Номер провадження: 22-ц/813/295/25
Справа № 2-4988/11
Головуючий у першій інстанції Турецький О. С.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
25.09.2025 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Лозко Ю.П., Карташова О.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Нечитайло А.Ю.,
учасники справи:
позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Соцком Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Лекснавігатор»
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 ,
на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2011 року,
за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк Соцком Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Короткий зміст позовних вимог
У січня 2011 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Соцком Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 7736692,06 грн, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги тим, що згідно з кредитним договором № 041/1-931 від 21 квітня 2008 року банком надано ОСОБА_1 кредит у розмірі 850 000,00 доларів США, на термін користування з 01 квітня 2008 року по 20 квітня 2010 року. Додатковими угодами суму кредиту змінено до 929 870,00 доларів США, а дату повернення - до 20 жовтня 2011 року. Відповідач не виконує свої зобов`язання щодо своєчасної сплати нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, чим порушає умови виконання кредитного договору. У зв`язку із чим станом на 07 грудня 2010 року перед банком виникла заборгованість у розмірі 7736692, 06 (сім мільйонів сімсот тридцять шість тисяч шістсот дев`яносто дві гривні 06 коп.), що підтверджується відповідним розрахунком заборгованість. Неодноразові порушення відповідачем грошових зобов`язань за кредитним договором позбавляють банк права на отримання прибутку який розраховувалось отримати при укладанні кредитного договору.
З огляду на викладене, позивач просив суд розірвати кредитний договір № 041/1-931 від 21 квітня 2008 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю Комерційний банк «Соцком Банк» та ОСОБА_1 ; стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 7736692,06 гривень та судові витрати.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Приморським районним судом м. Одеси заочним рішенням від 19 травня 2011 року заявлені Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Соцком Банк» позовні вимоги про стягнення заборгованості задоволені в повному обсязі.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що судом встановлено не виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасної сплати нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, чим порушено умови виконання кредитного договору та у зв`язку із чим, станом на 07 грудень 2010 року наявна заборгованість перед Банком у розмірі 7736692, 06 (сім мільйонів сімсот тридцять шість тисяч шістсот дев`яносто дві гривні 06 коп.), що підтверджується відповідним розрахунком заборгованість.
Приморський районний суд м. Одеси ухвалою від 28 квітня 2022 року замінив Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Соцком Банк» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Лекснавігатор».
Приморський районний суд м. Одеси ухвалою від 02 вересня 2022 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 травня 2011 року залишив без задоволення.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Бондар Олександр В`ячеславович, просить заочне рішення Приморського районного суду від 19 травня 2011 року скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог, зазначаючи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення судом норм процесуального права, що стали підставою для обмеження скаржника у доступі до правосуддя.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що судові повістки про виклик до судового засідання не отримував, тобто не був належним чином проінформований про судовий розгляд справи про стягнення заборгованості та як наслідок про існування виконавчого провадження в подальшому. При цьому, стверджує, що після знайомлення з матеріалами справи встановив, що підписи, які на кредитному договорі № 041/1-931 від 21 квітня 2008 року та на додаткових угодах поставлені від його імені, але не відповідають його власному, тобто зроблені іншою особою.
Окрім наведеного, скаржник також зауважує, що підписання договору кредитування ще не є доказом отримання позичальником грошових коштів, позивачем надано до суду лише документи, які підтверджують укладення сторонам кредитного договору та розрахунок заборгованості, однак доказів отримання позичальником грошових коштів надано не було, тобто неможливо встановити факт отримання позичальником даних грошових коштів, кошти не отримував.
(2) Позиція інших учасників справи
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 червня 2023 року справа розподілена на головуючого суддю Коновалову В.А. Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 21 червня 2023 року суддів Воронцову Л.П., Полікарпову О.М. замінено на Карташова О.Ю., Стахову Н.В.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 червня 2023 року справу призначено до розгляду.
ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до ч. 5 ст. 130 ЦПК України.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Тарановський Дмитро Сергійович, та ТОВ «Лекснавігатор» про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, судові повістки отримали 18 червня 2025 року в електронних кабінетах Електронного суду, що підтверджується довідками.
В судовому засіданні 25 вересня 2025 року ухвалою, яка занесена до протоколу судового засіданні, задоволено клопотання ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Тарановський Дмитро Сергійович, про долучення доказів.
В судовому засіданні ОСОБА_1 , та його представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу просили задовольнити, заочне рішення суду першої інстанції скасувати.
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що згідно з кредитним договором № 041/1-931 від 21.04.2008 року банком надано ОСОБА_1 кредит у розмірі 850000,00 доларів США, на термін користування з 01.04.2008 року по 20.04.2010 року. Додатковими угодами суму кредиту змінено до 929870,00 доларів США, а дату повернення до 20.10.2011 року.
Однак, ОСОБА_1 не виконує свої зобов`язання щодо своєчасної сплати нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, чим порушує умови виконання кредитного договору.
Станом на 07.12.2010 року у ОСОБА_1 перед банком виникла заборгованість у розмірі 7 736 692, 06 (сім мільйонів сімсот тридцять шість тисяч шістсот дев`яносто дві гривні 06 коп.), що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості.
Тому суд вважав, що вимоги позивача про розірвання кредитного договору № 041/1-931 від 21.04.2008 року та стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Соцком Банк» заборгованості за кредитним договором № 041/1-931 від 21.04.2008 року у розмірі 7 736 692,06 гривень підлягають задоволенню.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає, що рішення суду не відповідає вимогам закону та обставинам справи, з огляду на таке.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, в редакції на час ухвалення рішення, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Частиною четвертою статті 169 ЦПК України, в редакції на час ухвалення рішення, передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Отже, на момент ухвалення судом першої інстанції заочного рішення процесуальний закон передбачав, що заочний розгляд справи може відбуватися у випадку повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 14-507цс18.
Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що суд може ухвалити заочне рішення при розгляді справи за умови, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і не з`явився в судове засідання.
Поза увагою суду залишилися зазначені вище норми права, що свідчить про порушення судом першої інстанції порядку постановлення заочного рішення.
Повідомлення сторін про дату, час і місце розгляду справи проводиться відповідно до вимог статей 74- 76 ЦПК України, в редакції на час ухвалення рішення.
Частинами третьою, п`ятою, статті 74 ЦПК України передбачено, що судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам. Судова повістка разом із розпискою, а у випадках,
встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.
Згідно з ч. 9 ст. 74 ЦПК України, в редакції на час ухвалення рішення, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті.
Аналіз зазначених норм права свідчить, що сповіщення відповідача шляхом опублікування оголошення у пресі можливе за умови відсутності відомостей про його зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи.
Особа вважається належним чином повідомленою, якщо зафіксовано факт отримання нею судової повістки, її відмови в отриманні повістки з додержанням правил доставки та вручення судових повісток або в засобах масової інформації надруковано оголошення про виклик.
Ухвалюючи заочне рішення від 19 травня 2011 року, суд першої інстанції зазначив, що відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, тому суд вважає недоцільним подальше відкладення справи та на підставі статті 169 ЦПК України провести розгляд справи в заочному порядку.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси суду від 08 лютого 2011 року відкрито провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк Соцком Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та призначено судове засідання на 21 березня 2011 року об 12 год. 00 хвилин.
Судове засідання відкладено на 19.05.2011 року у зв`язку із знаходженням судді в Апеляційному суді Одеської області.
У газеті «Одесские известия» від 12 травня 2011 року № 50 розміщено оголошення про те, що Приморський районний суд м. Одеси викликає ОСОБА_1 у судове засідання у якості відповідача по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк Соцком Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яке призначене до слухання на 19 травня 2011 року о 12.20 год.
Отже про дату, час та місце розгляду справи, призначеної на 19 травня 2011 року відповідач викликався в суд через оголошення у пресі.
