РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2025 року

м. Рівне

Справа № 559/1531/24

Провадження № 22-ц/4815/730/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Боймиструка С.В.,

суддів: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Хлуд І.П.

за участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 17 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, ГУНП в Рівненській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої бездіяльністю органу досудового розслідування,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася із позовом до Державної казначейської служби України, ГУНП в Рівненській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої бездіяльністю органу досудового розслідування.

В обґрунтування своїх вимог позивачка вказує, що СВ Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. У своїй заяві позивачка заявляла про те, що її сусіди в період з 2017 року по даний час викрадають і нищать її майно, відбирають її здоров`я та життєві сили, однак Постановою слідчого СВ кримінальне провадження закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Згідно даних ІТС ІПНП України в період з 2017 року по 2020 рік до Дубенського РВП надійшло 680 звернень позивачки, які на її думку не були розглянуті належним чином. Через порушення прав позивачки як потерпілої слідчими і прокурорами, вона змушена була звертатися зі скаргами до відповідних службових осіб, однак слідчі не проявляли ініціативи у встановлені істини. Таким чином, у зв`язку із бездіяльністю правоохоронних органів, їй як потерпілій було завдано матеріальну шкоду у розмірі 285 000 грн. Також тривале розслідування кримінального провадження, невиконання слідчими вимог кримінального закону негативно впливають на моральний стан позивачки, завдаючи їй моральної шкоди, яку вона оцінює у 500 000 грн., що на її думку відповідає принципу розумності, виваженості та справедливості. Тому просить стягнути за рахунок коштів Державного бюджету на її користь 285 000 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди та 500 000 грн. моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та суду.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 17 лютого 2025 року відмовлено у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, ГУНП в Рівненській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої бездіяльністю органу досудового розслідування.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу де посилається на порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків обставинам справи.

Апелянт вказує, що з 2017 року неодноразово (близько 680 разів з 2017 по 2020 рік) зверталася до правоохоронних органів із приводу протиправних дій її сусідів.

Незважаючи на ці звернення, поліція, за твердженням апелянта, належним чином не реагувала, не складала адміністративні протоколи та не реєструвала кримінальні правопорушення, крім одного випадку, яке пізніше було закрито.

Ця тривала неефективність та невиправдана бездіяльність слідчого під час розслідування кримінального провадження та невиконання слідчими вимог кримінального закону негативно впливають на моральний стан позивачки.

Апелянт стверджує, що внаслідок протиправних дій сусідів та неналежного реагування працівників поліції їй було завдано матеріальну шкоду у розмірі 285 000 грн.. Сума збитків була визначена нею самостійно на підставі оцінки викраденого та пошкодженого майна. До переліку викрадених та зіпсованих речей входять ключі, статуетки, медичні довідки, побутова техніка, одяг, гроші та інші особисті речі.

Вказує, що через тривалість розслідування, невиконання слідчими вимог кримінального процесуального закону та їхній негативний вплив на її моральний стан, погіршення здоров`я та життєвих сил, позивачці було завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у 500 000 грн.

Цей стан, за словами апелянта, підтверджується медичними документами, долученими до позовної заяви. Розмір відшкодування, на її думку, відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості.

Головне управління Національної поліції в Рівненській області подало відзив, яким заперечує доводи апеляційної скарги. Просить залишити рішення місцевого суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до положень статті 367 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що в період 2017 року по 2023 рік ОСОБА_1 зверталася до Дубенського РВП із численними заявами щодо вчинення відносно неї протиправних дій її сусідами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також із письмовими зверненнями до ГУНП в Рівненській області щодо бездіяльності працівників Дубенського РВП з приводу неналежного розгляду повідомлень щодо постійних конфліктів із сусідами (а.с.8-13, 94, 97-98).

Зокрема, 11.11.2017 ОСОБА_1 звернулася до Дубенського РВП із заявою про вчинення щодо неї протиправних дій її сусідами ОСОБА_4 та його дружиною ОСОБА_6 (а.с.8).

