ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/1064/23 Номер провадження 22-ц/814/2966/25Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л. І. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

секретар Ванда А.М.,

з участю позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката Веретільник О.С., представника відповідача адвоката Александрової Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в її інтересах представником - адвокатом Веретільник Ольгою Сергіївною,

на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 18 квітня 2025 року, постановлене суддею Савченко Л.І.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

06.02.2023 ОСОБА_1 звернулася в суд із указаним позовом, у якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просила:

- визнати такою, що принижує її честь, гідність та ділову репутацію публікацію ОСОБА_2 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 » - « ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 )»: ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 » - каналі « ОСОБА_3 »: ІНФОРМАЦІЯ_4 , зокрема: «Не дадуть спокійно вмерти. Оцініть рівень місцевої журналістики. Спочатку беруть мій пост з телеграм, роблять гучний заголовок « ОСОБА_5 збирає гроші на операцію по зменшенню/збільшенню «ненормативна лексика». А потім дивуються, що операція в державній клініці безкоштовна. Хоча в пості не було жодного слова про збір коштів саме на операцію, чи вартість операції»;

- визнати недостовірною та такою, що принижує її честь, гідність та ділову репутацію публікацію ОСОБА_2 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 » - « ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 )»: ІНФОРМАЦІЯ_3 » - каналі « ОСОБА_3 »: ІНФОРМАЦІЯ_4 , зокрема:

« ІНФОРМАЦІЯ_5 » розбрехали, що в мене зарплата більше 100 тисяч грн. Для прикладу за минулий місяць я отримав на руки 16 тис. грн. заробітної плати у МР. Не нехтують нічим щоб облити брудом»;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 81 000,00 грн. та судові витрати.

В обґрунтування підстав позову зазначає, що є журналістом, головним редактором видання «Коло.News»: https://kolo.news. Також вона зареєстрована як ФО-П, вид діяльності згідно КВЕД 2010: 58.13 Видання газет».

26.10.2022 нею на сайті https://kolo.news опубліковано статтю: «Це плата за 8 років ОСОБА_6 : ОСОБА_3 , секретар міської ради Полтави збирає собі на операцію». Указана стаття стосувалася стану здоров`я ОСОБА_2 , про який він повідомив у своєму «telegram»-каналі, задля підтримки у зборі коштів на лікування, адже на ній було зазначено знімок з реквізитами його картки.

ІНФОРМАЦІЯ_1 на зазначеному сайті нею, позивачкою, опубліковано статтю: « ОСОБА_3 , який збирав гроші собі на операцію, повідомив, що лікування безкоштовне», де серед іншого зазначено, що ОСОБА_2 , який збирав кошти на операцію, використає їх на реабілітацію, адже операція була здійснена безкоштовно у державній клініці.

У подальшому ОСОБА_2 на своєму «telegram»-каналі « ОСОБА_3 »://t.me/vata_show та сторінці Facebook»: ІНФОРМАЦІЯ_2 зробив публікацію: « ІНФОРМАЦІЯ_6 спокійно вмерти. Оцініть рівень місцевої журналістики. Спочатку беруть мій пост з телеграм, роблять гучний заголовок « ОСОБА_5 збирає гроші на операцію по зменшенню/збільшенню «ненормативна лексика». А потім дивуються, що операція в державній клініці безкоштовна. Хоча в пості не було жодного слова про збір коштів саме на операцію, чи вартість операції. До слова ці ж «журналісти» розбрехали, що в мене зарплата більше 100 тисяч грн. Для прикладу за минулий місяць я отримав на руки 16 тис. грн. заробітної плати у МР. Не нехтують нічим щоб облити брудом. П.С. отака (ненормативна лексика) паства))».

Зазначає, що до указаної публікації були додані знімки її статей із сайту «Коло.News»: ІНФОРМАЦІЯ_7 , посилання на її, позивачки, сторінку у соцмережах та біографічні дані. Також у коментарях відповідач усіляко заохочував своїх підписників ображати журналістку і наразі така публікація ним не видалена, а принизливі для позивачки коментарі набувають уподобань його підписників.

