Справа № 362/5175/25
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

06 жовтня 2025 року суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Мартинцова І.О., розглянувши у порядку спрощеного письмового позовного провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» про закриття провадження у справі,-

В С Т А Н О В И В:

11.07.2025 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшла цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана судді Мартинцовій І.О.

Ухвалою судді від 02.09.2025 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Однак, 29.09.2025 через систему «Електронний суд» отримано заяву, в якій представник позивача (за довіреністю) Рассказов Д.І. просить закрити провадження, у зв`язку з відсутністю предмету спору, а також просив вирішити питання повернення судового збору із державного бюджету.

В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про закриття провадження підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 2 частини 1 ст. 255 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відсутній предмет спору провадження у справі підлягає закриттю.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Відповідно до ч. 1ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті, незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Під предметом спору розуміється об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виникає спір між позивачем та відповідачем.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Так, у постанові Верховного Суду від 20.09.2021, справа № 638/3792/20 зазначено, що суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Із матеріалів справи вбачається, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором № 31.08.2024-100002743 від 31.08.2024 року.

Як вбачається з заяви представника позивача, станом на 29.09.2025 року заборгованість відповідача перед позивачем сплачена у повному обсязі, тому предмет спору на даний час відсутній.

Зважаючи на викладені обставини, суд приходить до висновку про те, що на даний час між сторонами відсутній предмет спору, внаслідок чого провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1ст. 255 ЦПК України.

За частиною 2 статті 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір" № 3674-VІ (надалі - Закон).

Частиною першою статті 9 згаданого Закону передбачено сплату судового збору за місцем розгляду справи із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно платіжної інструкції № СЦ00026173 від 09.07.2025 року вбачається, що позивачем за подання до суду даного позову сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

В силу вимог ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі, зокрема, закриття провадження у справі.

Однак, відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Таким чином, оскільки позивач не підтримує своїх вимог внаслідок їх задоволення відповідачем після пред`явлення позову, то підстави для повернення судового збору з державного бюджету відсутні.

Керуючись ст. ст. 49, 142, 206, 255, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - закрити.

Роз`яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

У поверненні судового збору позивачу відмовити.

Копію ухвали надіслати сторонам по справі.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.О.Мартинцова