Із матеріалів справи вбачається, що судом у відповідності до ч. 3 ст. 122 ЦПК України, в редакції на час звернення до суду із позовом, здійснено запит до органу ДМС України у Одеській області про надання відомостей щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) ОСОБА_4 (а.с. 13).
На зазначений запит ГУМС України в Одеській області надано відповідь від 31.01.2011 року,в якій зазначено, що ОСОБА_1 зареєстрований АДРЕСА_1 (а.с. 13 зв).
Зазначені вище обставини свідчать про те, що відповідач мав зареєстроване місце проживання, виклик відповідача повинен здійснюватися у відповідності до положень ст. 74 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, за місцем його реєстрації.
Проте, суд першої інстанції застосувавши положення частини 9 статті 74 ЦПК України, які передбачають, що відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі, не звернув уваги, що відповідач має зареєстроване місце проживання, тому порушив право відповідача знати про дату, час і місце розгляду справи.
Зазначені обставини свідчать про те, що у відповідності до положень ст.ст. 74, 76 ЦПК України, в редакції на час розгляду справи, ОСОБА_1 не був належним чином повідомленою про розгляд справи, тому апеляційний суд приходить до висновку про порушення судом першої інстанції порядку ухвалення заочного рішення.
Таким чином доводи відповідача щодо порушення судом порядку ухвалення заочного рішення через неповідомлення належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в ході якого ухвалено оскаржуване заочне рішення, заслуговують на увагу.
Згідно пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права щодо порядку постановлення заочного рішення, зазначене порушення є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою, другою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Із матеріалів справи вбачається, що 21.04.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Комерційний Банк «Соцком Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 041/1-931 за умовами якого банк зобов`язується надати позичальнику, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит в сумі 850000 доларів США, зі сплатою 12% річних, надання кредиту здійснюється на термін з дати 21.04.2008 року по 20.04.2010 року.
Цільове використання кредиту: власні потреби (п. 1.1.1. кредитного договору).
Пунктом 4.1 кредитного ОСОБА_1 о договору передбачено, що кредит надається шляхом: за відповідною заявою на поточний рахунок позичальника у ТОВ КБ «СКБ», або шляхом видачі готівки через касу банку.
24.04.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Комерційний Банк «Соцком Банк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 041/1-931 від 21.04.2008 року за умовами якої пункт 1.1. викладено в наступні редакції «Банк зобов`язується надати позичальнику, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит в сумі 929870 доларів США, у порядку та на умовах зазначених у договорі». Інші пункти договору залишено без змін.
20.04.2010 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «Соцком Банк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 041/1-931 від 21.04.2008 року за умовами якої пункт 1.1. викладено в наступні редакції «Кредит надається позичальнику на термін з 20.04.2010 року по 20.07.2010 року». Інші пункти договору залишено без змін.
20.07.2010 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «Соцком Банк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 3 до кредитного договору № 041/1-931 від 21.04.2008 року за умовами якої пункт 1.1. викладено в наступні редакції «Кредит надається позичальнику на термін з 20.04.2010 року по 20.10.2010 року». Інші пункти договору залишено без змін.
14.10.2010 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «Соцком Банк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 3 до кредитного договору № 041/1-931 від 21.04.2008 року за умовами якої пункт 1.1. викладено в наступні редакції «Кредит надається позичальнику на термін з 20.04.2010 року по 20.10.2011 року». Інші пункти договору залишено без змін. В даті укладення додаткової угоди містяться виправлення, які належним чином не засвідчені.
Пунктом 1.2.2. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в термін даного договору вказаний у п. 1.2.1.
Згідно з пунктом 1.3.1. кредитного договору за використання кредитних коштів у межах встановленого терміну кредитування процента ставка встановлюється в розмірі 12% річних.
Звертаючись до суду із позовом, ПАТ «Комерційний банк «Соцком банк» просило розірвати кредитний договір укладений між ПАТ «Комерційний банк «Соцком банк» та ОСОБА_1 , стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 041/1-931 від 21.04.2008 року у розмірі 7736692,06 грн
До позовної заяви додано кредитний договір № 041/1-931 від 21.04.2008 року, додаткову угоду № 1 до кредитного договору від 24.04.2008 року, додаткову угоду № 2 до кредитного договору від 12.04.2010 року, додаткову угоду № 3 до кредитного договору від 12.07.2010 року, додаткову угоду № 1 до кредитного договору від 12.10.2011 року, розрахунок заборгованості.
Відповідачем в апеляційній скарзі та під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, зазначається, що підписи на кредитному договорі та додаткових угодах до нього, які містяться в матеріалах справи, зроблені іншою особою; позивачем надано до суду лише документи, що підтверджують укладання сторонами кредитного договору та розрахунок заборгованості, однак доказів щодо отримання коштів не надано, кошти за кредитним договором зазначеним позивачем не отримував.
Разом з апеляційною скаргою відповідачем подано клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.
Частинами першою, третьою, шостою, сьомою-десятою статті 84 ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
В суді апеляційної інстанції відповідачем подано клопотання про витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекснавігатор» оригінали кредитного договору № 041/1-931, додаткових угод до нього разом з платіжними дорученнями, фіскальними чеками та/або іншими документами, зазначаючи, що кредитний договір не підписував та кошти не отримував.
Одеський апеляційний суд, враховуючи, що загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всім доказам, якими суд керувався при ухваленні рішення, зважаючи на те, що відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи у суді першої інстанції та для проведення почеркознавчої експертизи, про призначення якої скаржником до апеляційної скарги долучено відповідне клопотання, необхідні оригінали документів, ухвалою від 31.07.2023 року витребував у Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекснавігатор», а саме: оригінали кредитного договору № 041/1-931 від 21 квітня 2008 року, додаткової угоди № 1 від 24 квітня 2008 року до кредитного договору № 041/1-931 від 21 квітня 2008 року, додаткової угоди № 2 від 20 квітня 2010 року до кредитного договору № 041/1-931 від 21 квітня 2008 року, додаткової угоди № 3 від 20 липня 2010 року до кредитного договору № 041/1-931 від 21 квітня 2008 року, додаткової угоди № 4 від 24 квітня 2008 року до кредитного договору № 041/1-931 від 14 жовтня 2010 року, платіжні доручення, фіскальні чеки та/або іншими документами, які підтверджують отримання ОСОБА_1 кредитних коштів. Роз`яснив Товариству з обмеженою відповідальністю «Лекснавігатор», положення ч.ч. 7-9 ст. 84 ЦПК України.
Копію ухвали від 31.07.2023 року про витребування доказів ТОВ «Лекснавігатор» отримало 02.08.2023 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою та засобами поштового зв`язку 21.08.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Відповідно до пункту 6 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Наведеними процесуальними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо надання доказів витребуваних судом. Для цього особа, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.
Одеський апеляційний суд ухвалою від 30.10.2023 року призначив у справі судово-почеркознавчу експертизу кредитного договору № 041/1-931 від 21 квітня 2008 року, додаткової угоди № 1 від 24 квітня 2008 року до кредитного договору № 041/1-931 від 21 квітня 2008 року, додаткової угоди № 2 від 20 квітня 2010 року до кредитного договору № 041/1-931 від 21 квітня 2008 року, додаткової угоди № 3 від 20 липня 2010 року до кредитного договору № 041/1-931 від 21 квітня 2008 року, додаткової угоди № 4 від 24 квітня 2008 року до кредитного договору № 041/1-931 від 14 жовтня 2010 року, на вирішення експертів поставлено наступні питання:
1.Чи виконано підпис у розділі 10 «юридичні адреси і реквізити», у колонці «позичальник» кредитного договору № 041/1-931 від 21 квітня 2008 року ОСОБА_1 , чи іншою особою?;
2.Чи виконано підпис у додатковій угоді № 1 від 24 квітня 2008 року до кредитного договору № 041/1-931 від 21 квітня 2008 року; у додатковій угоді № 2 від 20 квітня 2010 року до кредитного договору № 041/1-931 від 21 квітня 2008 року; у додатковій угоді № 3 від 20 липня 2010 року до кредитного договору № 041/1-931 від 21 квітня 2008 року; у додатковій угоді № 4 від 24 квітня 2008 року до кредитного договору № 041/1-931 від 14 жовтня 2010 року в розділі «місцеположення та реквізити сторін», у колонці «позичальник», ОСОБА_1 чи іншою особою?