Згідно повідомлення Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області від 22.11.2017, звернення ОСОБА_1 від 11.11.2017 зареєстроване в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчиненні правопорушення, з громадянином ОСОБА_4 було проведено профілактичну бесіду з метою попередження вчинення нових правопорушень (а.с.14).

З листа ГУНП в Рівненській області від 28.03.2018, вбачається, що звернення ОСОБА_1 стосовно можливої бездіяльності окремих працівників поліції Дубенського РВП, які на її думку, неналежним чином відреагували на звернення від 11.11.2017, розглянуте. Проведеною повторною перевіркою фактів порушення працівниками Дубенського РВП чинного законодавства не встановлено (а.с.20).

Згідно листа ГУНП в Рівненській області від 19.08.2019, 11.11.2017 з лінії «102» надійшло повідомлення ОСОБА_1 про те, що у неї виник конфлікт з сусідкою. Дане повідомлення зареєстроване в журналі Єдиного обліку Дубенського ВП за №6563. На місці виклику заявниця повідомила, що її сусіди через водопровідну трубу пустили в її будинок невідому речовину, від якої у неї виник кашель. В ході спілкуванні із сусідами вони повідомили, що ОСОБА_1 хворіє на психічні розлади, через що та придумує події, яких в реальності не було та постійно безпричинно викликає поліцію. Також зазначено, що на всі звернення ОСОБА_1 їй було надано відповідь особисто (а.с.23).

З повідомлення ГУНП в Рівненській області від 16.10.2019 та 30.01.2020 вбачається, що звернення ОСОБА_1 щодо можливої бездіяльності окремих працівників поліції Дубенського РВП, які неналежним чином відреагували на звернення від 11.11.2017, а також інші її звернення та скарги на можливу бездіяльність працівників поліції були зареєстровані в журналі єдиного обліку Дубенського ВП, проведені відповідні перевірки та фактів порушення окремими працівниками поліції Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області не встановлено, про що ОСОБА_1 було проінформовано. Повідомлення аналогічного змісту було надіслано ОСОБА_1 03.303.2019 та 17.04.2020 (а.с.17, 18, 21, 22).

Також, в матеріалах справи міститься довідка про результати розгляду повідомлення ОСОБА_1 від 16.03.2020 про причетність її сусідів до крадіжок речей та майна останньої шляхом проникнення у квартиру, згідно якої в ході перевірки було проведено бесіди із сусідами ОСОБА_1 , які відмовилися надавати будь-які письмові пояснення по даному факту у зв`язку з тим, що гр. ОСОБА_1 систематично звинувачує їх у вчинені ряду крадіжок, проте жодний факт крадіжок на знайшов свого підтвердження. Вирішено розгляд повідомлення ОСОБА_1 вважати завершеним, про результати розгляду письмово проінформувати ОСОБА_7 , матеріали направити в архів Дубенського РВП (а.с.24).

19.05.2021 ОСОБА_1 було надано відповідь від Рівненського управління ДВР Національної поліції України про розгляд її звернення щодо неправомірних дій працівника поліції ОСОБА_8 , згідно якої Заява останньої скерована до ГУНП в Рівненській області для організації проведення службового розслідування (а.с.19).

Згідно інформації, наданої ГУНП в Рівненській області від 11.05.2022, повідомлення ОСОБА_1 по факту конфліктів із сусідами зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень Дубенського РВП, ЄО №1742 від 08.04.2022, ЄО №1794 від 11.04.2022. ЄО №1913 від 18.04.2022, ЄО №1936 від 20.04.2022, ЄО №1954 від 21.04.2022, ЄО №1978 від 22.04.2022, ЄО №2067 від 26.04.2022, ЄО №2068 від 26.04.2022, ЄО №2070 від 26.04.2022, ЄО№2164 від 30.04.2022, розглянуто у відповідності до ЗУ «Про звернення громадян». В ході розгляду даних матеріалів було встановлено, що в даній події відсутні ознаки будь-якого кримінального чи адміністративного правопорушення (а.с.16).

В матеріалах справи також наявний лист секретаріату уповноваженого ВРУ з прав людини, згідно якого ОСОБА_1 повідомлено про продовження терміну розгляду її звернення до сорока п`яти днів відповідно до ст.. 20 ЗУ «Про звернення громадян». Зазначено, що про результати перевірки ОСОБА_1 буде проінформовано додатково (а.с.26).

В ході розгляду матеріалів зареєстрованих в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області від 06.04.2023 ЄО №1925 від 16.03. 2023 було встановлено, що в даній події відсутні ознаки будь-якого кримінального чи адміністративного правопорушення (а.с.27).

Судом встановлено, що СВ Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №000576 від 01.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Постановою слідчого СВ Дубенського РВП ГУПН в Рівненській області Мельника Д.А. від 28.12.2023 кримінальне провадження закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

10.01.2024 до Дубенського міськрайонного суду надійшла скарга ОСОБА_1 та її представника адвоката Лейковського А.М. на постанову слідчого СВ Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області Мельника Д.А. від 28.12.2023 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №000576 від 01.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Дубенського міськрайонного суду від 12.01.2024 у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Згідно показань потерпілої ОСОБА_1 її сусіди з 2018 року по 2020 рік почали в неї викрадати та нищити майно, яке вона вказувала в заяві, а також, що вони є енергетичними вампірами, які влазять в її голову та відбирають у неї здоров`я, пам`ять, а також підливають їй воду по тому де вона ходить, для того, щоб відібрати в неї енергію, однак чітко викрадене описати чи надати підтвердження про викрадені ручі не може. В ході досудового розслідування проведено огляд місця події в будинку потерпілої під час якого будь-яких слідів пошкодження чи інших слідів кримінального правопорушення виявлено не було.В ході додаткового допиту потерпіла чітко описати викрадене майно не може, дату та час крадіжки описує протягом 2017-2020 року, що унеможливлює встановити конкретну дату, місце, час та вилучити слідові інформацію, що підтверджує факт крадіжки. Потерпіла повідомила, що з 2014 року з карткового рахунку грошових коштів не знімала ні разу, однак в 2020 році вона знімала грошові кошти брату на будівництво, тобто суперечить своїм показам. Відповідно до квитанцій, наданих потерпілою встановлено, що вона регулярно користується своїм картковим рахунком в «Приватбанк». Виходячи з того, що в ході досудового розслідування не встановлено об`єктивних даних про вчинення будь-яких дій майнового характеру щодо власності ОСОБА_1 та інформація, яку надавала ОСОБА_1 не знайшла свого підтвердження, враховуючи положення ст.62 Конституції України, слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження. В ході розгляду скарги слідчим суддею встановлено, що слідчий вчинив всі необхідні слідчі (розшукові) дії, спрямовані на встановлення обставин кримінального провадження, а доводи скаржника зводяться лише до того, що слідчий не встановив обставин, які вважав за необхідне встановити скаржник і не досяг бажаних ним результатів (а.с.115-121).

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 29.02.2024 ухвалу слідчого судді Дубенського міськрайонного суду від 12.01.2024, якою відмовлено у задоволені скарги ОСОБА_1 , залишено без змін, а апеляційну скаргу адвокат Лейковського А.М. без задоволення (а.с.28-29).

01.03.2024 ОСОБА_1 звернулася із письмовою заявою до Генерального прокурора України, в якій вказує, що вона неодноразово зверталася до органів поліції та прокуратури з 2017 року щодо перевірки працівниками Дубенського РВП по факту бездіяльності, про вчинення її сусідами протиправних дій відносно неї, однак жодних дій зроблено не було. Просить, щоб під час здійснення перевірки її як потерпілу було залучено та допитано, оскільки у неї не має довіри до працівників Дубенського РВП. Зазначає, що через бездіяльність посадових осіб тривалий час порушуються її права (а.с.93).

ОСОБА_1 надано до матеріалів справи медичну документацію, згідно якої вона є особою з інвалідністю ІІ групи. З 2017 року вона періодично зверталася до лікарів зі скаргами різного виду, має хронічні захворювання, на диспансерному обліку в лікаря психіатра не перебуває. (а.с. 30-37, 170 )

Згідно довідки ТОВ «Крупецькй комбікормовий завод» від 20.01.2023, ОСОБА_1 має земельний пай розміром 2,1792 га, 19.06.2018 отримала плату за користування земельною ділянкою на праві емфітевзису в розмірі 132520,00 грн. (а.с.36).

Крім того, в матеріалах справи наявні видаткові накладні, товарні чеки та квитанції про купівлю ОСОБА_1 серцевин замка та замків 05.12.2019, у вересні 2023 та січні 2024 на загальну суму 2075 грн., а також ліків у 2024 році на загальну суму 747,24 грн. (а.с.37-40).

У судовому засіданні судом першої інстанції було досліджено відеозапис, наданий позивачкою ОСОБА_1 , на якому вона демонструє працівникам поліції речі та предмети побуту, які, за її твердженням, були пошкоджені сусідами Заблоцькими. Також на відео зафіксовано пояснення працівників поліції щодо обставин прибуття за її викликом у зв`язку з поданими скаргами на неналежне реагування правоохоронних органів на конфлікти з сусідами.

Разом із тим, під час перегляду відеозапису судом не встановлено ознак умисного пошкодження майна, на які посилається позивачка. Виявлені дефекти речей (одягу, взуття, предметів побуту, меблів тощо) мають характерні ознаки зношення, що притаманні тривалому користуванню, а не свідчать про їх умисне пошкодження сторонніми особами.

Таким чином, з наданого відеозапису не вбачається підтвердження доводів позивачки про умисні дії сусідів, спрямовані на пошкодження її майна.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені частиною першою статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

У пунктах 5.6 і 5.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) зазначено, що «шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органами державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що питання про відшкодування шкоди в порядку цивільного судочинства може розглядатися тільки після встановлення факту незаконних дій або бездіяльності працівників поліції, чого у даній справі доведено не було.

На всі звернення ОСОБА_1 поліція здійснювала відповідне реагування, що контролювалося керівництвом. Докази відсутності реагування на її численні звернення до позову не надано.

Реалізація позивачкою свого процесуального права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінального провадження не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача.

Ухвалою слідчого судді Дубенського міськрайонного суду було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, оскільки постанова була винесена відповідно до вимог КПК України. Ця ухвала була залишена без змін судом апеляційної інстанції.

Звернення ОСОБА_1 щодо звинувачень її сусідів у протиправних діях не знайшли свого підтвердження. При цьому ГУНП в Рівненській області неодноразово проводило перевірки щодо можливої бездіяльності працівників Дубенського РВП, за результатами яких фактів порушення законодавства окремими працівниками поліції не встановлено.

Позивачкою не надано належних та допустимих доказів заподіяння матеріальної чи моральної шкоди, наявності вини працівників органів досудового розслідування, а також причинного зв`язку між рішеннями, діями або бездіяльністю органу досудового розслідування і шкодою. Медичні документи, що свідчать про проблеми зі здоров`ям, характерні для віку та інвалідності позивачки, не підтверджують, що моральна шкода завдана саме з вини правоохоронних органів.

Наявність обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що відповідає встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Повно і правильно з`ясувавши обставини справи та застосувавши при вирішенні спірних правовідносин норми матеріального права, які підлягали застосуванню, суд першої дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги, колегією суддів розцінюються критично і до уваги не приймаються, оскільки зводяться лише до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 368,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 17 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 02 жовтня 2025 року.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.

Шимків С.С.