Зауважує, що 08.12.2021 нею була опублікована статтю: «Дорогі» посадовці: скільки заробляє Мамай та його заступники», яка ґрунтувалася на відомостях Виконавчого комітету Полтавської міської ради, викладених у листі від 07.12.2021, за змістом якого ОСОБА_2 за жовтень 2021 року отримав 101 173,00 грн. грошового забезпечення, без врахування військового збору та ПДФ.

Усупереч викладеному публікація відповідача фактично містить звинувачення її, позивачки, у розповсюдженні неправдивої інформації, що має наслідком приниження її честі, гідності та ділової репутації як журналіста. Унаслідок такого приниження у неї порушився сон, зникла жага до праці та знизилася соціальна активність поза роботою, що значно вплинуло на її життєвий уклад. Кожного разу, публікуючи нові статті, позивачка повторно відчуває сильне душевне хвилювання та страждання.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 18.04.2025 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди - відмовлено.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що позивачем не доведено, що публікації відповідача від 27.10.2022 розміщені в соціальній мережі «Facebook» із назвою ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 та у «telegram» - каналі « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за посиланням - ІНФОРМАЦІЯ_4 , містять фактичні твердження, не є оціночними, не відповідають дійсності (є недостовірними) та порушують її немайнові права.

Із рішенням не погодилася позивачка та в її інтересах представник - адвокат Веретільник О.С. оскаржила його в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин, просить рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Із підстав, раніше викладених у позовній заяві, доводить, що публікації ОСОБА_2 безпосередньо стосуються позивачки та містять знімки екрану з її статтями із сайту «Коло.News»: https://kolo.news. У коментарях до публікації ОСОБА_2 відбувалося обговорення, де згадувалася позивачка, що, на думку сторони позивача доводить, що під «журналістами» відповідач мав на увазі саме ОСОБА_1 . Наведене також підтверджується поширеними відповідачем фрагментами її біографії, зокрема, факт роботи на лікеро-горілчаному заводі, та жарти з її прізвища.

Наголошує, що у коментарях до публікації відповідач заохочував своїх підписників нецензурно та негативно висловлюватися саме про неї, ОСОБА_1 , а не випадкової людини чи узагальнених журналістів.

Зазначає, що при складенні висновку судово-лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи, експерт не зміг установити про кого саме йдеться в публікації, але при цьому він не аналізував додані до постів відповідача зображення публікацій та коментарі під постами.

Вважає, що публікації відповідача неможливо оцінювати окремо від ображень, доданих до нього, а також коментарів. При цьому, свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , письмові пояснення яких надавалися позивачкою для використання в ході психологічної експертизи, також асоціювали поширену відповідачем публікацію саме з позивачкою, а не з абстрактними місцевими журналістами.

Наполягає на тому, що 08.12.2021 нею була опублікована стаття: «Дорогі» посадовці: скільки заробляє Мамай та його заступники», яка ґрунтувалася на відомостях Виконавчого комітету Полтавської міської ради, викладених у листі від 07.12.2021. Таким чином позивачка не поширювала неправдиву інформацію про те, що заробітна плата ОСОБА_2 складає більш ніж 100 тис. грн., а поширювала інформацію про загальну суму нарахованих виплат за місяць, яка дійсно склала більше 100 тис. грн.

Вважає, що при постановленні оскаржуваного рішення районний суд не врахував висновок експерта №51 за результатами проведення судово-психологічної експертизи від 17.07.2024, яким підтверджено існування причинно-наслідкового зв`язку між поширеною відповідачем інформацією та моральною шкодою, завданою позивачці.

Звертає увагу, що в суді першої інстанції не було допитано експерта-лінгвіста, який підготував висновок експерта №3377, у зв`язку із тим, що останній звільнився з експертної установи.

Наполягає на тому, що відповідач розмістив повідомлення у мережах «Facebook» (на своїй особистій сторінці) та «telegram»-каналі, що у розумінні сталої позиції Верховного Суду, є поширенням інформації, яка, на думку сторони позивача, безсумнівно стосувалася особи позивачки та була недостовірною.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 10.06.2025 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду із повідомленням сторін, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 11.06.2025.

07.07.2025 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив представника відповідача - адвоката Петрук С.О. на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як законне та обґрунтоване.

У суді апеляційної інстанції позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Веретільник О.С. доводи апеляційної скарги підтримали, наполягали на її задоволенні.

Представник відповідача адвокат Александрова Д.С. проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила залишити без змін оскаржуване судове рішення, як законне та обґрунтоване.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, судом встановлено наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є журналістом, головним редактором видання «Коло.News»: https://kolo.news; зареєстрована як ФО-П, вид діяльності згідно КВЕД 2010: 58.13 Видання газет»/а.с.15,16, 120-125 т.1/

26.10.2022 на сайті https://kolo.news ОСОБА_1 опубліковано статтю: «Це плата за 8 років ОСОБА_6 : ОСОБА_3 , секретар міської ради Полтави збирає собі на операцію»./а.с.17-18 т.1/.

27.10.2022 на сайті https://kolo.news ОСОБА_1 опубліковано статтю: « ОСОБА_3 , який збирав гроші собі на операцію, повідомив, що лікування безкоштовне»./а.с.27-28 т.1/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на своєму « ІНФОРМАЦІЯ_3 »- каналі « ОСОБА_3 »: ІНФОРМАЦІЯ_4 та сторінці «Facebook»: ІНФОРМАЦІЯ_2 , зробив публікацію: «Не дадуть спокійно вмерти. Оцініть рівень місцевої журналістики. Спочатку беруть мій пост з телеграм, роблять гучний заголовок «Карпов збирає гроші на операцію по зменшенню/збільшенню (ненормативна лексика)». А потім дивуються, що операція в державній клініці безкоштовна. Хоча в пості не було жодного слова про збір коштів саме на операцію, чи вартість операції. До слова ці ж «журналісти» розбрехали, що в мене зарплата більше 100 тисяч грн. Для прикладу за минулий місяць я отримав на руки 16 тис. грн. заробітної плати у МР. Не нехтують нічим щоб облити брудом. П.С. отака (ненормативна лексика) паства))»./а.с.38-39 т.1/.

Рішенням Комісії з журналістської етики від 28.11.2022 на звернення ОСОБА_1 , головної редакторки онлайн-видання Коло News, встановлено порушення п.п.6,8 і 9 Кодексу етики українського журналіста у публікації «Це плата за 8 років ОСОБА_6 : ОСОБА_3 , секретар міської ради Полтави збирає собі на операцію) від 26.10.2022. У публікації « ОСОБА_3 , який збирав гроші собі на операцію, повідомив, що лікування безкоштовне» від 27.10.2022, - порушень не встановлено.

Згідно із висновком експерта Полтавського відділення «Інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса» Браїлко Ю.І. за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи №3377 від 25.10.2023 у об`єктивному змісті досліджуваного текстового матеріалу бідкання адресанта на неспокійне життя («Не дадуть спокійно вмерти») та спонукання адресатів скласти уявлення («оцініть») про рівень місцевих періодичних видань чи діяльності місцевих журналістів на прикладі взятого з нього посту із доданим неназваними представниками «місцевої журналістики» заголовком « ОСОБА_5 збирає гроші на операцію по зменшенню/збільшенню (ненормативна лексика)». Мовець не повідомляє, де саме опубліковано цей допис. Розказуючи про дії неконкретизованих представників/представника «місцевої журналістики», він уживає односкладні неозначено-особові речення. Специфіка таких речень полягає в репрезентації як суб`єкта дії й одного виконавця, і кількох: «оскільки основним у семантиці неозначено-особового речення є вираження дії, а суб`єкт семантично неозначений, то на логічному рівні суб`єкт може бути співвіднесений і з однією особою, і з групою осіб, і, зрештою, з усіма діячами, яким потенційно властива відповідна дія». У подальшому контексті мовець називає їх «ці ж журналісти». Граматична форма множини свідчить про те, що йдеться про кількох осіб, які є суб`єктом дій «узяли» [«пост»], «зробили» [«заголовок»], «дивуються», «розбрехали», «нехтують». Водночас зазначено, що не виключена можливість уживання лексеми «журналісти» в метонімічному значенні як синекдохи, коли множину застосовано замість однини з метою надання описуваному узагальнення або применшення значущості, вияву зневаги до описуваного (за аналогією до експлікації власних назв у формі множини). Адресант указує на алогічність тверджень маркованих цієї лексемою осіб/ особи: зробили гучний заголовок про збирання грошей дивуються, що операція в державній клініці безкоштовна. Їхню/її інформаційну діяльність схарактеризовано як брехливу («розбрехали»): мовець твердить, що він за минулий місяць (вочевидь, очевидь, той, що передує місяцю публікації аналізованого тексту) із відрахуванням податків та, можливо, інших відрахувань (марковано скалькованою із російської сталою сполукою «на руки») мав шістнадцять тисяч гривень зарплати у «MP» (пресупозиційні знання, носієм яких є антропонім «Карпов», нікнейм- геонім «Андрій Полтава», та загалом сучасний соціополітичний дискурс дають підстави потлумачити цю абревіатуру як «міська рада»), а от «журналісти» повідомили, що його зарплата становить понад сто тисяч гривень. Наприкінці допису адресант зазначає, що «журналісти» використовують різні засоби, щоб зганьбити (вочевидь, об`єктом цієї дії, позначеної фразеологізмом «облити брудом», тут передбачено самого мовця). У постскриптумі («П.С.») підсумовано зміст висловленого. Отже, в об`єктивному змісті наданого на дослідження текстового матеріалу порівняльна інформація змісту допису адресанта зі змістом публікації й висловлення ним своєї позиції щодо авторів/автора цієї публікації та загалом щодо рівня місцевої журналістики.

У наданому на дослідження текстовому об`єкті, опублікованому ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на сторінці Facebook із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_8 ( ОСОБА_4 )» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 та в «telegram»-каналі « ОСОБА_3 » (за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4 ) містяться висловлювання з негативною інформацією, зокрема й образливого, зневажливого характеру, про певних осіб/особу, маркованих/марковану лексемою «журналісти»:

Інформація образливого, зневажливого характеру наявна, зокрема, у такому висловлюванні: «До слова ці журналісти розбрехали, що в мене зарплата більше 100 тисяч грн». Ідентифікація особи, якої стосується виявлена у наданому на дослідження текстовому об`єкті негативна, зокрема й образлива, зневажлива інформація, як « ОСОБА_1 » не видається можливою через відсутність відповідних контекстуальних засобів.

Інформація в наданому на дослідження текстовому матеріалі («До слова ці ж журналісти" розбрехали, що в мене зарплата більше 100 тисяч грн. Для прикладу за минулий місяць я отримав на руки 16 тис. грн. заробітної плати у МР. Не нехтують нічим щоб облити брудом») виражена у формі фактичних тверджень та оцінного (оціночного) судження./а.с.152-162 т.1/.

Згідно із висновком експерта Полтавського відділення «Інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса» Сліпець О.О. за результатами проведення судово-психологічної експертизи №51 від 17.07.2024 установлено наступне.

У ОСОБА_1 є негативні зміни в емоційному стані, індивідуальності й поведінці: негативні емоційні переживання ураженої гідності й репутації, приниження й образи, підвищена емоційна чутливість щодо теми заподіяної шкоди її репутації, значна зосередженість на негативному впливу її репутаційних втрат на її професійну діяльність, які вже настали й потенційно настануть з огляду на існування публікації ОСОБА_2 , що ІНФОРМАЦІЯ_1 розміщена на сторінці Facebook - « ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 )» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 та в «telegram»-каналі « ОСОБА_3 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4 , - значна зосередженість на конфлікті з відповідачем. Ці негативні переживання й зміни індивідуальності перешкоджають її активному комфортному соціальному функціонуванню, насамперед у сфері професійної діяльності з огляду на наявність репутаційних втрат й перспективи їх подовження з огляду на відсутність видалення допису ОСОБА_2 , та в щоденному житті з огляду на існування негативних емоційних переживань. Виникнення й існування негативних переживань, негативних змін в структурі індивідуальності й емоційному стані ОСОБА_1 є наслідком наведеної щойно публікації ОСОБА_2 .

Ситуація, що досліджується за справою - публікація ОСОБА_2 , що ІНФОРМАЦІЯ_1 розміщена на сторінці Facebook - « ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 )» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 та в «telegram»-каналі « ОСОБА_3 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4 , з огляду на існування упродовж тривалого часу негативних переживань ОСОБА_1 , негативних змін в індивідуальності й соціальному функціонуванні, є психотравмувальною для неї. З огляду на вказане, ОСОБА_1 завдані моральні страждання, які з урахуванням їх адресування до пріоритетних цінностей позивачки та тривалість негативного впливу на суттєві сфери її соціального функціонування, є суттєвими та є психологічною підставою для встановлення судом факту заподіяння їй моральної шкоди. Публікацією ОСОБА_2 завдані моральні страждання, які з огляду на їх адресування до пріоритетних цінностей позивачки та тривалість негативного впливу на суттєві сфери її соціального функціонування є суттєвими та є психологічною підставою для встановлення судом факту заподіяння їй моральної шкоди.

Орієнтовний розмір грошового відшкодування за завдані ОСОБА_1 моральні страждання становить: У випадку, якщо судом буде прийнято рішення про відсутність неправомірних дій з боку ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 : 0 МЗП.

У випадку, якщо судом буде прийнято рішення про наявність неправомірних дій з боку ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 : поширено образливі (ганебні) відомості саме щодо неї: 10,125МЗП./а.с.2-22 т.2/.

У суді першої інстанції допитано свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, районний суд виходив із того, що позивачем не доведено, що публікації відповідача від 27.10.2022 розміщені в соціальній мережі «Facebook» із назвою ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 та у «telegram» - каналі « ІНФОРМАЦІЯ_8 » за посиланням - ІНФОРМАЦІЯ_4 , містять фактичні твердження, не є оціночними, не відповідають дійсності (є недостовірними) та порушують її немайнові права.

При цьому, судом першої інстанції враховано, що за висновком судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи №3377 від 25.10.2023, публікація ОСОБА_2 від 27.10.2022 містить фактичні твердження лише у наведеному розмірі заробітної плати, все інше є оціночним судженням. Також публікація містить іронічні висловлювання, які переходять у саркастичні, та не спрямовані на адресу конкретної фізичної особи. Крім того, в ній встановлено, що у спірній публікації відповідач висловлює своє негативне ставлення до журналістів загалом, а не особисто до позивача, а також те, що інформація, яка викладена у дописі, є оціночною, що містить факти лише щодо розміру заробітної плати, а відтак, відсутні неправомірні дії з боку відповідача.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що публікація відповідача містить викладення інформації через власні погляди автора з використанням мовно-стилістичних засобів, що є оціночним судженням самого автора, а оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Доводи позивача, що додані до публікації знімки статей із сайту, посилання на її сторінку в соцмережах свідчать про віднесення вказаних публікацій саме на адресу позивача, районний суд відхилив, оскільки викладене не ставить позивача у негативне становище та не доводить наявності порушення її особистих немайнових прав вказаними публікаціями.

Апеляційний суд із висновками суду першої інстанції погоджується. Доводи апеляційної скарги їх правильності не спростовують та зводяться до довільного тлумачення норм права на власну користь.

У статті 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до статті 34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб- на свій вибір.

Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Положеннями частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Кожен має право на свободу вираження поглядів у розумінні статті 10 Конвенції, якою передбачено свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що, зокрема, честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, а статтями 297, 299 ЦК України передбачено право на повагу до гідності та честі, а також право на недоторканість ділової репутації.

Згідно з частинами першою, четвертою, шостою та сьомою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, встановити факт поширення недостовірної інформації та факт того, що поширена інформація стосується саме особи позивача і, що поширена інформація порушує особисті немайнові права особи позивача або перешкоджає повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, при цьому саме позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем.

Зазначене узгоджується із роз`ясненнями, наданими судам у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (пункти 1, 4, 15, 19 цієї постанови).

Подібні за змістом правові висновки викладені також Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18, провадження №12-110гс19 (пункт 6.26), від 07 грудня 2021 року у справі № 905/902/20, провадження № 12-52гс21 (пункт 6.18), та Верховним Судом у постановах: від 11 грудня 2019 року у справі № 757/46387/15-ц, від 06 березня 2019 року у справі № 760/2753/17-ц, від 07 листопада 2019 року у справі № 344/3331/16-ц, від 21 серпня 2019 року у справі № 483/1556/16-ц та інших.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться.

Спростованою може бути інформація, яка містить відомості про події та явища (факти), яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). В будь-якому випадку це має бути інформація, істинність якої можливо перевірити, існування таких фактів не залежить від їх суб`єктивного сприйняття чи заперечення через думки і погляди особи.

Вільне вираження поглядів є істотним чинником повноцінного розвитку особистості в суспільстві, як і здатність особи сприймати заперечення, спонукання, заохочення через думки, ідеї, висловлені іншими людьми.

Статтею 10 Конвенції передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ, зокрема, Lingens v. Austria, № 9815/82, § 46, 08 липня 1986 року, свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе.

Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку.

Отже, коли робляться твердження про поведінку третьої особи, деколи може бути важко віднайти різницю між оцінкою фактів та оціночними судженнями. Проте навіть оціночне судження може бути надмірним, якщо воно не має під собою фактичних підстав.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, надавши належну правову оцінку поданим сторонами доказам, правильно виходив із того, що позивачем не доведено протиправності дій відповідача та відповідно порушення його особистих немайнових прав унаслідок поширення останнім спірної інформації.

Крім того, позивачем не доведено, що відповідна інформація є твердженнями про факти, а не оціночними судженнями, що стосується безпосередньо особи позивача, як журналіста та головного редактора видання «Кolo. News».

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, обґрунтовано вказав про те, що частина висловлювань, які позивач пов`язує зі своєю журналістською діяльністю та вважає недостовірними, є оціночними судженнями, які серед іншого, містять іронічні висловлювання, які переходять у саркастичні, та не спрямовані на адресу конкретної фізичної особи.

При цьому колегія суддів наголошує, що у даній категорії справ відповідач не повинен доводити правдивість оціночних суджень, думок чи переконань, які не можуть бути предметом судового захисту на підставі статті 277 ЦК України, оскільки будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів, не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності.

Натомість, особа, яка висловлює не факти, а власні погляди, критичні висловлювання, припущення не може бути зобов`язана доводити їх правдивість, оскільки

це є порушенням свободи на власну точку зору, що визнається фундаментальною частиною права, захист якого передбачено статтею 10 Конвенції.

Доводи апеляційної скарги, що публікації ОСОБА_2 безпосередньо стосуються особи позивачки, оскільки містять знімки екрану з її статтями із сайту «Коло.News»: https://kolo.news, колегія суддів відхиляє, як такі, що спростовуються наявними у справі доказами, зокрема, висновком експерта Полтавського відділення «Інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса» Браїлко Ю.І. за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи №3377 від 25.10.2023.

Висновок експерта є належним та допустимим доказом, оцінка якого надана судом в сукупності з іншими матеріалами справи. Позивач, діючи диспозитивно, не скористався належним йому процесуальним правом та ініціював питання проведення повторної експертизи для усунення наявних на його думку істотних порушень.

Посилання сторони позивача у доводах апеляційної скарги, що в суді першої інстанції не було допитано експерта-лінгвіста у зв`язку із його звільненням, не ставить під сумнів складений ним висновок, а обставини встановлені цим висновком, не можуть бути спростовані показаннями свідків, які перебувають у дружніх та родинних відносинах з позивачем.

При цьому, публікація відповідача, як реакція на статті журналістів, може виражатися у формі відповіді, коментаря, спростування, інтерв`ю або іншого матеріалу, що аналізує або доповнює початковий текст. Така публікація може з`явитися на різних платформах, від соціальних мереж до особистих блогів, і має на меті висловити власну позицію, надати додаткову інформацію або виправити неточності, виявлені в журналістській статті.

Натомість, негативні коментарі інших осіб, підписників відповідача, під публікацією відповідача стосовно особи позивачки та, можливо, її журналістської діяльності, не спростовують характеру публікації, яка містить оціночні судження відповідача та його підписників.

Інших доводів на спростування правильності висновків суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Отже, з урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки оскаржуване рішення ухвалено на підставі повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, правильно застосованих норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375,381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в її інтересах представником- адвокатом Веретільник Ольгою Сергіївною, - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 18 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03.10.2025.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак