Справа № 211/7003/24
Провадження № 2/211/432/25
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України
24 вересня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Юзефовича І.О.,
за участю секретаря судового засідання Андрійченко А.Ю.,
розглянувши в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Швидкісний трамвай» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на навчання працівника, -
КП «Швидкісний трамвай» звернулось до суду з даною позовною заявою. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що ОСОБА_1 відповідно до наказу № 179-к від 20.04.2022 був прийнятий на роботу в КП «Міський тролейбус» за професією прибиральник території служби експлуатації депо №2.
В подальшому відповідач виявив бажання здобути професію водія трамвая і на підставі особистої заяви та згідно із наказом №231 від 03.05.2022 по підприємству, був направлений на професійно-технічне навчання до ТОВ «ЦТОР» для здобуття професії «Водій трамвая».
28.04.2022 між КП «Швидкісний трамвай» і ТОВ «ЦТОР» укладено договір №6882 про надання послуг з навчання працівників, відповідно до якого КП «Швидкісний трамвай» доручає а ТОВ «ЦТОР» зобов`язується надати послуги з навчання за професією «Водій трамвая».
05.05.2022 між КП «Швидкісний трамвай» та ОСОБА_1 було укладно Договір №7 предметом якого є врегулювання цивільно-правових відносин між КП «Швидкісний трамвай» та ОСОБА_1 відносно порядку та умов оплати КП «Швидкісний трамвай» послуги третіх осіб щодо навчання ОСОБА_1 на спеціальності «Водій трамвая». Відповідно до п.2.6.1 Договору ОСОБА_1 приймає на себе зобов`язання перебувати з позивачем в трудових відносинах не менше 3 (трьох) років з моменту завершення навчання, а у випадку розірвання відповідачем з власної ініціативи трудових відносин з позивачем до закінчення навчання, або протягом 3 (трьох) років після завершення навчання, відповідач зобов`язується відшкодувати позивачу повний розмір здійснених позивачем фактичних виплат на навчання.
Після закінчення навчання за професією «Водій трамвая» згідно із Наказом (Розпорядженням) №374 від 01.09.2022 ОСОБА_1 переведений на посаду «Водій трамвая пасажирського».
16.04.2024 відповідача було звільнено з посади водія трамвая пасажирського 3кл. на підставі особистої заяви згідно зі статтею 38 КЗпП України.
Таким чином, відповідач працював на посаді «водій трамвая пасажирського», отриманої після навчання один рік сім місяців та 16 днів.
Однак, відповідачем було порушено зобов`язання, передбачене п. 2.6.1 Договору. Під час звільнення відповідач відмовився відшкодувати підприємству фактичні витрати за навчання працівника з професії «Водій трамвая» в сумі 13 228, 42 грн. в добровільному порядку. У зв`язку з чим, позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом.
Ухвалою суду від 29 листопада 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 24 вересня 2025 року розгляд справи ухвалено проводити в заочному порядку.
В судове засідання сторони не з`явилися.
Представник позивача звернувсь до суду з клопотанням про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, шляхом публікації оголошення на сайті суду, не повідомив причини неявки, відзиву не подав.
Згідно із вимогами статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
За правилами статей 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Судом встановлено, що відповідно до Наказу № 179-к від 20.04.2022 з 21.04.2022 відповідач був прийнятий на роботу в КП «Швидкісний трамвай» за професією кондуктор громадського транспорту з контролю (а.с.5).
28.04.2022 між КП «Швидкісний трамвай» та ТОВ «ЦТОР» був укладений договір № 188/6882 про надання послуг, відповідно до якого ТОВ «ЦТОР» надавало послуги з професійно-технічного навчання працівників підприємства з професії «Водій трамвая» (а.с. 8-9).
Відповідач виявив бажання отримати професію водія трамвая (а.с. 6).
03.05.2022 КП «Швидкісний трамвай» видано наказ №231 щодо організації навчання працівників підприємства за професією «Водій трамвая». Відповідно до наказу, з метою забезпечення навчання працівників підприємства «Водій трамвая» на умовах, передбачених договором №6882 від 28.04.2022, укладеним між ТОВ «ЦТОР» та КП «Швидкісний трамвай» вивільнити від виробничих обов`язків та зберегти за ними робоче місце та середній заробіток і направити на професійно-технічне навчання з 10.05.2022 працівників, серед яких зазначено ОСОБА_1 (а.с. 7).
05.05.2022 між позивачем та відповідачем був укладений договір №7, за умовами якого позивач прийняв зобов`язання організувати, забезпечити та оплатити навчання відповідача, а відповідач прийняв на себе зобов`язання перебувати з позивачем в трудових відносинах не менше 3 (трьох) років з моменту завершення навчання. При цьому в пункті 2.6.1 договору передбачили умову, відповідно до якої, у випадку розірвання працівником з власної ініціативи трудових відносин з роботодавцем до закінчення навчання, або протягом 3 (трьох) років після завершення навчання, працівник зобов`язується відшкодувати роботодавцю повний розмір здійснених роботодавцем фактичних витрат на навчання (а.с.12).
Відповідно до наказу КП «Швидкісний трамвай» №374-к від 01.09.2022, відповідач ОСОБА_1 з 01.09.2022 переведений з посади «прибиральник території» на посаду «водій трамвая пасажирського» за заявою відповідача від 24.08.2022 (а.с. 11).
Відповідно до наказу КП «Швидкісний трамвай» №141-к від 16.04.2024 про припинення трудового договору (контракту), відповідач ОСОБА_1 звільнений з посади «водій трамвая пасажирського» за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України (а.с. 13, 14).
Відповідно до додатку до договору № 6882 від 28.04.2022, сума по калькуляції на професійно-технічне навчання працівників з професії «Водій трамвая» на 16 слухачів становить 1 031 617,44 грн. (а.с. 10).
Згідно з бухгалтерською довідкою, вартість навчання одного слухача становила 13 228,42 грн. (а.с. 18).
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.
За правилами ч.ч.1,3 ст.6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, і врегулювати свої відносини на власний розсуд.
Як зазначено в ч. 1 і п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, що регламентовано ч. 1 ст. 12 ЦК України.
Частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договірне зобов`язання - це відносне правовідношення між юридично рівними і майново самостійними особами, що виникає на підставі укладеного договору, який виражає їх загальну волю на досягнення цивільно-правових результатів майнового чи немайнового характеру, настання яких відбувається у разі здійснення боржником певних активних дій, що відповідають праву вимоги кредитора і не зачіпають прав і законних інтересів третіх осіб, що не є учасниками зазначеного правовідношення. Оскільки метою договірних зобов`язань є досягнення їх сторонами певних правових результатів, особливого значення набуває їх виконання. Виконання зобов`язання-це вчинення кредитором і боржником дій, що становлять його предмет. При виконанні різноманітних договірних зобов`язань суб`єкти мусять керуватися загальними засадами, що йменуються принципами виконання зобов`язання. І в сучасних умовах до них відносять принципи належного та реального виконання зобов`язання, які, до речі, традиційно вважались такими.
Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Поряд з цим, у п. 4, 5 ст. 34 Закону України «Про зайнятість населення» зазначено, що роботодавець має право укладати з працівниками або іншими особами, які не перебувають з ним у трудових відносинах, за їх згодою договори про направлення їх до закладів освіти для професійної підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації.
Зазначеним договором на працівника або іншу особу, яка направляється на навчання, може бути покладено обов`язок відпрацювати на посаді відповідно до отриманої кваліфікації в такого роботодавця після закінчення навчання протягом погодженого сторонами строку, який повинен бути порівнянний з обов`язками, що взяв на себе роботодавець щодо оплати та строку навчання, але не більше ніж три роки.
У разі відмови працівника або іншої особи відпрацювати в роботодавця протягом погодженого з ним строку, звільнення з роботи до закінчення такого строку працівник або інша особа зобов`язані відшкодувати роботодавцю витрати, пов`язані з оплатою навчання, або їх частину пропорційно відпрацьованому строку на умовах, що визначаються договором.
Працівник або інша особа не зобов`язані відшкодовувати роботодавцю витрати, пов`язані з навчанням, якщо вони не стали до роботи або були звільнені з роботи з таких підстав:
1) установлення інвалідності;
2) звільнення за ініціативою роботодавця, що не пов`язане з учиненням працівником протиправних дій;
3) призов на військову службу чи направлення на альтернативну (невійськову) службу;
4) за власною ініціативою у зв`язку з порушенням роботодавцем трудового законодавства, колективних угод, колективного або трудового договору;
5) догляд за дитиною з інвалідністю та (або) особою з інвалідністю I групи (незалежно від причини інвалідності).
Суд вважає, що підписавши договір № 6882 від 28 квітня 2022 року, відповідач фактично погодився з його умовами.
Таким чином, суд погоджується з доводами позивача про порушення відповідачем умов договору, оскільки відповідач не відшкодував позивачу витрати з оплати його навчання, що свідчить про порушення взятих на себе зобов`язань, а тому для відповідача наступають цивільно-правові наслідки, що передбачені договором.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним позов задовольнити.
Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача, тому слід стягнути з відповідача 3 028,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову
На підставі ст.ст. 203, 207, 215, 509, 526, 527, 530, 610, 611, 626, 638 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 19, 43, 49, 81, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-
Позов Комунального підприємства «Швидкісний трамвай» задовольнити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Суддя І.О.Юзефович