Зобов`язав Товариство з обмеженою відповідальністю «Лекснавігатор» надати Одеському науково-дослідному інституту експертиз Міністерства юстиції України (м. Одеса, вул. Рішельєвська, 8) оригінали кредитного договору № 041/1-931 від 21 квітня 2008 року, додаткової угоди № 1 від 24 квітня 2008 року до кредитного договору № 041/1-931 від 21 квітня 2008 року, додаткової угоди № 2 від 20 квітня 2010 року до кредитного договору № 041/1-931 від 21 квітня 2008 року, додаткової угоди № 3 від 20 липня 2010 року до кредитного договору № 041/1-931 від 21 квітня 2008 року, додаткової угоди № 4 від 24 квітня 2008 року до кредитного договору № 041/1-931 від 14 жовтня 2010 року, в строк 10 днів з дня отримання копії ухвали.
Роз`яснив учасникам процесу положення ст. 109 ЦПК України.
Копію ухвали від 30.10.2023 року про призначення експертизи ТОВ «Лекснавігатор» отримало 08.11.2023 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
Одеський апеляційний суд ухвалою від 26.12.2023 року на виконання клопотання експерта про надання додаткових матеріалів і зразків та вчинення інших дій, пов`язаних із проведенням експертизи, повторно зобов`язав ТОВ «Лекснавігатор» надати Одеському науково-дослідному інституту експертиз Міністерства юстиції України (м. Одеса, вул. Рішельєвська, 8) оригінали кредитного договору № 041/1-931 від 21 квітня 2008 року, додаткової угоди № 1 від 24 квітня 2008 року до кредитного договору № 041/1-931 від 21 квітня 2008 року, додаткової угоди № 2 від 20 квітня 2010 року до кредитного договору № 041/1-931 від 21 квітня 2008 року, додаткової угоди № 3 від 20 липня 2010 року до кредитного договору № 041/1-931 від 21 квітня 2008 року, додаткової угоди № 4 від 24 квітня 2008 року до кредитного договору № 041/1-931 від 14 жовтня 2010 року, в строк 10 днів з дня отримання копії ухвали.
Копію ухвали від 26.12.2023 року про призначення експертизи ТОВ «Лекснавігатор» отримало 29.12.2023 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
01.03.2024 року до апеляційного суду надійшло повідомлення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз № 23-6040 про неможливість надання висновку за матеріалами цивільної справи № 2/4988/11, через відсутність оригіналів досліджуваних документів та вільних зразків почерку та підписів ОСОБА_1 .
Одеський апеляційний суд ухвалою від 02.05.2024 року витребував у Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекснавігатор» платіжні доручення, фіскальні чеки, довідку про рух коштів, та інші документи, які підтверджують отримання та використання ОСОБА_1 кредитних коштів за договором № 041/1-931 від 21.04.2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк Соцком Банк. Роз`яснив учасникам процесу положення ст. 109 ЦПК України.
Копію ухвали від 02.05.2024 року про витребування доказів ТОВ «Лекснавігатор» отримало 03.05.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою та повторно засобами поштового зв`язку 03.10.2024 року.
На виконання ухвали апеляційного суду від 30.10.2023 року ТОВ «Лекснавігатор» листом від 14.10.2024 року повідомило, що постановою правління Національного банку України від 20.10.2011 року № 371 відкликано банківську ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації ПАТ КБ «Соцком Банк». 26.01.2021 року між ТОВ «Брокінвестгруп» та ТОВ «Лекснавігатор» та Національним банком України укладено договір № 102892 про передання в управління непроданих активів. ТОВ «Лекснавігатор» під час процедури передачі не отримувало від первісного управителя оригінали витребуваних судом документів, а лише їх копії. Таким чином виконання ухвали Одеського апеляційного суду від 30.10.2023 року у справі № 2-4988/11 є неможливим.
Разом з тим, ТОВ «Лекснавігатор» до листа від 14.10.2024 року не додано копію договору № 102892 про передання в управління непроданих активів та акт прийому передачі.
Статтею 109 ЦПК України передбачено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Колегія судді звертає увагу, що апеляційний суд ухвалою від 31.07.2023 року та ухвалою від 02.05.2024 року витребував у Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекснавігатор» платіжні доручення, фіскальні чеки, довідку про рух коштів, та інші документи, які підтверджують отримання та використання ОСОБА_1 кредитних коштів за договором № 041/1-931 від 21.04.2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк Соцком Банк.
Проте ТОВ «Лекснавігатор», отримавши вказані ухвали, витребувані судом документи не надало, та не повідомило суд про неможливість подати докази.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (див. постанову Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу (переваги) вірогідностей чи найбільшої вірогідності. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.
Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
ТОВ «Лекснавігатор», отримавши 08.11.2023 року копію ухвали Одеського апеляційного суду від 30.10.2023 року лише від 14.10.2024 року повідомило суд апеляційної інстанції про неможливість виконання вказаної ухвали. При цьому, не надавши копію договору № 102892 про передання в управління непроданих активів та акт прийому передачі.
Відсутність оригіналу досліджуваних документів унеможливило проведення почеркознавчої експертизи за копією таких документів.
Позивачем до позовної заяви додано розрахунок заборгованості в якому зазначено, що згідно з умовами кредитного договору № 041/1-931 від 21.04.2008 року та всіх додаткових угод, які є невід`ємною частиною цього договору позичальник ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 929870 дол. США зі сплатою 12,0 відсотків річних. Сума кредиту має бути повернута повністю 20.10.2011 року.
Загальна заборгованість складає 979631,61 дол. США, що за курсом НБУ на 07.12.2010 року складає 7736692,06 грн.
Проте, наданий позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості за кредитним договором № 041/1-931 від 21.04.2008 року не містить детального розрахунку, а саме: періоду нарахування заборгованості за тілом кредиту, відсоткам, не містить інформацію щодо сплачених позичальником грошових коштів на виконання умов договору та до якого часу відповідачем виконувалися умови договору.
Однак із вказаного розрахунку вбачається, що видана сума складає у сумі 929870 дол. США, та станом на 07.12.2010 року заборгованість позичальника перед ПАТ «КБ «СКБ» становить: 928870,00 дол. США за основним боргом.
Отже ОСОБА_1 кошти на виконання умов кредитного договору щодо погашення основної суми не вносилися.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», згідно з якою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Вказані висновки відповідають позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18-ц.
Пунктом 4.1 кредитного договору передбачено, що кредит надається шляхом: за відповідною заявою на поточний рахунок позичальника у ТОВ КБ «СКБ», або шляхом видачі готівки через касу банку.
Отже умовами кредитного договору № 041/1-931 передбачено надання кредитних коштів шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника у ТОВ КБ «СКБ» за заявою або шляхом видачі готівки через касу банку.
В позовній заяві не викладені обставини яким шляхом ОСОБА_1 надавались кредитні кошти.
В матеріалах справи як відсутня заява відповідача про перерахування коштів на поточних рахунок, відсутня виписка про рух коштів щодо ОСОБА_1 за кредитним договором № 041/1-931, та документи (фіскальні чеки, платіжні доручення), які підтверджують отримання та використання ОСОБА_1 кредитних коштів.
