Справа №:755/6559/23
Провадження №: 8/755/10/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.,

за участю секретаря - Ткаченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,-

в с т а н о в и в :

17 травня 2023 року ОСОБА_2 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 26 лютого 2024 року у справі №755/6559/23 задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, ухвалено: в порядку поділу майна подружжя стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 846 382,75 грн в рахунок вартості 1/2 частини земельної ділянки площею 0,1 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер - :09:071:0086, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, склад угідь - рілля - 0,1 га, та 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 ; стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 8 052,00 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 лютого 2024 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 17 лютого 2025 року рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 лютого 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року залишено без змін.

05 червня 2025 року відповідачем ОСОБА_1 до Дніпровського районного суду міста Києва подано заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 лютого 2024 року, в якій відповідач просить: скасувати рішення; ухвалити нове рішення, яким застосувати позовну давність; ухвалити нове рішення, яким зменшити загальний розмір заборгованості за позовною заявою з 846 382,75 грн до 557 782,75 грн. (т.5 а.с.97-106)

Вказану заяву було передано в провадження судді Гаврилової О.В. на підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду.

Ухвалою Дніпровським районним судом міста Києва від 11 червня 2025 року відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя. Постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами. Справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. (ч. 1, 2 ст. 429 ЦПК України)

11 червня 2025 року матеріали цивільної справи № 755/6559/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя направлено до Київського апеляційного суду на запит Київського апеляційного суду №755/6553/23-110720/2025 від 23 травня 2025 року.

03 вересня 2025 року матеріали справи повернуті з Київського апеляційного суду та 15 вересня 2025 року передані головуючому у справі.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами з викладених у ній підстав та додатково пояснила, що в поясненнях ОСОБА_2 , які були подані його представником у справі №359/9015/24, викладені нововиявлені обставини про те, що сторони спільно не проживають з 01 червня 2019 року, отже з цієї дати слід рахувати позовну давність.

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Яворський А.В. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні заяви та зазначив, що в поданій відповідачем заяві не викладені нововиявлені обставини, зауважив, що в кожній інстанції ОСОБА_1 наводились нові доводи та подавались нові докази, з`явилась розписка. Також представником подані письмові заперечення проти заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, долучені до матеріалів справи (т.6 а.с.101-112)

Вивчивши доводи заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, вислухавши пояснення заявника та представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, наведені позивачем підстави для скасування судового рішення за нововиявленими обставинами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 726/938/18, постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 910/11027/18, провадження № 12-7звг22, пункт 5.3).

Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18 (пункт 26), постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 910/11027/18, провадження № 12-7звг22, пункт 5.4)).

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені процесуальним законом, відсутні, а також якщо ці обставини були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18 (пункти 27, 28) постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 910/11027/18, провадження № 12-7звг22, пункт 5.5)).

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, доказ, який підтверджує обставини, що виникли після рішення, або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову; не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судами у процесі розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 9901/819/18, провадження № 11-430заі20 (пункт 6.38) постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 910/11027/18, провадження № 12-7звг22, пункт 5.6)).

Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вказані правові норми передбачають, що це мають бути обставини, які є істотними, тобто, такими, що якби вони були відомі раніше, то суд ухвалив би інше рішення; вони є нововиявленими, а не новими обставинами, тобто, існували на час розгляду судом спору; вони входять до предмету доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались судом у процесі розгляду справи.

Підставою перегляду будь-якого судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Тобто, необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених у пункті 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Для перегляду судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами, суд повинен враховувати не тільки ту обставину, що заявнику не було відомо про них, а й те, що такі обставини не могли бути йому відомі на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. (ч.4 ст. 423 ЦПК України)

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 750/446/16-ц, провадження № 61-13233вно19)

Звертаючись до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, заявник ОСОБА_1 вважає, що «обставини щодо отримання коштів позивачем ОСОБА_2 за продану земельну ділянку, використання позичених коштів при покупці квартири відповідачем у свою власність та обставини порушення строку позовної давності не були повно, всебічно встановлені судом першої інстанції під час розгляду справи, оскільки не були відомі особи, які були свідками зазначених подій, докази отримання позики на покупку квартири та обставини порушення строку позовної давності.»

Так, заявник вважає нововиявленою обставиною те, що сторони з 01 червня 2019 року спільно не проживали, посилаючись на зазначення цієї обставини ОСОБА_2 в його поясненнях, які були подані у справі №359/9015/24 (т.5 а.с.148-152). Тому, за доводами заявника, останнім днем для звернення до суду з позовом у межах строку позовної давності є 01 червня 2022 року.

