Справа № 132/1749/25
Провадження № 2/459/759/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

06 жовтня 2025 року Шептицький міський суд Львівської області в складі головуючого судді Мельникович М. В., з участю секретаря судового засідання Горощук А. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Шептицькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

У С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за договорами позики на загальну суму 38 195,00 гривень та понесені судові витрати.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що 29.06.2024 між позичальником ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (надалі ТОВ «1 БАНК») було укладено договір позики №79362413 (надалі Договір позики №79362413). Даний договір був укладений в електронній формі та підписаний електронним підписом позичальника, який був відтворений шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов Договору позики №79362413 ТОВ «1 БАНК» надало відповідачу у власність грошові кошти (позику) в сумі 9000 гривень, строком на 30 днів, перерахувавши кошти на банківський рахунок відповідача. Позичальник свої зобов`язання належним чином не виконував, що призвело до виникнення заборгованості. Окрім цього, 12.12.2023 між позичальником ОСОБА_1 та ТОВ «1 БАНК» було укладено договір позики №4184698 (надалі Договір позики №4184698), який також був укладений в електронній формі. Відповідно до умов Договору позики №4184698 позикодавець зобов`язувався надати грошові кошти в сумі 3500 гривень строком на 30 днів, а позичальник зобов`язувався повернути кошти та сплатити проценти за користування ними. Позикодавець свій обов`язок виконав, надавши такі кошти відповідачу, а останній свої зобов`язання надежним чином не виконував, що спричинило виникнення заборгованості. 14.06.2021 між ТОВ «1 БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ЄАПБ) було укладено договір факторингу №14

06/21 (надалі Договір факторингу №14/06/21), відповідно до якого ТОВ «1 БАНК» передало (відступило) ТОВ «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «1 БАНК» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №24 від 16.05.2024 ТОВ «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача по Договору позики №4184698 від 12.12.2023 в сумі 22 796,00 грн, з яких: 5000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17796 грн - сума заборгованості за відсотками. Також відповідно до реєстру боржників №38 від 26.11.2024 ТОВ «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача по Договору позики №79362413 від 12.12.2023 в сумі 15399 грн, з яких: 9000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2025 грн - сума заборгованості за відсотками, 4374 грн - сума заборгованості по процентах за понадстрокове користування позикою. Також представник позивача зазначив, що відповідач не здійснював платежі для погашення заборгованості на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та на рахунки попередніх кредиторів. Таким чином, у зв`язку із невиконанням відповідачем вищевказаних договорів, представник позивача просив позов задовольнити.

Ухвалою від 01.08.2025 у справі було відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду, який відкладався у зв`язку із неявкою відповідача.

29.09.2025 сторони та їх представники у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, підтвердження чого міститься в матеріалах справи.

Представник позивача у позовній заяві просив здійснити розгляд даної справи у його відсутності, де також вказав, що проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судові засідання не з`являвся, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (судової повістки), які повернулися до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Судові повістки скеровувалися судом на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, що підтверджується відповіддю №1623034 від 31.07.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру (а. с. 55). Заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності відповідач не подавав, про причини неявки не повідомляв. Також відповідачем не було подано відзиву на позов.

Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Таким чином, суд вважає, що відповідач був повідомлений про розгляд справи належним чином.

Як передбачено ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки повне рішення виготовлено 06 жовтня 2025 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 29 вересня 2025 року, датою ухвалення даного рішення є саме 06 жовтня 2025 року в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить наступного висновку.

Судом встановлено, що 29.06.2024 між позичальником ОСОБА_1 та ТОВ «1 БАНК» було укладено Договір позики №79362413. Даний договір був підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором (40433) відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (а. с. 7-10).

Відповідно до п. 1 Договору позики № 79362413 позикодавець зобов`язувався передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

Згідно з п. 2 Договору позики № 79362413 сума позики 9000,00 гривень, строк 30 днів, денна процентна ставка 0,75%, орієнтовна реальна річна процентна ставка 1186,17 %, орієнтовна загальна вартість позики 11025,00 грн.

Підписанням цього договору позичальник підтверджує, що ознайомився на сайті https://clickcredit.ua/informaciya з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, в тому числі інформацією, що передбачена ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та нормативно-правовими актами Національного банку України (п. п. 5.1 Договору позики №79362413).

Відповідно до п. 5.3. Договору позики №79362413 позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику за допомогою веб-сайту та мобільного додатку «ClickCredit» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://clickcredit.ua/informaciya, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, йому зрозумілі.

Відповідно до п. 8 Договору позики №79362413 позичальник має право протягом 14 календарних днів з дня укладення Договору відмовитися від Договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів.

Згідно з п. 21 Договору позики №79362413 сторони погодили технологію (порядок) укладання договору позики, а саме договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-комунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису позикодавця та електронного підпису одноразовим ідентифікатором позичальника згідно Закону України «Про електронну комерцію» та із додатковим накладанням кваліфікованого електронного підпису уповноваженого працівника позикодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу згідно вимог Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит), затвердженого постановою Національного банку України від 03.11.2021 № 113.

У додатку до Договору позики № 79362413 міститься Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача (а. с. 10).

Також у матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, який був підписаний відповідачем за допомогою електронного цифрового підпису та в якому відображені основні умови кредитування, інформація щодо процентної ставки, порядок повернення кредиту та інші умови та заява на отримання кредиту, яка міститься інформацію про відповідача та умов кредиту (а. с. 11 12).

Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного станом на 30.04.2025 за Договором позики № 79362413 за період з 26.11.2024 по 30.04.2025, непогашена сума заборгованості складає 15399,00 гривень, з яких: 9000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2025 грн - сума заборгованості за відсотками, 4374 грн - сума заборгованості по процентах за понадстрокове користування позикою.

Окрім цього, 12.12.2023 між ТОВ «1 БАНК» та позичальником ОСОБА_1 було укладено Договір позики №418498. Даний договір був підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (а. с. 22 - 25).

Відповідно до п. 1 Договору позики №4184698 позикодавець зобов`язувався передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

Згідно з п. 2 Договору позики №4184698 сума позики 3500,00 гривень, строк 30 днів, дата надання позики 12.12.2023, дата повернення позики 11.01.2024, базова процентна ставна за перший день користування позикою 71,71%, знижена процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики 0,01%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою 3,50%, орієнтовна річна процентна ставка 73283,11%, орієнтовна загальна вартість кредиту 6020,00 грн.

Відповідно до п. п. 5.1, 5.3 Договору позики №4184698 підписанням цього договору позичальник підтверджує, що ознайомився на сайті https://clickcredit.ua/informaciya з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, в тому числі інформацією, що передбачена ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та нормативно-правовими актами Національного банку України. Також позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику за допомогою веб-сайту та мобільного додатку «ClickCredit» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://clickcredit.ua/informaciya, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі.

Як вбачається з додатку № 1 до Договору позики №4184698 сторони погодили таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальну річну процентну ставку за договором про споживчий кредит (а. с. 25).

Як вбачається з розрахунку заборгованості за Договором позики №4184698 загальна заборгованість відповідача за Договором позики №4184698 станом на 30.04.2025 становить 22796,00 грн, з яких: 5000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 17796 грн сума заборгованості за відсотками (а. с. 29).

14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») було укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «1 БАНК» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «ФК «1 БАНК» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (надалі Договір факторингу №14/06/21) (а. с. 13-15).

Згідно з п. 1.1 Договору факторингу №14/06/21 фактор зобов`язувався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту.

Відповідно до п. 1.2. Договору факторингу №14/06/21 перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. В день, коли здійснюється перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників, клієнт зобов`язаний передати фактору інформацію згідно реєстру боржників в електронному виді за формою, наведеною в додатку №5 до цього договору, на підставі акту прийому-передачі інформації згідно реєстру боржників в електронному вигляді (додаток № 6).

28.07.2021 було укладено додаткову угоду №2 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, відповідно до якої сторони погодили внести зміни до п. 1.3 Договору та викласти його в такій редакції: «клієнт зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення прав вимоги за договором позики фактору, повідомити боржників про відступлення прав вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про фактора у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства» (а. с. 16).

13.06.2022 було укладено додаткову угоду №7 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, відповідно до якої сторони домовились викласти пункт 9.1. Договору в наступній редакції: «9.1. Даний Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення його печатками сторін. Договір дійсний протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна із сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний Договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік.» (а. с. 17)

16.05.2024 було укладено додаткову угоду №24 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 (а. с. 26), а 26.11.2024 було укладено додаткову угоду №44 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 (а. с. 18).

Згідно з Актом прийому-передачі реєстру боржників №38 від 26.11.2024 за Договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 клієнт (ТОВ «ФК «1 БАНК») передав, а фактор (ТОВ «ФК «ЄАПБ») прийняв реєстр боржників №38 від 26.11.2024, після чого з урахуванням пункту 1.2 Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а. с. 19).

Також в матеріалах справи міститься витяг з реєстру боржників №38 від 26.11.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором позики №79362413 в сумі 15399,00 грн, з яких: 9000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2025 грн - сума заборгованості за відсотками, 4374 грн - сума заборгованості по процентах за понадстрокове користування позикою (а. с. 20).

Окрім цього, відповідно до Акту прийому-передачі реєстру боржників №24 від 16.05.2024 за Договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 клієнт (ТОВ «ФК «1 БАНК») передав, а фактор (ТОВ «ФК «ЄАПБ») прийняв реєстр боржників №24 від 16.05.2024, після чого з урахуванням пункту 1.2 Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а. с. 27).

Із витягу з реєстру боржників №24 від 16.05.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором позики №4184698 в сумі 22796,00 грн, з яких: 5000 грн сума заборгованості за основою сумою боргу, 17796,00 грн - сума заборгованості за відсотками (а. с. 28).

Оскільки ТОВ «1 БАНК» виконало свої зобов`язання за укладеними договорами позики, надавши відповідачу кредитні кошти на умовах, передбачених договорами, а відповідач, у свою чергу, не виконав взятих на себе зобов`язань, не сплатив позику та проценти за користування нею, що призвело до виникнення заборгованості на загальну суму 38195,00 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача.

При ухваленні рішення суд керується наступними правовими нормами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

В силу ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

У п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 , від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20, від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За приписами частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено електронні договори позики, які були підписані останнім за допомогою електронних підписів одноразовими ідентифікаторами (Договір позики №79362413 «40433», Договір позики №4184698 «6Td82HPeXo»), які відповідно до вимог чинного законодавства були власноручно введені відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договорів, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі кредитні договори.

Укладання договорів із використанням електронного (цифрового) підпису відповідає приписам Закону України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року № 675-VIII та Закону України «Про електроні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року № 851-IV, тобто відповідачем подано через особистий електронний кабінет на веб-сайті заяву на отримання кредиту за умовами, які визначені кредитором та підтвердив погодження з такими умовами, після чого кредитор надіслав відповідачу на електронну пошту, особистий номер телефону, одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду (одноразовий ідентифікатор дані в електронному вигляду як алфавітно-цифрова послідовність), який відповідач використав для підтвердження підписання кредитних договорів.

Без проходження реєстрації та отримання відповідачем одноразового ідентифікатора (який використовується як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт до особистого кабінету за допомогою паролю та логіна Договір з ним не був би укладений.

Грошові кошти були надані відповідачу шляхом перерахування коштів на його банківську карту, вказану у вищевказаних договорах.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач в односторонньому порядку припинив виконувати умови договорів, що призвело до виникнення заборгованості, що підтверджується відповідними розрахунками заборгованості, зокрема: за Договором позики № 79362413 від 29.06.2024 у сумі 15399,00 гривень, з яких: 9000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2025 грн - сума заборгованості за відсотками, 4374 грн - сума заборгованості по процентах за понадстрокове користування позикою, за Договором позики №4184698 від 12.12.2023 у сумі 22 796,00 грн, з яких: 5000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 17796 грн сума заборгованості за відсотками.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За правилами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом.

Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Доказів повернення кредитних коштів в повному обсязі матеріали справи не містять, відповідачем протилежного не доведено.

Відтак, позичальник (відповідач) свої зобов`язання належним чином не виконав, кредит не повернув, що призвело до виникнення заборгованості.

Також суд враховує те, що при укладенні договору позичальник був ознайомлений з орієнтованою вартістю кредиту та загальними витратами по ньому. Укладаючи договори ОСОБА_1 усвідомлював та підтвердив, що умови договорів для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими. Також він підтвердив, що отримав від позикодавця до укладення договорів усю необхідну інформацію, визначену Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Законом України «Про споживче кредитування», повідомлений про свої права відповідно до Закону України «Про захист персональних даних», інформація, надана позикодавцем, відповідає вимогам законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.

З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту по Договору позики № 79362413 від 29.06.2024 у розмірі 9000 грн слід задовольнити.

Разом із тим, заявлена до стягнення позивачем сума заборгованості за основною сумою боргу за Договором позики №4184698 від 12.12.2023 у сумі 5000 грн не підтверджується наданими суду доказами та суперечить умовам, передбаченим Договору позики, виходячи з наступного.

Судом, встановлено, що за умовами Договором позики №4184698 від 12.12.2023 передбачено надання кредиту в розмірі 3500 грн строком на 30 днів, тобто до 11.01.2024 року.

Проте, позивач просить стягнути за цим Договором позики заборгованість за основною сумою кредиту в розмірі 5000 грн, але не наводить жодних обґрунтувань таких своїх вимог. Жодних розрахунків з посиланнями на умови договору позики щодо нарахування саме такого розміру заборгованості за основною сумою боргу ні позовна заява, ні додані докази не містять. Інших розрахунків заборгованості позивачем не надано, а існуючі не дають суду можливість перевірити їх арифметичну правильність.

Тому суд вважає, що визначених законом підстав для стягнення з відповідача основної суми заборгованості більшої, аніж була видана відповідачу немає, а тому з відповідача у користь позивача підлягає стягненню заборгованість за сумою кредиту у розмірі 3500 грн., яка була отримана відповідачем внаслідок укладення договору позики №4184698. Правильність такого висновку підтверджується й додатком №1 «Графік платежів», який є невід`ємною частиною Договору №4184698, в якому зазначено суму кредиту, яка підлягає сплаті відповідачем ( 3500 грн) та суму нарахованих процентів у межах строку кредитування.

Таким чином, позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» має право на стягнення основної суми заборгованості за Договором позики №4184698 від 12.12.2023 у розмірі 3500 гривень, а за Договором позики № 79362413 від 29.06.2024 у розмірі 9000 грн.

Щодо стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами за Договором позики №4184698 від 12.12.2023 у розмірі 17 796 гривень суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як встановлено судом, 12.12.2023 між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено Договір позики №4184698, згідно з яким сума кредиту становила 3500 грн, базова процентна ставна за перший день користування позикою 71,71%, базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики 3,00 %, знижена процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики 0,01%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою 3,50%, орієнтовна річна процентна ставка 73283,11%, дата надання позики: 12.12.2023, дата повернення позики: 11.01.2024.

Із розрахунку заборгованості за Договором позики №4184698 встановлено, що загальна заборгованість відповідача за Договором позики №4184698 станом на 30.04.2025 становить 22796,00 грн, з яких: 5000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 17796 грн сума заборгованості за відсотками.

Тобто, розрахунок відсотків позивач здійснював відштовхуючись від основної суми боргу (тіла кредиту) в сумі 5000,00 гривень, що судом визнано недоведеним.

Відтак, суд не може визнати обґрунтованими розрахунки заборгованості за Договором позики №4184698, здійснені позивачем.

Тому, враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що за Договором позики №4184698 до стягнення підлягають відсотки, нараховані в межах строку позики (30 днів) в сумі 2520,00 грн, які вказані у додатку №1 до Договору позики №4184698 (Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит).

Отже, вимоги позивача у цій частині підлягають до часткового задоволення.

Щодо стягнення з ОСОБА_1 процентів за користування кредитними коштами за Договором позики № 79362413 від 29.06.2024 в сумі 2025 гривень, суд виходить з наступного.

Як зазначалося вище, відповідно до пункту п. 2 Договору позики № 79362413 сума позики 9000,00 гривень загальний строк кредитування становив 30 днів, тобто з 29.06.2024 року по 28.07.2024 року, при цьому денна процентна ставка складала 0,75%, орієнтовна реальна річна процентна ставка 1186,17 %, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) 2,70 %, орієнтовна загальна вартість позики 11025,00 грн.

Із графіку платежів до Договору позики № 79362413 встановлено, що проценти за користування кредитом за весь строк користування становлять 2025 грн.

