Номер провадження: 22-ц/813/5008/25
Справа № 522/7157/23
Головуючий у першій інстанції Ковтун Ю. І.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кострицького В.В.,

суддів: Коновалова В.А., Лозко Ю.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) апеляційну скаргу Черняковського Андрія Вячеславовича, який діє в інтересах Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 28 лютого 2025 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан», третя особа ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, спричиненого ДТП,-

встановив:

Короткий зміст позовних вимог.

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан», третя особа ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, спричиненого ДТП, в якій просить: стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 52407,78 гривень та судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 1073,60 гривень, витрат по оплаті експертизи в розмірі 2600,00 гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 20000,00 гривень.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля HYUNDAI, державний номер НОМЕР_1 . 15 січня 2022 року о 15 год. 00 хв. ОСОБА_2 керуючи автомобілем TOYOTA, державний номер НОМЕР_2 по вул. Черняховського, 12 в м. Одесі при проїзді перехрестя з вул. М.Говорова, не врахував дорожньої обстановки, не впевнився в безпечності та на нерегульованому перехресті скоїв зіткнення з автомобілем HYUNDAI, державний номер НОМЕР_1 , який стояв на світлофорі на перехресті вул. Черняховського та вул. М.Говорова в м. Одесі. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Цивільно-правову відповідальність ОСОБА_2 застраховано за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» поліс ЕР-206685059 від 07 листопада 2021 року. Після ДТП, ОСОБА_1 своєчасно звернувся до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 31 січня 2022 року ОСОБА_2 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 02 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся до судового експерта Вітвіцького І.І. з заявою про проведення автотоварознавчого дослідження автомобілю HYUNDAI, державний номер НОМЕР_1 . Згідно висновку експерта № 12/22-Е автотоварознавчого дослідження від 29 березня 2022 року, зробленого судовим експертом Вітвіцьким І.І. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобілю HYUNDAI, державний номер НОМЕР_1 , пошкодженого в результаті ДТП, що сталося 15 січня 2022 року складає 84799,39 грн. Вказаний висновок було надіслано на адресу ТДВ «СК «Гардіан» для проведення виплати по відшкодуванню завданої шкоди. ТДВ «СК «Гардіан» 06.09.2022 перерахувало ОСОБА_3 суму страхового відшкодування в розмірі 32325,61 грн. Розрахунок страхового відшкодування був проведений на підставі консультації № 36-D/10/64 про визначення вартості майнового збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу HYUNDAI, державний номер НОМЕР_1 . Крім того, при розрахунку суми страхового відшкодування вартість відновлювального ремонту була зменшена на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Зазначила, що вартість матеріального збитку, завданого позивачу належить визначити згідно висновку експерта №12/22-Е від 29 березня 2022 року, що становить 84799,39 грн. Враховуючи, що відповідачем було частково виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 32325,61 грн, то стягненню з відповідача підлягає сума в розмірі 52407,78 гривень.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 28 лютого 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан», третя особа ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, спричиненого ДТП задоволено частково.

Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначає, що ОСОБА_1 10.06.2022 звернувся до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» з заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку з ДТП, що сталася 15.01.2022 (т. 1 а.с. 34). Сума страхового відшкодування за шкоду завдану майну, відповідно до ліміту відповідальності, становить 130000,00 грн. Згідно з висновком експерта № 12/22-Е автотоварознавчого дослідження від 29.03.2022, який виготовлений судовим експертом Вітвіцьким І.І., на підставі заяви ОСОБА_1 , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля HYUNDAI ELANTRA, державний номер НОМЕР_1 , пошкодженого в результаті ДТП, що сталася 15.01.2022 складає 84799,39 грн (т. 1 а.с. 13 24). Як слідує з платіжного доручення № 161978 від 06.09.2022 товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» було виплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування згідно страхового акту № G-16806-1 за пошкоджений транспортний засіб HYUNDAI ELANTRA, державний номер НОМЕР_1 без ПДВ у розмірі 32325,61 грн (т. 1 а.с. 90). Позивач через незгоду із визначеним та виплаченим товариством розміром страхового відшкодування звернувся до суду з позовною заявою, надавши як письмовий доказ на підтвердження вартості збитків, заподіяних пошкодженням у ДТП транспортного засобу, зазначений вище висновок експерта за результатами автотоварознавчого дослідження. При цьому, вважаючи такий висновок неналежним доказом розміру збитку, під час розгляду справи стороною відповідача було заявлено клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи. Відповідно до висновку експерта № 23-5152 від 08.05.2024 транспортно-товарознавчої експертизи, яка виготовлена на виконання ухвали суду від 11.09.2023, розмір матеріальних збитків, завданих власнику колісного транспортного засобу HYUNDAI ELANTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, станом на 15 січня 2022 року становить 84323,92 гривень (т. 2 а.с. 43 51). Суд при вирішенні вказаної справи покладається на висновок експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи від 08.05.2024, складений експертом Хоменком В.В., який попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України, сумнівів у своїй достовірності не викликає, а тому суд визнає її належним доказом у справі. При цьому, оскільки страхове відшкодування у розмірі 32325,61 грн. не покриває в повному обсязі заподіяну позивачу шкоду внаслідок ДТП, яка не перевищує ліміту страхового відшкодування, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача суми завданої шкоди в більшому розмірі. Крім того, відповідачем належними засобами доказування не спростовано, що оцінена експертом вартість робіт, деталей та матеріалів для відновлення застрахованого автомобіля є необґрунтованою та/або підлягає зміні/зменшенню, що відповідно до приписів ч.1 ст.81 ЦПК України є його обов`язком. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню страхове відшкодування в сумі 51 998,31 грн. (84323,92 гривень (вартість матеріального збитку на підставі висновку № 23-5152 від 08.05.2024) 32325,61 грн. (виплачене страхове відшкодування)). За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення страхового відшкодування суд першої інстанції вважав обґрунтованими, які підлягають частковому задоволенню в сумі 51 998,31 грн.

