновлення втрачених актових записів про шлюб, зміну прізвища, розірвання шлюбу, смерть проводиться тільки за наявності документів, які підтверджують, що відповідний актовий запис був раніше складений в органах державної реєстрації актів цивільного стану України (свідоцтва про державну реєстрацію акту цивільного стану, його копії, засвідченої нотаріально, відмітки (штампа) про державну реєстрацію акту цивільного стану в паспорті або паспортному документі), або на підставі рішення суду (п.5 р III Правил).

Статтею 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" визначено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами на тимчасово окупованій території, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, є недійсним і не створює правових наслідків.

У той же час, у відповідності до статті 2 Закону України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" передбачено, що діяльність збройних формувань рф та окупаційної адміністрації рф у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи.

У відповідності до статті 5 Закону України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" для забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях органи державної влади та їх посадові особи, діючи на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України вживають заходів для захисту прав і свобод цивільного населення.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення.

Частиною другою статті 319 ЦПК Українивстановлено, що рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Як вбачається із матеріалів вказаної справи позивачка у справі звертаючись до суду із вказаним позовом та мотивувала свої вимоги тим, що актовий запис №787 від 27 липня 1996 року про реєстрацію шлюбу між нею ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який вона просить поновити був складений відділом РАЦС Горлівського РУЮ Донецької області.

Разом із тим, позивач зазначає, що шлюб між нею та ОСОБА_2 , про який був вчинений вище вказаний актовий запис розірвано, 25 лютого 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 та рішенням Святошинського районного суду м. Києва.

Звертаючись до суду із заявою про поновлення актового запису про шлюб, в прохальній частині позовної заяви ОСОБА_1 заявила вимогу про встановлення факту укладення шлюбу між нею ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що мав місце 27 липня 1996 року в Святошинському районному відділу ДРАЦС м. Києва, при цьому в мотивувальній частині позовної заяви позивачка зазначала, що актовий запис №787 від 27 липня 1996 року про реєстрацію шлюбу між нею та ОСОБА_2 був укладений відділом РАЦС Горлівського РУЮ Донецької області та на підтвердження вказаного нею подано копію свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , що видане 27 липня 1996 року Горлівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області (а.с. 13) та належно завірену копію рішення Святошинського районного суду міста Києва від 25 лютого 2008 року у цивільній справі №2-379-1/08 згідно до якого вище вказаний шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний (а.с. 15).

Крім того, звертаючись до суду із вказаною позовом ОСОБА_1 додала до позову відповідь начальника Святошинського відділу ДРАЦС у місті Києві І.Антоненко із якого слідує, що ОСОБА_1 просила вказаний відділ видати їй витяг із актового запис про шлюб нею та ОСОБА_2 , який був складений відділом РАЦС Горлівського РУЮ Донецької області, при цьому, будь-яких вимог про поновлення вказаного актового запису заявником не було заявлено до даного органу державної влади.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду ухвалюючи постанову 23 січня 2023 року у справі № 214/1309/21 звертала увагу, що приватно-правовий інструментарій (зокрема, ініціювання справи про встановлення факту) не повинен використовуватися учасниками для оцінки обставин, які становлять предмет доказування у адміністративному провадженні, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19 (провадження № 61-10777сво20) зробила схожий за змістом висновок та зазначила, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, щодо якого виник публічно-правовий спір, не може бути предметом розгляду у порядку цивільного судочинства.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення поданого позову, оскільки ОСОБА_1 у своїй позовній заяві не зазначила, які юридичні наслідки матиме установлення судом вище вказаного факту, та не визначила відповідно осіб на чиї права може вплинути встановлення даного юридичного факту.

Отже, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення в оскаржуваній частині відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 02 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного тексту постанови.

Текст постанови складено 08 жовтня 2025 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді : Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв