КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/2525/25 Головуючий у суді І інстанції Пінкевич Н.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Голуб С.А.,

суддів: Слюсар Т.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання - Гаврилко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 травня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Горелика Євгена Борисовича, заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною скаргою, в якій просив поновити строк на її подання та визнати протиправними дії (бездіяльність) приватного виконавця виконавчого округу Київської області Горелика Є.Б. щодо накладення арешту на грошові кошти, що містяться на поточному рахунку № НОМЕР_1 , який відкритий на умовах продукту «VIP Зарплатний» в пакеті «Старт Драйв VIP ЗП» в АБ «Укргазбанк», який використовується для отримання заробітної плати, та не зняття з нього арешту за заявою боржника.

В обґрунтування скарги заявник зазначив, що постановою Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року у справі № 369/7812/24 вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які знаходяться на всіх рахунках відповідачів усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах та на майно, що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , у межах ціни позову 6 296 747,14 грн.

В рамках виконавчого провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання зазначеної постанови приватним виконавцем Гореликом Є.Б. було накладено арешт на грошові кошти, що становлять його заробітну плату та знаходяться на поточному рахунку № НОМЕР_1 в АБ «Укргазбанк».

Вказаний рахунок використовується для зарахування заробітної плати від «ЦОЗ» ПАТ «Укрзалізниця», що підтверджується довідкою АБ «Укргазбанк» № 5-24/564/2024 від 09 грудня 2024 року та випискою по особовому рахунку за період з 01 січня 2024 року по 25 грудня 2024 року, виданою банком 26 грудня 2024 року.

30 грудня 2024 року заявник через свого представника направив приватному виконавцю Горелику Є.Б. заяву про зняття арешту із грошових коштів на поточному рахунку № НОМЕР_1 в АБ «Укргазбанк», який використовується для цільового зарахування заробітної плати. Зазначену заяву виконавцем отримано 02 січня 2025 року, проте відповідь на неї не надійшла.

У зв`язку з цим, 15 січня 2025 року представником заявника направлено приватному виконавцю адвокатський запит з проханням повідомити про результати розгляду заяви від 30 грудня 2024 року про зняття арешту з грошових коштів у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 та надати підтверджуючі документи.

31 січня 2025 року у відповідь на адвокатський запит на електронну адресу представника заявника надійшов лист виконавця за вих. № НОМЕР_2/4821 від 29 січня 2025 року, в якому зазначалося, що згідно заяви про зняття арешту з коштів, наданої боржником, не надано ухвали про скасування заходів забезпечення позову, а саме про зняття арешту з коштів та майна боржників.

Заявник вважає, що такими діями (бездіяльністю) приватного виконавця Горелика Є.Б., які полягають у відмові зняти арешт з вказаного вище банківського рахунку, що використовується для виплати заробітної плати, грубо порушені вимоги Закону України «Про виконавче провадження» та його права.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 травня 2025 рокускаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду зі скаргою на дії/бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Горелика Є.Б. У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, заявник в особі представника - адвоката Михайленка Д.В. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати в частині відмови у задоволенні вимог скарги з мотивів порушення судом першої інстанції норм процесуального й неправильного застосування норм матеріального права, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким вимоги скарги задовольнити.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, заявник вказує, що висновки суду першої інстанції зводяться до того, що виконавець захистив права боржника, вказавши, що арешт не накладається на кошти, які містяться на рахунках, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Доказів того, що від банку надходили документи, які підтверджували б, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із законом в матеріалах справи відсутні.

Також суд вважав, що ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що рахунок № НОМЕР_1 в АБ «Укргазбанк»є рахунком зі спеціальним режимом.

Проте суд першої інстанції не звернув увагу на те, що у довідці АБ «Укргазбанк» № 5-24/564/2024 від 09 грудня 2024 року міститься інформація про відкриття поточного рахунку на умовах продукту «VIP Зарплатний» в пакеті «Старт Драйв VIP ЗП»та в цій же довідці зазначено, що на відкритий рахунок надходить заробітна плата від «ЦОЗ» ПАТ «Укрзалізниця» (40081352).

Наголошує, що рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Таким чином, накладення арешту на поточний рахунок № НОМЕР_1 в АБ «Укргазбанк», який призначений для виплати заробітної плати, унеможливлює отримання заявником заробітної плати, що призводить до порушення його конституційних прав.

В іншому апеляційна скарга містить посилання заявника на висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду та Касаційних судів у складі Верховного Суду стосовно зняття арешту з банківського рахунку зі спеціальним режимом використання.

У відзиві на апеляційну скаргу стягувач в особі представника - адвоката Отрощенко Ю.М. просить вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, посилаючись на те, що доводи ОСОБА_1 є необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції надав належну оцінку наявним доказам та обставинам справи, ухвалив законне й обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу від приватного виконавця Горелика Є.Б. до суду апеляційної інстанції не надійшов.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Михайленко Д.В. підтримав аргументи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Отрощенко Ю.М. надіслала 22 вересня 2025 року клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Отже, процесуальним законом суду апеляційної інстанції надано право розгляду справи за відсутності сторін, які належним чином повідомлені про розгляд справи, незалежно від причин їх неявки.

Як неодноразово зазначалось Верховним Судом, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи та/або їх представників, а неможливість вирішення спору (питання) у відповідному судовому засіданні без участі особи, яка не з`явилась (див. зокрема,постанови Верховного Судувід 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16, від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18, від 22 листопада 2024 року у справі № 727/6078/22).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 грудня 2024 року у справі № 990SCGC/20/24 зазначила, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

ТакожВерховний Суд у своїх судових рішеннях, зокрема по справах № 802/562/18-а, № 826/4504/17, звертав увагу на те, що «повноваження щодо відкладення судового розгляду на підставі поданого учасниками судового процесу клопотання є дискреційними.

Виходячи з наведеного, колегія суддів у межах своїх повноважень дійшла висновку про визнання неявки представника заінтересованої особи в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному перегляду справи та з огляду на те, що вона була належним чином повідомлена про призначене судове засідання в суді апеляційної інстанції, з урахуванням категорії даної справи, строків її розгляду та доводів апеляційної скарги, в межах яких підлягає перегляду ухвала суду першої інстанції, на підставі статей 369, 372 ЦПК України клопотання адвоката Отрощенко Ю.М. про відкладення розгляду справи залишила без задоволення та ухвалила проводити розгляд справи за її відсутності.

Приватний виконавець Горелик Є.Б. у судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомляв, тому колегія суддів дійшла висновку, що його неявка відповідно до вимог частини другої статті 372 та частини другої статті 450 ЦПК України не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника заявника в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також заперечень відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що постановою Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року у справі № 369/7812/24 вжито заходи забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позикишляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які знаходяться на всіх рахунках відповідачів усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах та на майно, що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , у межах ціни позову 6 296 747,14 грн.

20 листопада 2024 року за заявою ОСОБА_2 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Гореликом Є.Б. було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2.

Постановами приватного виконавця Горелика Є.Б. від 20 листопада 2024 року накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно, що належить боржнику, а також на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках або будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів, що містяться на рахунках, якімають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 6 297 114,35 грн.

На виконання вищезазначеної постанови суду та постанови про арешт коштів боржника приватним виконавцем направлені листи до відповідних банківських установ, за результатом яких було накладено арешт на поточний рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 в АБ «Укргазбанк».

30 грудня 2024 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Михайленком Д.В.направлено приватному виконавцю Горелику Є.Б. засобами поштового зв`язку заяву про зняття арешту з грошових коштів у виконавчому провадженні № НОМЕР_2, а саме з рахунку № НОМЕР_1 в АБ «Укргазбанк», який використовується для цільового зарахування заробітної плати. Зазначену заяву приватним виконавцем було отримано 02 січня 2025 року, що підтверджується роздруківкою трекінгу поштового відправлення № 028 із сайту АТ «Укрпошта».

