КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року місто Київ.

Справа № 754/5187/23

Апеляційне провадження № 22-ц/824/12819/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Желепи О.В. (суддя-доповідач), Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 08 квітня 2025 року (ухвалено у складі судді Зотько Т.А., повний текст рішення виготовлено 08 квітня 2025 року)

у справі за позовом акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ

АТ «Універсал Банк» в особі представника - Мєшніка К.І. звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у загальній сумі 14 199,61 грн., та витрат по оплаті судового збору у розмірі 2 684, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в жовтні 2017 року позивач запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні карти monobank. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом Банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрат у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www/ monobank.ua/terms.

18 травня 2018 року відповідач звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 18 травня 2018 року. Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 15 000 грн.

Як зазначав позивач, банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав. Однак, відповідач не дотримувався умов укладеного договору, а саме не здійснював повернення кредиту та відсотків за користування кредитом у терміни та на умовах, визначених Умовами та Правилами, а також Тарифами, а відтак станом на 13 грудня 2022 року у відповідача виникла заборгованість в загальному розмірі 14 199,61 грн, що складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом - 14 199,61 грн.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив задовольнити його вимоги, стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684,00 грн.

Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 05 липня 2023 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за наданим кредитом згідно договору про надання банківських послуг "Monobank" від 18 травня 2018 року в загальному розмірі 14 199,61 грн, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684,00 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 16 вересня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 05 липня 2023 року у зв`язку із нововиявленими обставинами за позовною заявою АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишено без задоволення.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 17 березня 2025 року Волевиявлення ОСОБА_1 про скасування заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 05 липня 2023 року у цивільній справі за позовною заявою АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 05 липня 2023 року у цивільній справі за позовною заявою АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 ро стягнення заборгованості - скасовано.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 08 квітня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за наданим кредитом згідно договору про надання банківських послуг «Monobank» від 18 травня 2018 року у загальному розмірі 11 5154,61 грн.

Компенсовано АТ «Універсал Банк» витрати по сплаті судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а саме у розмірі 2 684,00 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 06 червня 2025 року подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Стягнути з АТ «Універсал Банк» на користь відповідача моральну компенсацію у розмірі 15 000 грн. Вирішити питання стягнення судового збору.

У апеляційній скарзі вказує, що позивач не надав суду у якості доказу належним чином оформлений розрахунковий документ, який підтверджує факт видачі /перерахунку кредитних коштів.

В скарзі також є посилання на порушення процесуальних норм: відсутність повноважень на подачу позову, а також відповідачу не направлялась позовна заява

Зазначає, що позивач повинен компенсувати моральну шкоду за принесені позивачем незручності у розмірі 15 000 грн.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 червня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою.

16 липня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив в якому позивач вважає, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, постановленим без порушення норм процесуального та матеріального права. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

25 липня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшов відгук на відзив в якому відповідач вважає, що жоден додаток до відзиву не завірений належним чином.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 14 199, 61 грн.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення районного суду відповідає.

Згідно ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Судом встановлено, що 18 травня 2018 року між ПАТ «Універсал Банк» та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг «Monobank», згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 15 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка, шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг.

Згідно статуту (нова редакція) від 21 грудня 2021 року, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 29 грудня 2018 року, найменування банку змінено на Акціонерне товариство «Універсал Банк», яке є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ «Універсал Банк».

Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився з вказаними документами, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови.

До кредитного договору банком долучено витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Судом встановлено, що договір укладено відповідно до вимог цього Закону.

У позовній заяві АТ «Універсал Банк» вказує на те, що особливістю проекту monobank є укладення договорів в електронній формі відповідно до розміщених на сайті банку Умов обслуговування рахунків фізичної особи та здійснення банківського обслуговування дистанційно без відділень. З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг на офіційному веб-сайті АТ «Універсал Банк» заповнив і підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Підпис анкети-заяви здійснений відповідачем за допомогою аналогу власноручного підпису, тобто, факсимільного відтворення власного підпису за допомогою засобів електронного копіювання. Вказана анкета-заява в такому ж порядку (факсимільне відтворення підпису) підписана представником банку Чагаровою І.В., яка здійснила ідентифікацію та верифікацію клієнта.

Анкета-заява містить докладну інформацію щодо особи ОСОБА_1 , зокрема, дату його народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також соціальний статус, джерело та розмір доходу. В анкеті-заяві містяться відповідні сторінки паспорта ОСОБА_1 , які скопійовані ним та надані до анкети в електронному вигляді.

У анкеті-заяві міститься прохання відповідача відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в додатку відповідно до умов договору та наведених нижче умов. Також, відповідач вказав, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, з якими він ознайомлений, складає договір про надання банківських послуг, укладання якого вона підтверджує і зобов`язується виконувати умови вказаного договору.

У п. 6 анкети-заяви відповідач вказав, що просить вважати наведений у анкеті-заяві зразок його власноручного підпису або його аналоги, а також електронний цифровий підпис, обов`язковими. У цьому ж п.6 анкети-заяви відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним їй відкритим ключем у вигляді послідовності ряду цифр, який буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її дій згідно договору.

Відповідач підтвердив в анкеті-заяві, що усі наступні правочини, у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень можуть вчинятися ним та банком з використанням електронного цифрового підпису, а усе листування щодо цього договору здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали.

Окрім того, на підтвердження своїх вимог позивачем надано Умови обслуговування рахунків фізичної особи з додатками у вигляді Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорта споживчого кредиту, які містять інформацію про їх підписання електронним цифровим підписом обома сторонами договору.

Наведене у свою чергу свідчить про належне укладення кредитного договору, в тому числі погодження Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін.

Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.

Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.

Позивачем виконані умови договору, а саме надано відповідачу кредитні кошти, в свою чергу позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у визначені договорами терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно з договором.

Як вірно встановив суд, відповідач не виконав свої зобов`язання, кошти в передбачені договором строки не повернув

Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором про надання банківських послуг "Monobank" вбачається, що станом на 13 грудня 2022 року у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 14 199, 61 грн, що складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом - 14 199, 61 грн.

З доданих до заяви про скасування заочного рішення додатків вбачається, що ОСОБА_1 є особою, яка евакуйована із зони відчуження у 1986 році, має відповідне посвідчення (категорії 2) серії НОМЕР_1 , а відтак звільнений від сплати судового збору.

Таким чином, суд дійшов висновку, що списані позивачем 24 лютого 2023 року з карткового рахунку відповідача судові витрати у розмірі 2 684,00 грн підлягають поверненню відповідачу шляхом вирахування з загального розміру визначеної позивачем заборгованості.

Дослідивши наявні в справі докази, колегія суддів встановила, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними, висновки суду про часткове задоволення позовних вимог, та стягнення заборгованості у розмірі 11 5154,61 грн з урахуванням вирахування з загального розміру визначеної позивачем заборгованості списаних позивачем 24.02.2023 з карткового рахунку відповідача судових витрат у розмірі 2 684,00 грн, від сплати яких відповідач був звільнений, відповідає встановленим обставинам та вимогам Закону.

Доводи відповідача, про недоведеність факту надання кредитних коштів та відсутність у справі належним чином оформленого розрахункового документу, який підтверджує факт видачі /перерахунку кредитних коштів колегія суддів відхиляє з огляду на таке.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо-безпосередньо, після її закінчення.

Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердження виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.

Отже, виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору.

Відповідно до п.62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України слід, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже виписки по рахункам або касовий документ можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором в разі якщо останні відповідають вимогам первинних документів. Банківська виписка має статус первинного документа. Розрахунок заборгованості, відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» є лише похідним від первинної бухгалтерської документації та може містити відомості про господарську операцію.

Проте саме банківська виписка за картковим рахунком може бути належним доказом щодо заборгованості за кредитним договором, що споживач користувався кредитною карткою, ним вносились кошти на погашення заборгованості, або ні.

Так, згідно виписки про рух коштів на картці відповідача вбачається, що ОСОБА_1 21 травня 2018 року зняв зі своєї картки суму у розмірі 14 000 грн. Зняття коштів відбувалось у банкоматі 14 транзакціями по 1000 грн. з 10 години 19 хвилин до 10 години 46 хвилин. При цьому клієнт здійснив перевитрати на рахунку, зняв більше коштів ніж їхній баланс на картці.

Тобто суду були надані належні та допустимі докази використання відповідачем коштів позивача та їх не повернення в подальшому.

Щодо доводів апеляційної скарги, що позивач повинен компенсувати моральну шкоду за принесені позивачем незручності у розмірі 15 000 грн колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.6 ст. 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не розглядаються позовні вимоги що не були предметом в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи на розгляді в суді був лише позов позивача про стягнення заборгованості, зустрічних вимог в тому числі і про відшкодування моральної шкоди позивач не заявляв така позовна заява в матеріалах справи відсутня.

За таких обставин, колегія суддів відхиляє такі доводи апеляційної скарги.

Доводи про відсутність повноважень у представника позивача на подачу позову є безпідставні, так як, в матеріалах справи наявна довіреність від 28 грудня 2022 року про надання повноважень Мєшніку К.І. діяти в інтересах позивача, яка підписана головою правління банку.

Доводи про не направлення відповідачу копії позовної заяви спростовуються листом суду, відповідно до якого такі матеріали направлялись відповідачу та в червні 23 року повернулись без вручення, через не отримання їх на пошті відповідачем. Адреса на конверті зазначена у точній відповідності з зареєстрованим місцем проживання відповідача.

З урахуванням викладеного, Київський апеляційний суд вважає, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому в силу положень ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382- 384 України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 08 квітня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Повна постанова складена 02 жовтня 2025 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді Н.В. Поліщук

В.В. Соколова