Доводи апеляційної скарги.

Не погодившись із вказаним рішенням Черняковський Андрій Вячеславович, який діє в інтересах Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» звернувся з апеляційною скаргою на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 28 лютого 2025 року та просили його змінити, зменшивши рощмір коштів, що підлягають сплаті ТОВ «Страхова компанія`ГАРДІАН» на користь ОСОБА_1 до 42 897,66 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що рішення суду першої інстанції, яким було стягнуто із страховика розмір коштів, який включає в себе ПДВ за відсутності на те будь-яких законних підстав.

Відповідач зауважує, що на аркуші 5 ремонтної калькуляції Висновку експерта N? 23-5152, виконаного на виконання ували суду першої інстанції, міститься позначка «ЦІНИ + 20.00 %, яка означає, що вартість запчастин та матеріалів у дослідженні визначені з урахуванням ПДВ України дорівнює 20 %. Відповідно до підпункту «а» п.193.1 ст. 193 Податкового кодексу України ставка ПДВ та згідно із п.36.2. ст. 36 Закону N?1961-IV, - якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Вважали, що стороною позивача не надано документи, які б підтверджували факт проведення відновлювального ремонту Т3 «НYUNDAI ELANTRA», д.р.н. НОМЕР_3 на СТО, що є платником ПДВ. Таким чином, правових підстав для доплати ПДВ на користь Позивача немає.

Зазначали, що питання щодо вирахування розміру ПДВ із суми страхового відшкодування неодноразово висвітлювалось у висновках Верховного Суду, зокрема, у постанові від 06.07.2018р. по справі N? 924/675/17, у постанові від 28.02.2018р. по справі N? 757/22706/15-д, у постанові від 19.09.2018р. по справі N? 523/5890/15-ц тощо.

Щодо явки сторін.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Отже, розгляд цивільної справи з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім справ зазначених в ч. 4 ст. 274 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи є загальним правилом, визначеним у ЦПК України.

Із матеріалів справи вбачається, що ціна позову в даній справі становить 52 407,78 грн. і є менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому справа відноситься до категорії малозначної справи в силу вимог закону.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний розгляд вказаної справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).

Колегією суддів встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 власником автомобіля HYUNDAI ELANTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 10).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Toyota Corolla, номерний знак НОМЕР_5 була застрахована у товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на підставі полісу № ЕР-206685059, який був діючий на 15.01.2022 (т. 1 а.с. 64).

15 січня 2022 року о 15 год. 00 хв. ОСОБА_2 керуючи автомобілем Toyota, державний номер НОМЕР_5 по вул. Черняховського, 12, в м. Одесі при проїзді перехрестя з вул. М. Говорова, не врахував дорожньої обстановки, не впевнився в безпечності та на нерегульованому перехресті скоїв зіткнення з автомобілем Hyundai, державний номер НОМЕР_1 , який стояв на світлофорі на перехресті вул. Черняховського та вул. М. Говорова. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 31 січня 2022 року у справі № 522/1941/22 ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень (т. 1 а.с. 11).

У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Частиною першою статті 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961 -IV) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У разі якщо деліктні відносини поєднані з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом № 1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961 -IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 -IV).

Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18).

Аналогічна правова позиція підтримана Верховним Судом в постанові від 26.01.2022року по справі № 204/5403/18 (провадження № 61-14777св21) та постанові від 26.01.2022 року по справі № 465/674/19 (провадження № 61-12514св21).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі № 201/16373/16-ц (провадження № 14-27цс21) зазначено, що «...Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови - винною особою.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що «Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14- 176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018року у справі №760/15471/І5-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.

Отже, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку підстави для покладення відповідальності на страхувальника відсутні».

Аналогічні за змістом висновки викладено у постанові Верховного Суду від 06 липня 2022 року у справі № 641/10491/15-ц (провадження № 61-12709св21).

Статтею 5 Закону України «Про страхування», в редакції на час виникнення правовідносин, передбачено, що страхування може бути добровільним або обов`язковим.