Також 15 січня 2025 року представником заявника - адвокатом Михайленком Д.В. направлено приватному виконавцю Горелику Є.Б. адвокатський запит з проханням повідомити про результати розгляду заяви від 30 грудня 2024 року та надати підтверджуючі документи, який отриманий останнім 22 січня 2025 року, що підтверджується роздруківкою трекінку поштового відправлення № 568 із сайту АТ «Укрпошта».

31 січня 2025 року у відповідь на адвокатський запит на електронну адресу представника заявника надійшов лист виконавця за вих. № НОМЕР_2/4821 від 29 січня 2025 року, в якому зазначалося, що згідно заяви про зняття арешту з коштів, наданої боржником, не надано ухвали про скасування заходів забезпечення позову, а саме про зняття арешту з коштів та майна боржників.

Відмовляючи в задоволенні скарги по суті заявлених вимог, суд першої інстанції виходив з того, що приватний виконавець захистив права боржника, вказавши, що арешт не накладається на кошти, які містяться на рахунках, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, і доказів того, що від банку надходили документи, які підтверджували б, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із законом, в матеріалах справи відсутні.

З наданої заявником виписки по особовому рахунку з 01 січня 2024 року по 25 грудня 2024 року, сформованої Солом`янським відділенням АБ «Укргазбанк»суд установив, що на даний рахунок надходять й інші грошові кошти (не лише лікарняні та заробітна плата), зокрема, за вказаний період дебет (відображаються операції зі списання коштів з поточного рахунку, фіксуються витрати, перекази, комісії та інші операції, що зменшують залишок на рахунку) становить 926 337,70 грн, а кредит (відображає надходження коштів на поточний рахунок, поповнення рахунку, перерахування коштів від інших осіб, отримання заробітної плати, що збільшують залишок на рахунку) становить 847 951,09 грн.

При цьому матеріали справи не містять доказів того, що за вищевказаний період заробітна плата заявника становила вищевказану суму, а інших надходжень на даний рахунок не було. У довідці банку № 5-24/564/2024 від 09 грудня 2024 року міститься інформація про відкриття поточного рахунку, утім ця довідка не містить інформацію про спеціальний режим по даному рахунку.

На підставі наведеного суд вважав, що ОСОБА_1 не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АБ «Укргазбанк», є рахунком зі спеціальним режимом використання.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд першої інстанції не вбачав неправомірності дій приватного виконавця щодо накладення арешту на грошові кошти, що містяться на картковому рахунку, який використовується для отримання заробітної плати, та вважав, що відмова у знятті арешту з рахунку заявника за його заявою була здійснена виконавцем на законних підставах.

Проте колегія суддів не може в повній мірі погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень пункту 9 частини другої статті 129, статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Гарантією прав фізичних та юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців.

Відповідно до статті 447-1 ЦПК України, частини першої статті 19, частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон України «Про виконавче провадження» та/або Закон № 1404-VIII) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до частин першої - другої статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно із статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Положеннями частини першої статті 13 Закону № 1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Як встановлено частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII).

За змісту скарги, яка є предметом судового розгляду, вбачається, що матеріально-правовою вимогою заявника є оскарження бездіяльності приватного виконавця Горелика Є.Б., що полягає у відмові зняти арешт з вказаного банківського рахунку, що використовується для виплати ОСОБА_1 заробітної плати, тобто має спеціальний режим використання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 вказано, що «право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця».

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (стаття 43 Конституції України).

Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до частини першої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

У статті 56 Закону № 1404-VIII передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Не підлягають арешту кошти, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку.

Згідно зі статтею 68 Закону № 1404-VIII стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

За змістом пункту 1 частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 вказаного закону.

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (пункти 7.14, 7.15), а також підтверджений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року в справі № 756/8815/20.

Крім того, у пунктах 74-77 постанови від 20 квітня 2022 року в справі № 756/8815/20 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що передбачене абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до підпункту 1 частини четвертої статті 59 цього закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.

Для боржника надання вищевказаних підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку з накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків. Однак це не виключає зобов`язання банку при виконанні приписів державного та/або приватного виконавця окремо від боржника повідомити виконавця про неможливість накладення арешту на грошові кошти боржника у зв`язку з забороною встановленою законом.

У випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника - фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів.

В силу вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У справі, яка переглядається, встановлено, що на виконання постанови Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року про забезпечення позову у справі № 369/7812/24 20 листопада 2024 року приватним виконавцем Гореликом Є.Б. в межах виконавчого провадження № НОМЕР_3 прийнято постанову про арешт коштів боржника, на підставі якої було обтяжено арештом грошові кошти ОСОБА_1 , які знаходяться на рахунку в АБ «Укргазбанк», призначеному для отримання заробітної плати.

30 грудня 2024 року заявник в особі представника - адвоката Михайленка Д.В. надіслав приватному виконавцю Горелику Є.Б. заяву про зняття арешту з грошових коштів із поточного рахунку № НОМЕР_1 , на який йому виплачується заробітна плата, додавши до неї довідку АБ «Укргазбанк» № 5-24/564/2024 від 09 грудня 2024 року та виписку по особовому рахунку, видану Солом`янським відділенням АБ «Укргазбанк»26 грудня 2024 року, які підтверджували, що цей рахунок має спеціальний режим використання і накладення арешту на такі кошти заборонено законом.

Зокрема, у довідці АБ «Укргазбанк» № 5-24/564/2024 від 09 грудня 2024 року містяться відомості про те, що на ім`я ОСОБА_1 у цьому банку 04 липня 2023 року на умовах продукту «VIP Зарплатний» в пакеті «Старт Драйв VIP ЗП» відкрито поточний рахунок у гривні IBAN НОМЕР_1 , на який надходить заробітна плата від «ЦОЗ» ПАТ «Укрзалізниця»(а.с. 17).

Як свідчать матеріали справи та не заперечувалося сторонами, вищевказану заяву приватним виконавцем Гореликом Є.Б. отримано засобами поштового зв`язку 02 січня 2025 року (а.с. 74, 75).

Проте заява боржника про зняття арешту з грошових коштів на банківському рахунку приватним виконавцем розглянута не була, що зумовило звернення представника заявника із адвокатським запитом від 15 січня 2025 року щодо результату розгляду поданої заяви, на який приватний виконавець повідомив, що підстави для зняття арешту відсутні (а.с. 76-80).

Оскільки приватному виконавцю Горелику Є.Б. разом із заявою від 30 грудня 2024 року були надані підтверджуючі документи про те, що арешт накладено на кошти, які є заробітною платою ОСОБА_1 , що розміщена на рахунку, призначеному для зарахування заробітної плати, однак вказаний виконавець в порушення пункту 1 частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII арешту з грошових коштів не зняв, на думку суду апеляційної інстанції, зазначені обставини свідчать про неправомірну бездіяльність приватного виконавця, внаслідок якої порушуються права заявника на отримання винагороди за працю.

Посилання суду першої інстанції на те, що банківська установа не повідомляла приватного виконавця про наявність заборон чи перешкод у накладенні відповідного арешту, не спростовують передбаченого пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» обов`язку виконавця скасувати арешт після отримання ним, зокрема і від боржника, документального підтвердження, що відповідний рахунок має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Висновки суду про те, що представник боржника під час звернення до приватного виконавця із заявою про зняття арешту з грошових коштів не надав належних і достатніх доказів на підтвердження того, що рахунок № НОМЕР_1 має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, є необґрунтованими і спростовуються змістом поданої заяви, до якої заявник долучив копії довідки щодо призначення зазначеного рахунку та виписки по картковому рахунку в АБ «Укргазбанк», відповідно до яких приватним виконавцем було накладено арешт на кошти боржника, що знаходяться на банківському рахунку, призначеному для отримання заробітної плати.

Під час розгляду справи судом не було встановлено, що на рахунку боржника були наявні грошові кошти, які не є його заробітною платою чи соціальними виплатами, а також не проведено розмежування грошових коштів, на які необхідно зберегти арешт та на які арешт накладено неправомірно.

За таких обставин суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відмову в задоволенні скарги з тих підстав, що заявник не довів, що рахунок, на який приватним виконавцем накладено арешт, є рахунком із спеціальним режимом використання, тому у виконавця не було обов`язку згідно з частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» знімати арешт.

