Номер провадження по справі 2/387/407/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2025 року селище Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області у складі

головуючого судді Солоненко Т. В.

із секретарем судового засідання Косюг І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутих коштів

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про повернення безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 427130,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на наступне. ОСОБА_2 14.01.2023 керував автомобілем «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить останньому на праві приватної власності та рухався за межами населеного пункту зі сторони с. Піщаний Брід у напрямку м. Помічна. Під час подальшого руху, об 11 годині 10 хвилин між автомобілем «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відбулось зіткнення з автомобілем «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в результаті якого водій ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, від яких настала смерть. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , притягнуто до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 286 КК України. Потерпілою у кримінальному провадженні визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Потерпіла ОСОБА_1 отримала 17.03.2023 від ОСОБА_2 кошти на загальну суму еквівалентну 447 540,00 грн в рахунок відшкодування збитків, спричинених в результаті ДТП, яка мала місце 14.01.2023.

Поряд з цим, ОСОБА_1 звернулась до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування шкоди спричиненої внаслідок зазначеної ДТП. На підставі наданих ОСОБА_1 заяв та доданих документів, позивачем було прийнято рішення про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, а саме: за наказом про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих від 02.04.2024 відшкодовано витрати на поховання в розмірі 25 930,00 грн та по втраті годувальника в розмірі 120 600,00 грн; за наказом про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих від 14.04.2024 здійснено відшкодування по втраті годувальника в розмірі 120600,00 грн; за наказом про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих від 24.08.2024 здійснено відшкодування по втраті годувальника в розмірі 160000,00 грн. Всього позивачем перераховано із фонду захисту потерпілих 427 130,00 грн.

Факт покриття ОСОБА_2 збитків ОСОБА_1 приховала та не повідомила МТСБУ про відшкодування збитків винуватцем ДТП, тобто безпідставно набула кошти, які належать фонду захисту потерпілих.

Суд, ухвалою від 25.04.2025, за вказаним позовом відкрив провадження у справі ЄУН 396/483/25 за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 22.05.2025.

09.05.2025 відповідачка подала до суду відзив на позовну заяву, в якому остання позовні вимоги визнала частково. При цьому послалася на наступне. Відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон) Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату по загиблому ОСОБА_3 :

- матері ОСОБА_4 у розмірі 36 мінімальних заробітних плат 241200,00 грн по втраті годувальника, відповідно до п.27.2 ст. 27 Закону ;

- ОСОБА_1 , особі яка здійснила витрати на поховання 25930,00 грн, відповідно до п.27.4 ст. 27 Закону.

Відповідно до ст. 29 Закону Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату по пошкодженому автомобілі «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , яка набула спадщину на пошкоджений автомобіль в розмірі ліміту на дату ДТП в розмірі 160000,00 грн.

Відповідно ж до розписки від 17.03.2024 ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 : 93600,00 грн (еквівалент 2500 доларів США) в якості моральної шкоди, відповідно до п.27.3 ст. 27 Закону; 86856,00 грн (еквівалент 2400 доларів США) в якості компенсації за поминальні обіди, відповідно до ЗУ «Про поховання та похоронну справу»; 73140,00 грн (еквівалент 2000 доларів США) за частковий ремонт пошкодженого автомобіля; 190944,00 грн (еквівалент 5100 доларів США) за повний ремонт пошкодженого автомобіля.

Відтак, ОСОБА_2 відшкодував моральну шкоду, яку зазнала ОСОБА_1 , яку в свою чергу не відшкодувало МТСБУ. Не відшкодувало МТСБУ і вартість поминальних обідів, яка відшкодована ОСОБА_5 . Позивачем відшкодовано частково лише суму вартості відновлювального ремонту у розмірі 160000,00 грн. Тому, за розрахунком відповідачки, поверненню може підлягати лише різниця отримана за пошкоджений автомобіль, яка складає 114030,00 грн.

За наслідками судового засідання 22.05.2025, відкладено підготовче засідання на 24.06.2025, про що постановлено ухвалу суду 22.05.2025.

24.06.2025 представник позивача ОСОБА_6 24.06.2025 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" подав до суду відповідь на відзив, в якому останній наводить заперечення проти відзиву та просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 24.06.2025 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено підготовче засідання на 13.08.2025.

Виконавши завдання підготовчого провадження, судом закрито дану стадію цивільного процесу та призначено справу до розгляду по суті на 22.09.2025, про що 13.08.2025 постановлено відповідну ухвалу.

Позивач явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив. Представник позивача Цимба Д.М. в заяві, що надійшла до суду 30.04.2025 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд", просив справу розглядати за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася. В заяві, поданій до канцелярії суду 22.09.2025, відповідачка просила розглянути справу за її відсутності. При ухваленні рішення просила взяти до уваги обставини, наведені у відзиві на позовну заяву та долучені до нього документи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 14.01.2023 ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить останньому на праві приватної власності, порушив Правила дорожнього руху України (п. п. 1.5, 2.3 ( б, д) ПДР України) і здійснив зіткнення з транспортним засобом «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . У результаті ДТП водій транспортного засобу «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 отримав тяжкі тілесні ушкодження від яких настала смерть.