Добровільне страхування-це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Добровільне страхування у конкретного страховика не може бути обов`язковою передумовою при реалізації інших правовідносин (ст. 6 Закону України «Про страхування»).

Судом першої інстанції було встановлено, що транспортний засіб Toyota Corolla, номерний знак НОМЕР_5 було застраховано у товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на підставі полісу № ЕР-206685059, який був діючий на 15.01.2022 (т. 1 а.с. 64). У відповідності до умов вказаного договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.

Із матеріалів справи вбачається, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача ОСОБА_2 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

15.01.2022 ОСОБА_2 звернувся до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 15.01.2022 в м.Одесі вул. Черняховського, 12 (т. 1 а.с. 134 135).

17.01.2022 ОСОБА_4 звернувся до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 15.01.2022 в м.Одесі на перехресті вул. М. Говорова з вул. Черняховського, за участю транспортного засобу HYUNDAI ELANTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та транспортного засобу Toyota Corolla, номерний знак НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 65 66).

Також ОСОБА_1 10.06.2022 звернувся до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» з заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку з ДТП, що сталася 15.01.2022 (т. 1 а.с. 34).

Сума страхового відшкодування за шкоду завдану майну, відповідно до ліміту відповідальності, становить 130000,00 грн.

Згідно з висновком експерта № 12/22-Е автотоварознавчого дослідження від 29.03.2022, який виготовлений судовим експертом Вітвіцьким І.І., на підставі заяви ОСОБА_1 , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля HYUNDAI ELANTRA, державний номер НОМЕР_1 , пошкодженого в результаті ДТП, що сталася 15.01.2022 складає 84799,39 грн (т. 1 а.с. 13 24).

Як слідує з платіжного доручення № 161978 від 06.09.2022 товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» було виплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування згідно страхового акту № G-16806-1 за пошкоджений транспортний засіб HYUNDAI ELANTRA, державний номер НОМЕР_1 без ПДВ у розмірі 32325,61 грн (т. 1 а.с. 90).

Позивач через незгоду із визначеним та виплаченим товариством розміром страхового відшкодування звернувся до суду з позовною заявою, надавши як письмовий доказ на підтвердження вартості збитків, заподіяних пошкодженням у ДТП транспортного засобу, зазначений вище висновок експерта за результатами автотоварознавчого дослідження. При цьому, вважаючи такий висновок неналежним доказом розміру збитку, під час розгляду справи стороною відповідача було заявлено клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи,

Відповідно до висновку експерта № 23-5152 від 08.05.2024 транспортно-товарознавчої експертизи, яка виготовлена на виконання ухвали суду від 11.09.2023, розмір матеріальних збитків, завданих власнику колісного транспортного засобу HYUNDAI ELANTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, станом на 15 січня 2022 року становить 84323,92 гривень (т. 2 а.с. 43 51).

Суд першої інстанції при вирішенні вказаної справи вірно взяв до уваги висновок експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи від 08.05.2024, складений експертом Хоменком В.В., який попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України, який і у апеляційного суду сумнівів у своїй достовірності не викликав, а тому він є належним доказом у справі.

Оскільки страхове відшкодування у розмірі 32325,61 грн. не покриває в повному обсязі заподіяну позивачу шкоду внаслідок ДТП, яка не перевищує ліміту страхового відшкодування, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача суми завданої шкоди в більшому розмірі.

Крім того, відповідачем належними засобами доказування не спростовано, що оцінена експертом вартість робіт, деталей та матеріалів для відновлення застрахованого автомобіля є необґрунтованою та/або підлягає зміні/зменшенню, що відповідно до приписів ч.1 ст.81 ЦПК України є його обов`язком.

Таким чином,суд першої інстації вірно вирішив, що з відповідача підлягає стягненню страхове відшкодування в сумі 51 998,31 грн. (84323,92 гривень (вартість матеріального збитку на підставі висновку № 23-5152 від 08.05.2024) 32325,61 грн. (виплачене страхове відшкодування)).

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальним законом та регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, що настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).

Доводи апеляційної скарги спрямовані на зменшення суми страхової виплати з урахуванням сум виплати страхового відшкодування, які здійснювались без урахування сум податку на додану вартість.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що придбання послуг з ремонту, заміщення, відтворення застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту, здійснюється у неплатника податку на додану вартість, то розрахунок сум виплати страхового відшкодування повинен здійснюватися без урахування сум податку на додану вартість.

Втім, чинне законодавство не містить відповідних положень щодо необхідності урахування фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу у правовідносинах, що виникли між страхувальником та страховиком відповідно до договорів добровільного страхування майна.

У відповідності до п. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржуване рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення скаржником норм процесуального закону.

З огляду на наведене вбачається, що судом з дотриманням вимог ст. ст. 89,263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Черняковського Андрія Вячеславовича, який діє в інтересах Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» - залишити без задоволення.

Рішення на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 28 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді В.А.Коновалова

Ю.П. Лозко