Суд вважає, що наведене свідчить про наявність у позивача правомірного права на нарахування процентів за користування кредитом, оскільки такі нарахування здійснювались у порядку, передбаченому Договором позики № 79362413, відповідно до Графіку платежів та в межах строку кредитування, з умовами якого позичальник був ознайомлений.

Таким чином, суд приходить висновку, що заборгованість по процентах за користування кредитними коштами по Договором позики № 79362413 в сумі 2025 гривень підлягає до стягнення з відповідача.

Крім того, позивач просить стягнути заборгованість по процентам за понадстрокове користування позикою за Договором позики № 79362413 від 29.06.2024 у розмірі 4 374 грн.

У п.18 Договору позики № 79362413 від 29.06. 2024 року сторони передбачили, що якщо сума позики, зазначена в п.2 договору, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування позикою понад встановлений договором строк нараховуються проценти за понадстрокове користування позикою (її частиною) за ставкою, визначеною п.2 договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства.

Таким чином суд вважає, що позичальник розумів та погодився з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування.

За наведених обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення процентів за понадстрокове користування позикою за Договором позики № 79362413 від 29.06.2024 у розмірі 4 374 грн. підлягають до задоволення.

Даючи оцінку доводам щодо переходу права вимоги до позивача, суд враховує наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу).

Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018р. у справі № 914/868/17, від 18 жовтня 2018р. у справі № 910/11965/16.

Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023р. у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі.

Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29 червня 2021р. у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021р. у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021р. у справі № 5026/886/2012, тощо).

У справі, що розглядається судом встановлено, що ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги до ряду боржників, в тому числі і до відповідача, що підтверджується укладеним між ТОВ «ФК «1 БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, додатковими угодами, якими продовжено строк дії Договору факторингу №14/06/21, актами - прийому передачі Реєстру боржників №38 від 26.11.2024, №24 від 16.05.2024 за Договором факторингу №14/06/21, витягами з реєстру боржників №24 від 16.05.2024, №38 від 26.11.2024 до Договору факторингу№14/06/21.

Вищевказаний договір факторингу є дійсним та чинним, відомостей про те, що він оскаржувався в судовому порядку відсутні.

Відтак, до позивача, як до нового кредитора, перейшло право грошової вимоги до відповідача по заборгованості, яка виникла за Договором №.06.2024 та Договором позики №4184698 від 12.12.2023.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання за договорами позики , суму боргу в добровільному порядку не повертає, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість у загальному розмірі 21 419 грн, з яких:

- за Договором позики №4184698 від 12.12.2023 в сумі 6020 грн, з яких: 3500 грн сума заборгованості за основою сумою боргу, 2520 грн - сума заборгованості за відсотками;

- за Договором позики №79362413 від 29.06.2024 в сумі 15 399,00 грн, з яких: 9000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2025 грн - сума заборгованості за відсотками, 4374 грн - сума заборгованості по процентах за понадстрокове користування позикою.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно платіжної інструкції №113474 від 16.05.2025 позивачем було сплачено судовий збір у сумі 3028 гривень.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, понесені позивачем витрати на сплату судового збору необхідно стягнути з ОСОБА_1 пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 1698,05 грн виходячи з такого розрахунку: 21 419 гривень (розмір задоволених позовних вимог) / 38 195 гривень (розмір заявлених позовних вимог) х 3028 гривень (сума сплаченого судового збору)

Керуючись ст. ст. 2, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 21 419 (двадцять одна тисяча чотириста дев`ятнадцять) гривень, з яких:

- за Договором позики №4184698 від 12.12.2023 в сумі 6020,00 грн, з яких: 3500 грн сума заборгованості за основою сумою боргу, 2520,00 грн - сума заборгованості за відсотками;

- за Договором позики №79362413 від 29.06.2024 в сумі 15 399,00 грн, з яких: 9000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2025 грн - сума заборгованості за відсотками, 4374 грн - сума заборгованості по процентах за понадстрокове користування позикою.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір в сумі 1 698 (одна тисяча шістсот дев`яносто вісім) гривень 05 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач може оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 06.10.2025.

Відомості про сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, адреса для листування: 07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Лісова, буд. 2 пов. 4),

Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ).

Суддя: М. В. Мельникович