Відповідно до копії лікарського свідоцтва про смерть №153 від 30.01.2023, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Причина смерті: закрита травма живота з ушкодженням підшлункової та товстого кишківника (с.а.20).

Згідно копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 02.02.2023 Піщанобрідською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 21).

Відповідач у справі ОСОБА_1 є дружиною загиблого ОСОБА_3 , що підтверджується інформацією про склад сім`ї потерпілого (а.с. 22).

Вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 08.11.2023 у справі ЄУН 387/579/23 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки (а.с. 13-16).

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 27.03.2024 вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 08.11.2023, стосовно ОСОБА_2 змінено в частині призначеного покарання. Постановлено: вважати засудженим ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 286 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік (а.с.17).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП застрахована не була, про що свідчить відповідь від НПУ (а.с. 18, 19).

09.02.2023 ОСОБА_1 , в порядку ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», звернулась до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 14.01.2023 близько 11:10 на автодорозі с. Піщаний Брід м. Помічна Кіровоградської області за участі транспортних засобів «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 та «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 5, 6).

За змістом копії заяви про виплату страхового відшкодування, поданої 09.02.2023 ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_1 просила здійснити відшкодування витрат на поховання ОСОБА_3 , який помер внаслідок тілесних ушкоджень, отриманих в результаті ДТП, що сталася 14.01.2025 за участі транспортних засобів «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 (а.с. 7).

Відповідно до копій акту надання послуг №165 від 27.01.2023, видаткової накладної №177 від 27.01.2023 та розрахункової квитанції серія ЛЛКД 62629 від 27.01.2023 ОСОБА_1 відпущено товарів та надано послуг ритуальної атрибутики у зв`язку з похованням ОСОБА_3 на загальну суму 25930,00 грн. (а.с. 23, 24).

За змістом копії заяви про виплату страхового відшкодування, поданої 09.02.2023 ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_1 просила здійснити відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП, що сталася 14.01.2025 за участі транспортних засобів «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , для ОСОБА_7 (мати загиблого) по втраті годувальника, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 (за довіреністю) (а.с.8)

Відповідно до копії довіреності від 06.02.2023 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 , уповноважила ОСОБА_1 представляти її інтереси в усіх установах, підприємствах, організаціях незалежно від форм власності, зокрема, але не виключно у страхових компаніях будь-якої організаційно-правової форми, Моторному (транспортному) страховому бюро України, з правом, серед іншого, на отримання відшкодування (страхового відшкодування) завданої у ДТП шкоди, в т.ч. страхові та регламентні виплати (а.с 25).

За змістом копії заяви про виплату страхового відшкодування, поданої 23.08.2023 ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_1 просила здійснити відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП, що сталася 14.01.2025 за участі транспортних засобів «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , по пошкодженому транспортному засобу «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.9).

Згідно наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України "Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_3 " від 02.04.2023 МТСБ України наказано Департаменту фінансів сплатити на рахунок ОСОБА_1 146530,00 грн. за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 33). Відповідно до копії Довідки Моторного (транспортного) страхового бюро України №1 від 02.04.2023 розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих становить 146530,00 грн., з яких: 25930,00 грн витрати на похованні; 120600,00 грн виплати по втраті годувальника (а.с. 33 (зворот)).

Згідно наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України "Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_3 " від 14.04.2023 МТСБ України наказано Департаменту фінансів сплатити на рахунок ОСОБА_1 120600,00 грн. за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 32). Відповідно до копії Довідки Моторного (транспортного) страхового бюро України №2 від 14.04.2023 розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих по втраті годувальника становить 120600,00 грн. (а.с. 32 (зворот)).

Згідно наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України "Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_3 " від 24.08.2023 МТСБ України наказано Департаменту фінансів сплатити на рахунок ОСОБА_1 160000,00 грн. за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 34). Відповідно до копії Довідки Моторного (транспортного) страхового бюро України №3 від 24.08.2023 розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих по майну становить 160000,00 грн. (а.с. 34 (зворот)).

Згідно копій платіжних доручень №920363 від 04.04.2023, №920911 від 17.04.2023 та №974978 від 25.08.2023 платником «МТСБУ» виплачено ОСОБА_1 146530,00 грн., 120600,00 грн та 160000,00 грн. (а.с. 35-37).

Листом від 24.09.2024 ОСОБА_2 повідомив Моторне (транспортне) страхове бюро України про те, що 17.03.2023 потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ним було виплачено грошові кошти у сумі 447 540,00 грн, що еквівалентно 12000 доларів США. Дана сума повністю покривала ремонт автомобіля, компенсувала моральну шкоду, а також покривала витрати на проведення поминальних обідів, про що потерпілими складено розписку про відсутність цивільно-майнових претензій (а.с. 30).