Також заявник наводить, як нововиявлену обставину те, що з покупцем земельної ділянки ОСОБА_3 була домовленість про здійснення розрахунку за договором купівлі-продажу на протязі тижня після укладання договору та зазначає, що через певний період (не вказуючи який саме) вона зателефонувала покупцеві, який повідомив, що всю суму по договору купівлі-продажу віддав ОСОБА_2 , 27 травня 2025 року заявник опублікувала об`яви про пошук свідків та з часом з`явився свідок подій, які пов`язані з передачею та отриманням ОСОБА_2 коштів від покупця в розмірі 138 600,00 грн. Зазначає що про ці обставини не було відомо відповідачу та суду на час розгляду справи.

На підтвердження цієї обставини заявник подала заяву про виклик свідка ОСОБА_4 , в задоволенні якої судом було відмовлено з підстав, визначених п.2 ч.4 ст. 423 ЦПК України.

Крім того, заявник зазначає, як нововиявлену обставину те, що з метою придбання квартири вона 25 грудня 2014 року в інтересах сім`ї уклала договір позики на суму 150 000,00 грн, про що була складена розписка, ці кошти були використані сторонами в інтересах сім`ї на покупку квартири та були повернуті позикодавцю заявником (без зазначення дати), позивач не приймав участі у поверненні позики своїми коштами, 27 травня 2025 року заявник опублікувала об`яви про пошук свідків та з часом з`явився свідок подій, які пов`язані з наданням позики на покупку квартири в розмірі 150 000,00 грн.

На підтвердження цієї обставини заявник долучила копію розписки від 25 грудня 2014 року (т.5 а.с.153) та подала заяву про виклик свідка ОСОБА_5 , в задоволенні якої судом було відмовлено з підстав, визначених п.2 ч.4 ст. 423 ЦПК України.

Однак, таке формулювання заявником підстав для звернення суду у порядку статті 423 ЦПК України суперечить законодавчому визначенню та тлумаченню поняття «нововиявлені обставини», яке полягає у тому, що це повинні бути саме істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, адже заявник не могла бути необізнаною на час розгляду справи в суді про те, з якого часу сторони спільно не проживають, як і про те, що з нею не було проведено розрахунку за договором купівлі-продажу земельної ділянки, а також про те, що на придбання майна в інтересах сім`ї була отримана позика, яка поверталась лише нею (про що також стверджується заявником в заяві), а подані нею з цього приводу заяви про виклик свідків (які не були заявлені до допиту при розгляді справи в суді першої інстанції) та докази (пояснення позивача в іншій справі та розписка) є новими доказами, які не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Додатково суд вважає за доцільне зазначити, що перша та третя вказані заявником обставини взагалі не є істотними в розрізі спірних правовідносин, адже судами всіх трьох інстанцій в судових рішеннях наведено обґрунтування щодо позовної давності, судом касаційної інстанції - із посиланням на наведену заявником дату 01 червня 2019 року, а отримання позики для придбання майна в інтересах сім`ї (за твердженнями заявника) не змінює правового режиму такого майна та не відносить його до особистої власності одного з подружжя, повернення заявником цих коштів є голослівним. Друга наведена заявником обставина суперечить її поясненням в суді першої інстанції в яких відповідач стверджувала, що при продажу земельної ділянки позивач не претендував на отримані від продажу кошти, оскільки не вважав це майно своїм, підтвердила, що грошові кошти від реалізації майна, набутого під час шлюбу, вона позивачу не передавала.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя, як така, не суперечить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року за умови відсутності зловживання. У цьому контексті ЄСПЛ неодноразово наголошував, що сама по собі наявність у національних законодавствах процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами не суперечить праву на справедливий судовий розгляд та принципу правової визначеності, якщо зазначений вид перегляду використовується для виправлення помилок правосуддя (рішення ЄСПЛ від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти Росії», від 06 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2).

Задоволення судом заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами всупереч вимогам ЦПК України порушує принцип правової визначеності та право заявника на доступ до правосуддя, яке гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950).

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04) від 19.02.2009 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], заява № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (див. там же, п. 62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. справу «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-IX).

За таких обставин суд вважає, що заявником не наведені обставини, які б могли кваліфікуватися як нововиявлені в розумінні положень ст. 423 ЦПК України як підстави для скасування рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 лютого 2024 року, оскільки обставини, зазначені заявником, не є в розумінні чинного законодавства України нововиявленими.

Згідно положень п.1 ч.3 ст. 429 ЦПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

За викладених обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

На підставі викладеного та керуючись статтями 76-81, 258-261, 268, 352-354, 423, 429 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

У задоволені заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 лютого 2024 року - відмовити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 лютого 2024 року у справі №755/6559/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя - залишити в силі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцять днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повну ухвалу суду складено 30 вересня 2025 року.

Суддя: