КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2025 року м. Київ

Унікальний номер справи № 359/3568/25

Апеляційне провадження № 22-ц/824/13841/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Євграфової Є.П., Саліхова В.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Муранової-Лесів І.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

в с т а н о в и в :

У березні 2025 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до закінчення навчання ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), але не більше ніж до досягнення 23-х років (а.с. 1-5).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до судового наказу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2020 року з ОСОБА_1 стягувались аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 доньці виповнилось 18 років, а тому виплати з аліментів припинились.

У 2024 році донька сторін вступила до Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана, на факультет Маркетингу за денною формою здобуття освіти. Навчання триває з вересня 2024 року по 30 червня 2028 року, та відповідно до умов укладеного договору вартість навчання складає 167 200, 00 грн, тобто за кожен семестр позивач має сплачувати кошти у розмірі 20 900, 00 грн.

Крім вартості навчання позивач на утримання спільної доньки несе витрати, пов`язані з придбанням сезонного одягу, взуття, придбанням приладдя для навчання (зошити, блокноти, ручки, олівці, органайзери, папки, планери, щоденники, папір офісний та файли, лінійка, пенал, зовнішній накопичувачі (флешка), тощо), на щоденні особисті витрати студента (купівлю напоїв, проїзд в суспільному транспорті, тощо). Зазначає, що відповідач, на сьогоднішній день проходить службу в Збройних Силах України, має стабільний заробіток. Стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки. Добровільно відповідач не погоджується надавати матеріальну допомогу. Також вказує, що судові витрати позивача складаються з витрат на правничу допомогу у розмірі орієнтовно 12 000, 00 грн.

У відзиві на позов представник відповідача - Танащук М.В. просив задовольнити позовну заяву частково, а саме: стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , яка навчається у розмірі 1/10 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не більше ніж до досягнення нею 23-х років (а.с. 34). Частково заперечуючи проти позову, зазначає, що, звертаючись до суду, ОСОБА_2 зобов`язана надати суду належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження того, що дитина непрацездатна, а ОСОБА_1 має можливість надавати таку допомогу. Вважає, що в порушення норм ст.ст. 76-82 ЦПК України, позивач не надав суду жодних належних, допустимих та достатніх доказів того, що ОСОБА_2 має витрати, пов`язані з придбанням сезонного одягу, взуття та інші потреби (а.с. 28-36).

Також звертає увагу, що витрати позивача на оплату навчання в розмірі 41 800,00 грн не можуть вважатися аліментами на утримання повнолітньої дитини та що вони були сплачені до досягнення дочкою повноліття, у тому числі за рахунок сплачених відповідачем аліментів. Вказує, що із заробітної плати ОСОБА_1 було вирахувано аліменти: за липень 2024 року 24 246, 51 грн; за серпень 2024 року 31 387,76 грн, за вересень 2024 року 31 419, 83 грн; жовтень 2024 року 28 957, 33 грн; листопад 2024 року 31 181, 52 грн; грудень 2024 року 31 419, 83 грн; січень 2025 року 22 567, 46 грн, що загалом становить 145 545, 97 грн, яка фактично покриває витрати на навчання доньки. Вважає, що, оскільки мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо своєї дитини, а його середній розмір заробітної плати складає 100 000, 00 грн, а в деякі місяці більше, позивач фактично намагається зняти із себе обов`язок щодо матеріального забезпечення доньки та перекласти цей обов`язок у повній мірі на відповідача, як батька дитини.

Вказує, що позивач жодного разу не зверталася до нього з проханням допомогти сплачувати за навчання їхньої спільної повнолітньої дитини. Також звертає увагу, що за змістом позовної заяви позивач спочатку вказує про стягнення аліментів у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку, а у резолютивній частині розмір аліментів збільшився до 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2025 року позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 27 березня 2025 року та до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не більше ніж до досягнення 23-х років. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 1 211, 20 грн. (а.с. 78-83).

Додатковим рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 липня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 9 633, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 119-121).

Не погодившись з рішенням міськрайонного суду, 01 липня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Танащук М.В. в поданій апеляційній скарзі просив скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2025 року та у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір (а.с. 126-138).

В обґрунтування апеляції представник ОСОБА_1 вказав, що ОСОБА_2 зобов`язана була надати суду належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження того, що домовленості щодо надання допомоги на утримання спільної повнолітньої дитини з Відповідачем досягнуто не було, а суд першої інстанції зобов`язаний був дослідити вказані докази. Однак, матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження звернення позивача до відповідача щодо врегулювання питання оплати вартості навчання спільної повнолітньої доньки, що свідчить про припущення з боку ОСОБА_2 , а з боку суду вказана обставина свідчить про необґрунтованість рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2025 року, оскільки неповно і не всебічно з`ясовано обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог.

Окрім цього, як вказав представник апелянта, позивачем було надано Бориспільському міськрайонному суду Київської області довідку Київського національного електронної бази з питань освіти № 608216 від 23 лютого 2025 року на підтвердження факту навчання спільної доньки - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) лише станом на 26 лютого 2025 року (довідка № 0109) та станом на 23 лютого 2025 року (довідка № 608216).

Окрім цього, матеріали цивільної справи № 359/3568/25 не містять доказів на підтвердження навчання спільної доньки -ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на дату звернення ОСОБА_2 з позовом до суду та на дату розгляду Бориспільським міськрайонним судом Київської області вказаної позовної заяви, витрати на навчання, а саме (як зазначено в позовній заяві): «витрати пов`язані з придбанням сезонного одягу, взуття. Потреби на приладдя для навчання зошити, блокноти, ручки, олівці, органайзери, папки, планери, щоденники, папір офісний та файли, лінійка пенал, зовнішній накопичувач (флешка) тощо. На щоденні особисті витрати студента на купівлю напоїв, проїзд в суспільному транспорті». Ненадання доказів позивачем витрат на навчання та витрат, пов`язаних з навчанням спільної доньки -ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) є дивним, оскільки донька навчалася до досягнення нею повноліття - з 01 вересня 2024 року (початок навчання) до ІНФОРМАЦІЯ_2 (настання повноліття). Тому, лише у разі дійсної наявності витрат на навчання та витрат, пов`язаних з навчанням спільної доньки, позивач могла б надати відповідні докази суду. Оскільки вказані докази наявності витрат на навчання та витрат, пов`язаних з навчанням спільної доньки відсутні в матеріалах справи, тому все вищевикладене, свідчить про те, що вказані обставини, на які посилається позивач як на підтвердження своїх позовних вимог є його особистими припущеннями та не повинні були братися судом до уваги.

Представник скаржника вказав, що позивач не надала суду жодних належних, допустимих та достатніх доказів того, що спільна повнолітня донька - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) не має самостійного доходу, на що суд першої інстанції також не звернув увагу. По-третє, витрати на спільну доньку - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) народження, яка почала навчатися ще до досягнення повноліття, а саме: з 01 вересня 2024 року (початок навчання) до ІНФОРМАЦІЯ_2 (настання повноліття) ніс лише ОСОБА_1 , оскільки сплачував аліменти згідно з наказом Бориспільського міськрайонного суду Київської області № 359/1022 від 13 лютого 2020 року, що підтверджується довідкою про доходи № 1200/331 від 11 квітня 2025 року (копія міститься в матеріалах справи). В свою чергу доказів витрат з боку позивача на навчання спільної доньки - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та витрат пов`язаних з навчанням на час подачі позову до суду та на час розгляду судом позовної заяви, матеріали справи не містять.

Підсумовуючи доводи апеляційної скарги, представник апелянта вказав, що суд не встановив та не дослідив наявність таких юридичних фактів, в їх обов`язковій сукупності: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив. При цьому суд апеляційної інстанції забезпечив таке право сторони позивача, повідомивши позивача ОСОБА_2 та її представника - адвоката Якобчука О.М. повідомленням 05 вересня 2025 року до електронного кабінету в ЄСІТС та поштовим повідомленням (а.с. 147-152).

Відповідно до частини першої ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Згідноз частиною тринадцятою ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснювався без виклику сторін у порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали позовної заяви, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

За змістом ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно з частини першої, другої ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Частиною третьою ст. 199 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц.

У відповідності до правової позиції Верховного Суду, сформованій у постанові від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 (провадження № 61-16005св20) стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Отже, судом враховуються: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ст. 200 Сімейного кодексу України).

Колегією апеляційного суду встановлено, що сторони мають спільну доньку - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (а.с. 9).

ОСОБА_3 є студенткою 1 курсу факультету маркетингу, форма навчання денна, час закінчення навчання університету - 30 червня 2028 року, відповідно до довідки Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана № 0109 від 26 лютого 2025 року і довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти № 608216 від 23 лютого 2025 року (а.с. 13, 14).

Відповідно до договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 13 серпня 2024 року № , укладеного між позивачем (замовником) ОСОБА_2 та Київським національним економічним університетом імені Вадима Гетьмана вартість навчання дочки (здобувача) ОСОБА_3 складає 167 200, 00 грн протягом восьми семестрів, вартість навчання за кожний семестр - 20 900, 00 грн (а.с. 11-12).

На підставі судового наказу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2020 року (справа № 359/1022/20) з відповідача ОСОБА_1 на користь позивачки ОСОБА_2 стягувалися аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у розмірі 1/4частини з усіх видів його видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову, з 30 листопада 2021 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 66-69).

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_1 від 11 квітня 2025 року за № 1200/321, виданою Військовою частиною НОМЕР_1 , розмір аліментів за останні півроку нарахування складав: серпень 2024 року - 31 387, 76 грн (нарахована заробітна плата 127 463, 00 грн), вересень 2024 року - 31 419, 83 грн (нарахована заробітна плата 127 593, 20 грн), жовтень 2024 року - 28 957, 33 грн (нарахована заробітна плата 117 593, 20 грн), листопад 2024 року - 31 181, 52 грн (нарахована заробітна плата 126 625, 46 грн), грудень 2024 року - 31 419, 83 грн (нарахована заробітна плата 127 593, 20 грн) січень 2025 року - 22 567, 46 грн (нарахована заробітна плата 97 964, 83 грн) (а.с. 38-39).

Розмір заробітної плати, нарахованої у лютому та березні 2025 року становив - 116 643, 00 грн щомісячно (з відрахуванням обов`язкових податків та зборів: податку з доходів фізичних осіб (18%) у сумі 20 995, 74 грн, військового збору (1,5%) - 1 749, 65 грн) (а.с. 38-39).

Відповідно до вище вказаної довідки відповідач займає посаду заступника командувача армійської авіації військової частини НОМЕР_2 .

Окрім цього встановлено, що позивач ОСОБА_2 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_3 , де займає посаду - швець та її дохід за останні півроку (з грудня 2024 року по травень 2025 року включно) склав 127 545, 85 грн, розмір нарахованої заробітної плати щомісячно складає 21 215, 25 грн (з відрахуванням обов`язкових податків та зборів: податку з доходів фізичних осіб в сумі 3 818,75 грн, військового збору 318, 23 грн), що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_3 від 10 червня 2025 року № 228 (а.с. 65).

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з відповідача 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 27 березня 2025 року та до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не більше ніж до досягнення 23-х років, суд першої інстанції виходив з того, що ані матеріальний, ані сімейний стан відповідача не змінився, до повноліття доньки питання про зменшення розміру аліментів відповідач не порушував, у тому числі з підстав нецільового використання аліментів, відомостей про те, що змінився (погіршився) стан здоров`я відповідача, також відсутні, що свідчить про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу у раніше визначеному розмірі - усіх видів його заробітку (доходу), які мають відраховуватися з дотриманням Порядку № 146, тобто у розмірі співмірному із доходом позивачки, яка має значно менший розмір заробітку і складає орієнтовно 1/5 - 1/6 частину заробітку відповідача, у зв`язку з чим ОСОБА_2 не може забезпечити усі потреби доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання та не має самостійного доходу, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Доводи апелянта, що позивач не надала суду належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження того, що з відповідачем не було досягнуто домовленості щодо надання допомоги на утримання спільної повнолітньої дитини, колегією суддів оцінюється критично, оскільки позивач власне ініціювала судовий розгляд у зв`язку із потребою у матеріальній допомозі доньці, що продовжує навчання, доказів існування домовленості щодо утримання доньки між батьками стороною відповідача не було надано до суду першої інстанції.

Щодо тверджень апелянта про відсутність належних доказів на підтвердження навчання доньки ОСОБА_3 станом на час подачі позову до суду (27 березня 2025 року) та на час розгляду судом позову (16 червня 2025 року), то колегія суддів апеляційного суду вважає за потрібне звернути увагу на те, що довідка № 608216 від 23 лютого 2025 року про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти (ЄДЕБО), згідно з якою ОСОБА_3 є здобувачем освіти у Київському національному економічному університеті імені Вадима Гетьмана з 01 вересня 2024 року по 30 червня 2028 року, підписана сертифікатом провідного інженера з комп`ютерних систем Лавріненко О. , містить qr-код, що дозволяє перевірити достовірність даних через базу ЄДЕБО (а.с. 13).

Окрім цього, у матеріалах справи також міститься довідка № 0109 від 26 лютого 2025 року, видана Київським національним економічним університетом імені Вадима Гетьмана, про те, що ОСОБА_3 є студенткою 1 курсу факультету маркетингу на денній формі навчання, тому правильним є висновок, що такі докази відповідають вимогам належності, допустимості, достовірності і достатності й підтверджують, що ОСОБА_3 з 01 вересня 2024 року почала навчання у Київському національному економічному університеті імені Вадима Гетьмана і продовжувала навчання станом на час подання позову (а.с. 13, 14).

Твердження апелянта про те, що позивач не надала доказів витрат на навчання доньки на час подачі позову до суду та на час розгляду судом позовної заяви, спростовується договором № про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 13 серпня 2024 року, укладеним позивачем ОСОБА_2 , в інтересах здобувача освіти - ОСОБА_3 , з Київським національним економічним університетом імені Вадима Гетьмана. Відповідно до пункту 1.3 цього договору заклад бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника ОСОБА_2 здійснити надання здобувачу освітньої послуги, а саме за денною формою здобуття освіти, спеціальністю маркетинг, освітньою програмою маркетинг, строком 3 роки 10 місяців, місце надання освітньої послуги - АДРЕСА_1 (а.с. 11-12).

Платіжними інструкціями № 0.0..1 від 26 серпня 2024 року і № 0.0..1 від 26 січня 2025 року підтверджується те, що позивач ОСОБА_2 сплатила за навчання ОСОБА_3 , згідно з договором № (а.с. 17, 18).

Матеріальна допомога дитині, що продовжує навчання, з боку обох батьків має надаватися на засадах паритетності.

Надаючи оцінку матеріальному становищу відповідача з точки зору можливості надавати фінансову допомогу доньці ОСОБА_3 , що продовжує навчання, колегією суддів апеляційного суду взято до уваги рівень доходу відповідача, що підтверджується довідкою про доходи ОСОБА_1 від 11 квітня 2025 року за № 1200/321, який дозволяє надавати фінансову допомогу доньці, що продовжує навчання(а.с. 38-39).

Апелянт не посилався на те, що він не має можливості матеріально допомагати своїй доньці у зв`язку із станом здоров`я та матеріальним становищем, або наявністю у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, або у зв`язку з іншими обставинами, що мають істотне значення.

Доказів наявності доходу (заробітку) ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до суду не надано і таких не встановлено.

Твердження апелянта про те, що тільки він ніс витрати на спільну доньку, яка почала навчатися ще до досягнення повноліття, оскільки сплачував аліменти згідно з наказом Бориспільського міськрайонного суду Київської області № 359/1022 від 13 лютого 2020 року, не спростовують висновків суду.

Щодо недоведеності обставин, що мають значення для справи, слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначив, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Отже на підставі доказів у матеріалах справи колегією суддів апеляційного суду встановлено, що ОСОБА_3 - повнолітня донька позивачки та відповідача, не досягла 23-х років, продовжує навчання у Київському національному економічному університеті імені Вадима Гетьмана і потребує матеріальної допомоги батьків у зв`язку із навчанням, згідно з договором № від 13 серпня 2024 року, строком 3 роки 10 місяців, а батько має можливість надавати матеріальну допомогу.

Зважаючи на те, що обоє батьків несуть обов`язок утримання дитини, що продовжує навчання, в однаковій мірі, колегія суддів апеляційного суду вважає правильним змінити розмір аліментів, присуджений судом першої інстанції, до стягнення з ОСОБА_1 з 1/4 на 1/6 частину з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 27 березня 2025 року та до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не більше ніж до досягнення нею 23-х років.

Згідно з вимогами пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2025 року підлягає зміні у частині розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання.

Інші доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, а тому відхиляються судом апеляційної інстанції як необґрунтовані.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 3 частини першої ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Таким чином, судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн за вимогою про стягнення аліментів, від сплати якого позивач була звільнена при зверненні до суду, підлягають стягненню з відповідача в дохід Держави.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України сплачений апелянтом судовий збір у розмірі 1 816, 80 грн за розгляд справи в апеляційному суді відшкодуванню за рахунок іншої сторони не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2025 року - змінити у частині стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), зменшивши їх розмір з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 27 березня 2025 року та до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не більше ніж до досягнення 23-х років.

В іншій частині рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Є.П. Євграфова

В.В. Саліхов