РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2025 року

м. Рівне

Справа № 569/14102/24

Провадження № 22-ц/4815/1011/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Боймиструка С.В.,

суддів: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання: Хлуд І.П.

за участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Рівненська міська рада, Головне управління Держпродспоживслужби в Рівненській області про зобов`язання припинити дії щодо використання квартири та прибудинкової території не за її призначенням та дії щодо порушення правил утримання домашніх тварин,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Рівненська міська рада, Головне управління Держпродспоживслужби в Рівненській області, в якому просить зобов`язати позивача припинити дії щодо використання квартири та прибудинкової території не за її призначенням, а також дії щодо порушення правил утримання домашніх тварин.

В обгрунтування позову зазначає, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та є власником зазначеного житлового приміщення.

Крім того, позивач має у власності земельні ділянки за кадастровими номерами :01:049:0386 та :01:049:0387. Варто зауважити, що вказані земельні ділянки є прибудинковими територіями та розташовані за адресою позивача.

Поряд з позивачем проживає ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач у своїй квартирі постійно утримує велику кількість домашніх тварин, що порушує належні умови проживання позивача та санітарні норми. Такі дії виражаються у тому, що домашні тварини вільно вигулюються на прибудинковій території та можуть зайти у квартиру позивача через відчинене вікно. Крім того, у квартирі позивача постійний сморід та шум. Кількість тварин, що одночасно перебувають у квартирі відповідача становить близько 20 голів.

Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханнями щодо належного утримання тварин, проте жодного результату отримано не було.

Зокрема, 24 серпня 2023 року Головне управління Держпродспоживслужби в Рівненській області надало лист-відповідь, в якій вказано, що за адресою відповідача знаходилося близько 20 голів тварин (котів). У довідці від 22 серпня 2023 року Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області зазначається, що при проведенні розгляду скарги за адресою: АДРЕСА_2 на прибудинковій території вільно вигулюються коти різних вікових груп у кількості приблизно 20 голів. Тварини мають можливість проникати і на територію сусідніх прибудинкових територій справляючи природні потреби, чим створює антисанітарні умови на цих територіях.

Водночас, листом Рівненської міської ради № 011-04-91/23 від 17 листопада 2023 року було розглянуто звернення позивача з виходом до місця проживання та зазначено, що за адресою: АДРЕСА_2 , відповідач утримує домашніх тварин (котів). Коти знаходилися на подвір?ї та у квартирі (було видно через вікно). У даному зверненні вказано, що питання може бути вирішене шляхом досягнення згоди з сусідкою, або в судовому порядку.

Відповідно до матеріалу «Суспільне Рівне», що розташований за посиланням https://suspilne.media/rivne/389123-hocetsa-pobazati-usim-znajti-svou-domivku-ak-volonterka-z-rivnogo-dogladae-za-ponad-dvoma-desatkami-kotiv/ відповідач стверджує, що з нею проживають близько 20 котів, яких вона знаходить на вулиці.

Станом на момент подання позовної заяви до суду, відповідач не змінювала свої дії щодо утримання тварин. Кількість тварин, що знаходяться у відповідача постійно сягає більше 15 голів. Крім того, неможливо відслідкувати стан здоров?я цих тварин, оскільки вони постійно змінюють один одного.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30 квітня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу у якій посилається на порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків обставинам справи.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що Закон України "Про захист тварин від жорстокого поводження" визначає зобов`язання органів місцевого самоврядування встановлювати правила утримання домашніх тварин у відповідному населеному пункті. Рішенням Рівненської міської ради № 513 від 28 квітня 2011 року було затверджено "Правила утримання тварин у місті Рівному", які на переконання апелянта не суперечать Закону.

Вважає, що Закон розмежовує поняття тварина та домашня тварина і відсутність обмеження у кількості стосується тварин, а Правила встановлюють обмеження щодо кількості домашніх тварин.

Також стверджують, що відповідач фактично створила притулок у непередбачений законом спосіб, з порушенням встановлених вимог.

ОСОБА_3 подала відзив, яким заперечує доводи апеляційної скарги. Просить залишити рішення місцевого суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до положень статті 367 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони проживають поряд за адресою: АДРЕСА_1 і 3 відповідно, що стверджується інформаційною довідкою з Державного реєтру речових прав на нерухоме майно ( а.с. 18-19 )

Зі схеми та порядку користування земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_3 , слідує, що у сторін у власності перебувають земельні ділянки, які є сусідніми, а також частина земельної ділянки, перебуває у спільному користуванні, що також підтверджено витягом з державного реєстру речових прав ( а.с.10, 12-13,15-17)

Спір між сторонами виник стосовно належного використання квартири АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_3 та утримання прибудинкової території не за її призначенням, а також припинення дій щодо порушення правил утримання домашніх тварин.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до ч.1,2 ст. 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом. Правила поводження з тваринами встановлюються законом.

Стаття 7 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» встановлює, що кількість тварин, що утримуються, обмежується можливістю забезпечення їм умов утримання відповідно до вимог цього Закону.

При застосуванні положень вказаного Закону слід врахувати, що наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України № 834 від 15.12.2021 «Про визнання такими, що втратили чинність, Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР» визнано такими, що втратили чинність, Правила тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР, затверджені заступником Міністра житлово-комунального господарства УРСР О.О. Пустоваровим від 17 червня 1980 року, заступником Міністра сільського господарства УРСР О.М. Окопним від 17 червня 1980 року, головним державним санітарним лікарем Української РСР, заступником Міністра охорони здоров`я УРСР О.В. Павловим від 18 червня 1980 року.

Водночас Правила тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР (які втратили чинність) встановлювали, що при додержанні вимог, вказаних у пункті 2 цих Правил, дозволяється тримати: собак і котів (не більше одного) - у квартирах, в яких проживає одна сім`я, а також в будинках, що належать громадянам на правах особистої власності.

За змістом статті 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана: забезпечити домашній тварині необхідні умови, що відповідають її біологічним, видовим та індивідуальним особливостям, відповідно до вимог цього Закону; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм експлуатації жилого приміщення, де утримується домашня тварина (місце постійного утримання), та норм співжиття. Правила утримання домашніх тварин установлюються органами місцевого самоврядування.

Виходячи з ретроспективного аналізу правового регулювання утримання домашніх тварин можливо констатувати, що на рівні Закону було відступлено від обмеження у кількості домашніх тварин, які можуть утримуватися громадянами.

Відповідно до частини 5 ст. 4 ЦК України інші органи державної влади України, органи влади Автономної Республіки Крим можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини, лише у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом.

Тож встановлення Рівненською міською радою обмеження у кількості утримуваних домашніх тварин звужує межі встановлені Законом.

Водночас з ст. 9 Закону випливає, що відсутність такого обмеження покладає на власника тварин дотримуватись правил співжиття, що також узгоджується з ч. 5 ст. 319 ЦК України за якою власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Тобто встановлення у цій справі наявності на утриманні відповідачки більше трьох котів не є достатньою підставою для констатації порушення прав позивачки, оскільки доведенню підлягає шкода, яка завдається таким утриманням.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З дослідженої судом постанови № 368 від 08 листопада 2023 року, слідує, що адміністративна комісія при виконавчому комітеті Рівненської міської ради розглянула протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 950967 від 23.10.2023 року стосовно ОСОБА_3 щодо порушення правил утримання котів та встановила, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_3 не забезпечує тваринам належних умов утримання, а тому адміністративна комісія вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.154 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутності події та складу адміністративного правопорушення. ( а.с.95)

Доводи позивача про завдання шкоди його правам і здоров`ю домашніми тваринами відповідача не знайшли підтвердження. Комісія, яка обстежувала житло та прибудинкову територію відповідача, зафіксувала відсутність шкоди сусідам. Обставини щодо смороду та шуму в квартирі позивача не підтверджені жодними доказами, як і причинний зв`язок цих явищ саме з тваринами відповідача. Натомість більшість свідків підтвердили належні умови утримання тварин: територія огороджена, доглянута, запаху немає, коти стерилізовані та в належному стані. Крім того, надані довідки свідчать, що відповідач регулярно здійснює необхідні ветеринарні заходи (щеплення, обробки від паразитів, дегельмінтизацію).

Україною ратифіковано Європейську конвенцію про захист домашніх тварин від 13.11.1987 Законом № 578-VII (578-18) від 18.09.2013. Згідно з статтею 3 Конвенції, ніхто не повинен спричиняти для домашньої тварини непотрібного болю, страждання або пригнічення. Ніхто не повинен залишати домашньої тварини.

Висновки суду першої інстанції щодо вимог про виселення тварин відповідають наведеному основному принципу Конвенції щодо утримання домашніх тварин.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті позовних вимог, тому не є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 368,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 квітня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 02 жовтня 2025 року.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.

Ковальчук Н.М.