За змістом розписки ОСОБА_1 ОСОБА_10 та ОСОБА_4 від 17.03.2023, ОСОБА_2 відшкодовано завдану матеріальну та моральну шкоду потерпілим в розмірі 12000 доларів США, що еквівалентно 447540,00 грн, зокрема: 2000 доларів США, що еквівалентно 73140,00 грн - часткову компенсацію за пошкоджений автомобіль; 5100 доларів США, що еквівалентно 190944,00 грн ремонт автомобіля, що буде покривати повну вартість ремонту; 2500 доларів США, що еквівалентно 93600,00 грн. моральної шкоди; 2400 доларів США, що еквівалентно 89856,00 грн компенсацію за проведені поминальні обіди, та ті, що будуть проведені в подальшому (а.с. 31).

З урахування встановлених обставин, суд дійшов таких висновків.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

У постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2021 року в справі №628.1475.19 (провадження №61-7554св21) зазначено, що «правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні».

У постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі №753.8671.21 (провадження №61-550св22) зазначено, що «кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду».

За загальним правилом, передбаченим статтею 1166 ЦК України, шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Згідно з пунктом 23.1 статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є, зокрема, шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 вказаного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом №1961-VI порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

За умовами пунктів 27.2, 27.4, 27.5 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами.

Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть.

Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).

Особам, визначеним у частині першій цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував (частина друга статті 1200 ЦК України).

Частиною першою статті 1202 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед.

Отже, з огляду на вищевикладене, шкода, завдана смертю потерпілого, підлягає відшкодуванню страховиком на підставі пункту 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в межах ліміту страхового відшкодування.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі №357/12106/20 (провадження №61-20514св21).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з довідками №1 від 01.04.2024, № 2 від 14.04.2023 та № 3 від 24.08.2023 МТСБУ визначено, що розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих за результатами розгляду заяв про виплату страхового відшкодування становить 25930,00 грн. (витрати на поховання), 120600,00 грн (по втраті годувальника), 120600,00 грн (по втраті годувальника) та 160000,00 грн. (відшкодування шкоди по майну).

04.04.2023, 17.04.2023 та 25.08.2023 МТСБУ виплачено потерпілим ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (інтереси якої представляла ОСОБА_1 на підставі довіреності від 06.02.2023), вказане страхове відшкодування, що підтверджується платіжними інтрукціями №920363 від 04.04.2023, № 920911 від 17.04.2023 та №974978 від 25.08.2023.

Отже, МТСБУ виплатило потерпілим ОСОБА_1 та ОСОБА_4 страхове відшкодування за розглядом заяв відповідно до вказаних вище норм права.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, Моторне (транспортне) страхове бюро України, посилаючись на положення статті 1212 ЦК України, вважало, що були відсутні правові підстави для виплати з його боку відповідачці грошових коштів на відшкодування майнової шкоди, тому така виплата є безпідставною.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.

Тобто коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або її не було взагалі (постанова Верховного Суду від 19 вересня 2024 року у справі №756/4678/23 (провадження №61-7248св24)).

За змістом даної норми, під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, договору або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту.

Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

В постанові Верховного Суду від 10 вересня 2018 року (справа №638/11807/15) зазначено, що конструкція статті 1212 ЦК, як і загалом норм глави 83 ЦК, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна.

За змістом ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Виходячи з аналізу наведених норм права та обставин справи, судом не встановлено правових підстав для стягнення з відповідачки як потерпілої особи на користь позивача коштів у розмірі 427130,00 грн, оскільки вони сплачені не безпідставно, а внаслідок спричиненої в ДТП шкоди.

Позивач не довів у чому полягає безпідставність набуття відповідачкою грошових коштів, адже кошти були сплачені позивачем на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно ним же прийнятих та вмотивованих рішень, у зв`язку з визнанням майнових вимог заявниці у зв`язку з ДТП.

Жодні обставини після прийняття позивачем рішення про визнання події страховим випадком не змінилися, матеріали справи не містять відомостей про скасування страхового акту чи рішення про виплату відповідачці відповідних сум. Наявності рахункової помилки під час розгляду справи також не встановлено. Тому до спірних правовідносин неможливо застосувати положення статті 1212 ЦК України.

При цьому виплата добровільно винуватцем ДТП обумовленої між ним і потерпілими суми майнової та моральної шкоди під час кримінального провадження по справі ЄУН 387/579/23 не позбавляє потерпілих права на отримання страхового відшкодування відповідно до Закону України «Про страхування», і не трансформує таку виплату у безпідставно набуте майно.

Схожі висновки було викладено в постановах Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №331/315/17 (провадження №61-5352св18).

Положеннями п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом.

Згідно з вимогами ч.5 ст.55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності.

Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Положеннями ч. 2 ст.78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.(ст.79 ЦПК України)

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях( ч.6 ст.81 ЦПК України).

Відповідно до норм ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, про безпідставність позовних вимог, а тому в задоволенні позову про повернення безпідставно отриманого страхового відшкодування шкоди, завданої ДТП, слід відмовити.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до статті 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи результат розгляду справи, судовий збір слід залишити за позивачем.

Керуючись статтями 2, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 89, 141, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 280-282 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутих коштів відмовити.

Відомості про учасників справи:

позивач: Моторного (транспортне) страхове бюро України (Русанівський бульвар, буд. 8, м. Київ, 02653, );

відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Таїсія СОЛОНЕНКО