Колегія суддів наголошує, що у приватного виконавця були всі правові підстави для скасування арешту з рахунку боржника, який використовувався для виплати заробітної плати.

Подібних висновків дійшов і Верховний Суд, про що зазначив у постановах від 19 квітня 2023 року у справі № 466/2722/20 та від 03 липня 2024 рокуу справі № 753/9629/23.

Водночас колегія суддів враховує, що розроблена законодавцем правова концепція запобіганню порушення прав боржника стосовно володіння, користування та розпоряджання грошовими коштами, на які розповсюджується встановлене законодавством обмеження щодо накладення арешту в межах виконавчого провадження, визначає, що на момент вжиття такого заходу з метою ефективного виконання судового рішення виконавець не володіє інформацією про стан рахунку боржника, на який накладається арешт.

Саме банк повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх обліковування на рахунку, на кошти на які заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону № 1404-VIII.

У разі, якщо банк не повідомив приватного виконавця, що рахунок, на якому знаходяться кошти боржника, є рахунком зі спеціальним режимом використання, то дії виконавця щодо накладення арешту на кошти на цьому банківському рахунку та їх подальше списання не можна вважати протиправними.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14 серпня 2024 року у справі № 338/1125/23.

Крім того, з метою недопущення безповоротного втручання у право боржника на володіння, користування та розпоряджання грошовими коштами, які знаходяться на банківських рахунках зі спеціальним режимом, які в силу вимог закону підпадають під обмеження щодо можливості накладення арешту на них, законодавець не обмежив боржника у праві надати державному виконавця докази на підтвердження спеціального режиму банківського рахунку, на який накладено арешт.

Під бездіяльністю розуміється певна форма поведінки, у даному випадку - приватного виконавця, пов`язана з невиконанням дій, які він був зобов`язаний вчинити в силу покладених на нього обов`язків та згідно з чинним законодавством України. Ухилення виконавця від вчинення відповідних дій, які він зобов`язаний вчинити у цьому випадку, є бездіяльністю, а її протиправність може мати місце лише у тому випадку, якщо внаслідок неї порушуються права, інтереси чи свободи інших осіб.

Встановлено, що заявник повідомив приватного виконавця про спеціальний режим банківського рахунку, на який йому нараховуються заробітна плата, надавши належні і достатні докази на підтвердження цих обставин, однак заява боржника про зняття арешту з його коштів на цьому банківському (картковому) рахунку розглянута не була приватним виконавцем у встановлений законом строк і не задоволена після отримання адвокатського запиту представника боржника, що свідчить саме про неправомірну бездіяльність виконавця.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення скаргизаявника та наявність підстав для визнання неправомірною бездіяльності приватного виконавця Горелика Є.Б. щодо не зняття арешту із грошових коштів, що заходяться на поточному рахунку № НОМЕР_1 , який відкритий на умовах продукту «VIP Зарплатний» в пакеті «Старт Драйв VIP ЗП» в АБ «Укргазбанк»та використовується ОСОБА_1 для отримання заробітної плати.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Виходячи з вищенаведеного, оскаржувана ухваласуду першої інстанції не відповідає обставинам справи та вимогам статей 260, 263 ЦПК України, вона постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи,та порушенням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до вимог статті 376 ЦПК підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Горелика Є.Б.щодо не зняття арешту з коштів боржника.

Керуючись статтями 367 - 369, 372, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 травня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення скарги.

Визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Горелика Євгена Борисовича щодо не зняття арешту із грошових коштів, що заходяться на поточному рахунку № НОМЕР_1 , який відкритий на умовах продукту «VIP Зарплатний» в пакеті «Старт Драйв VIP ЗП» в публічному акціонерному товаристві акціонерному банку «Укргазбанк» та використовується ОСОБА_1 для отримання заробітної плати.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених у частині другій статті 389 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 жовтня 2025 року.

Головуючий С.А. Голуб

Судді: Т.А. Слюсар

Д.О. Таргоній