Як зазначалося вище ухвалою від 31.07.2023 року витребувано від ТОВ «Лекснавігатор» платіжні доручення, фіскальні чеки та/або іншими документами, які підтверджують отримання ОСОБА_1 кредитних коштів.
Також Одеський апеляційний суд ухвалою від 02.05.2024 року витребував у Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекснавігатор» платіжні доручення, фіскальні чеки, довідку про рух коштів, та інші документи, які підтверджують отримання та використання ОСОБА_1 кредитних коштів за договором № 041/1-931 від 21.04.2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк Соцком Банк.
Проте, як ухвала суду від 31.07.2023 року, так і ухвала суду від 02.05.2024 року ТОВ «Лекснавігатор» не виконана, суду не надано документів і не повідомлено суд про неможливість подати докази.
Отже позивачем не надано доказів на підтвердження видачі суми кредитних коштів, які просить стягнути з відповідача.
Колегія суддів звертає увагу, що цільове використання кредиту: власні потреби, сума кредиту за кредитним договором № 041/1-931 становить 929870 доларів США, доказів на здійснення банком при вказаній сумі кредиту дій щодо забезпечення виконання зобов`язань шляхом укладення договору поруки, іпотеки чи застави матеріали справи не містять.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25 вересня 2025 року, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання відповідача про долучення доказів.
Повноваження суду апеляційної інстанції визначені частиною 1 статтею 367 ЦПК України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування фактичних обставин справи та оцінки доказів, що мають важливе значення для правильного вирішення справи.
Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично-значущих обставин та надання доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного і обґрунтованого рішення.
Аналіз статті 367 ЦПК України свідчить, що суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції.
Із наданих відповідачем документів вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов в загальній черзі з 10.06.2005 року, у списку осіб, які користуються правом позачергового одержання житлового приміщення, як звільнений з військової служби з 12.01.2007 року, та у списку, які користуються правом першочергового одержання житлового приміщення, як ветеран ЗСУ з 21.01.2009 року складом сім`ї 3 чоловіка; не є і ніколи не був засновником юридичних осіб або фізичною-особою підприємцем; у власності нерухомого майна не має.
Представником ОСОБА_1 адвокатом Тарановським Д.С. зазначалося, що відповідно до витягу з електронної бази «Кабінет водія» ОСОБА_1 від 05.11.2020 року є власником транспортного засобу Меrcedes-Вens, 2014 року випуску.
Ураховуючи зазначені вище обставини та поведінку ТОВ «Лекснавігатор», який є правонаступником позивача, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що позивачем на обґрунтування своїх позовних вимог не надано суду оригінали кредитного договору № 041/1-931 і додаткові угоди до нього, та документи (фіскальні чеки, платіжні доручення), які підтверджують отримання та використання ОСОБА_1 кредитних коштів, отже не підтверджено обставини, на які посилався, як на підставу своїх вимог, а саме надання відповідачу коштів за кредитним договором, тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.
В обґрунтовування позову про розірвання кредитного договору позивач посилається на неодноразові порушення відповідачем грошових зобов`язань за кредитним договором, які позбавляють банк права на отримання прибутку який розраховувалося отримати при укладанні договору, самі такі підставі вважають істотними порушення для дострокового розірвання договору та стягнення коштів.
Оскільки позивач не надав суду належні та допустимі докази, які суд витребував, не довів їх переконливості, а також не підтвердив обставини, на які посилався, як на підставу своїх вимог, а саме надання відповідачу коштів за кредитним договором № 041/1-931, то колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення вимоги про розірвання договору.
Щодо суті апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).
Апеляційний суд вважає, що заочне рішення суду слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк Соцком Банк, правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Лекснавігатор», до ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 травня 2011 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк Соцком Банк, правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Лекснавігатор», до ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 29 вересня 2025 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді Ю.П. Лозко

О.Ю. Карташов