Провадження №: 2/755/4270/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді - Гаврилової О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу, -

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал», в особі представника - адвоката Терзі О.С., звернулось до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу.

Згідно заявлених вимог, представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 44 675,42 грн.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що 10 лютого 2023 року по вулиці Крушельницької Соломії у м.Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: Subaru, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_1 , та Hyundai, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Представник позивача зазначає, що відповідно до постанови Дарницького районного суду міста Києва по справі №753/3378/23 від 10 березня 2023 року, дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення ОСОБА_1 п.2.9а, 10.9 Правил дорожнього руху України, чим вчинив правопорушення, передбачені статтями 130, 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Subaru, державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахована згідно полісу №210830392 від 31 серпня 2022 року в ПрАТ «СК «Саламандра». На момент дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб потерпілого Hyundai, державний номерний знак НОМЕР_2 , був застрахований відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту (приєднання) №01022а2 від 16 лютого 2022 року «Прямий захист», укладеного між АТ «СК «АРКС» та ОСОБА_2 . В подальшому АТ «СК «АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 90 258,67 грн. На замовлення ПрАТ «СК «Саламандра» було проведено розрахунок коефіцієнту фізичного зносу, який склав 0,5475 (54,75%). Франшиза за полісом №210830392 складає 2 600,00 грн. Розмір страхового відшкодування склав 49 639,36 грн. 19 червня 2023 року між АТ «СК «АРКС» та ПрАТ «СК «Саламандра» було підписано угоду про здійснення страхового відшкодування, якою сторонами узгоджено розмір страхового відшкодування у справі в розмірі 44 675,42 грн. 28 червня 2023 року ПрАТ «СК «Саламандра» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 44 675,42 грн. 02 січня 2020 року між ПрАТ «СК «Саламандра» та ТОВ «Маркс.Капітал» був укладений договір про надання фінансових послуг факторингу №02.01.2020-СК від 02 січня 2020 року, щодо придбання права вимоги за грошовими зобов`язаннями, які виникли, згідно Актів прийому-передачі документів №54-02 від 29 червня 2023 року, до ОСОБА_1 . Посилаючись на п. «в» ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» представник позивача звернувся до суду про відшкодування майнової шкоди.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 18 грудня 2023 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач копію ухвали суду про відкриття провадження в справі з копією позовної заяви та доданими до неї документами не отримав, документи повернулись на адресу суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Процесуальним правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадженням, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи та прийняті судом, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом установлено, що 01.09.2022 між ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра» та ОСОБА_1 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме - автомобіля «Subaru FORESTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , строк дії з 01.09.2022 до 31.08.2023, що підтверджується полісом 210830392 (а.с. 21).

10.02.2023 в м. Києві сталась ДТП за участю автомобіля «Subaru», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , автомобіля «КІА», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , та автомобіля «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 внаслідок якої було пошкоджено транспортні засоби, зокрема автомобіль «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується відповіддю від НПУ (а.с. 27-31).

ОСОБА_2 є власником автомобіля «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.46-47).

Відповідно до договору добровільного страхування (приєднання) «Прямий захист» оферта № 01022а2 від 16.02.2022, укладеного між СК «ARX» та ОСОБА_2 , предметом є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом «Hyundai Sonata», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Строк дії договору з 19.02.2022 до 18.02.2023 року. (а.с. 32-43)

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 10.03.2023 у справі №753/3378/20 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.2 ст.130 КУпАП. У постанові Дарницького районного суду міста Києва від 10.03.2023 у справі № 753/3378/20 зазначено, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.2 ст. 130 КУпАП. Судом також установлено, що 10.02.2023 ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, згідно результатів тесту - 1,36 %, відеозапису із нагрудної камери працівника поліції. (а.с.22-24).

13.02.2023 ОСОБА_2 звернулася до СК «ARX» із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу (а.с. 44-45).

Згідно акту огляду транспортного засобу «Hyundai Sonata», реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 48-49), рахунку на оплату по замовленню від 13.02.2023 № 738 (а.с. 63), страхового акту від 28.02.2023 № ARX3576011 (а.с. 64) та розрахунку страхового відшкодування (а.с. 65), ПрАТ «СК «АРКС» (попередня назва СК «АХА Страхування») сплатило на користь ФОП ОСОБА_4 страхове відшкодування в розмірі 55 669,17 грн (а.с. 66)

В подальшому, згідно страхового акту від 28.03.2023 № ARX3620055 (а.с. 67) та розрахунку страхового відшкодування (а.с. 68), ПрАТ «СК «АРКС» (попередня назва СК «АХА Страхування») на користь ФОП ОСОБА_4 здійснило доплату страхового відшкодування в розмірі 34 589,50 грн (а.с. 69).

Загальна сума страхового відшкодування пов`язана з відновлюваними роботами пошкодженого автомобіля «Hyundai Sonata», реєстраційний номер НОМЕР_2 склала 90 258,67 грн.

02.05.2023 (вих. № 4121/18/ЦВ) ПрАТ «СК «АРКС» звернулось до ПАТ «СК «Саламандра» із заявою про виплату страхового відшкодування, відповідно до якої ПрАТ «СК «АРКС» просило сплатити на свій рахунок суму нанесеного збитку, який було заподіяно власнику пошкодженого транспортного засобу «Hyundai Sonata», реєстраційний номер НОМЕР_2 . (а.с. 26)

27.06.2023 ПАТ «СК «Саламандра» складено страховий акт № 0045387.05.23/2 (а.с. 78) відповідно до якого визначено суму страхового відшкодування за результатом пошкодження автомобіля «Hyundai Sonata», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та сплачено на користь ПрАТ «СК «АРКС» 44 675,42 грн. (а.с. 79)

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч.1 ст.1191 ЦК України).

Відповідно до п. 1.4 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особами, відповідальність яких застрахована, - є страхувальник (юридична особа, власник) та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Відповідно до п. 38.1.1 «а» ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У пунктах 31, 32, 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) зазначено, що «відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування».

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України).

При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається (див.: постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 234/16272/15-ц (провадження № 61-31395сво18).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України).

Диспозитивність - один з базових принципів судочинства, керуючись яким, позивач самостійно вирішує, які позовні вимоги заявляти. Суд позбавлений можливості формулювати позовні вимоги замість позивача. Якщо особою заявляється належна позовна вимога, яка може її ефективно захистити, суди не повинні відмовляти у її задоволенні виключно з формальних міркувань. Така відмова призведе до необхідності особи повторно звертатись до суду за захистом своїх прав (які при цьому могли бути ефективно захищені), що невиправдано затягне вирішення справи по суті (див. пункт 118 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 грудня 2022 року в справі № 914/2350/18 (914/608/20) (провадження № 12-83гс21).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1, 4 ст. 12 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1. ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України).

Заявляючи вимогу про стягнення з відповідача коштів у розмірі 44 675,42 грн, позивач посилається на те, що на момент ДТП 10.02.2023 ОСОБА_1 керував забезпеченим транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тому на підставі п. 38.1.1 «а» ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик отримав право на компенсацію виплаченої суми страхового відшкодування в порядку регресу.

Судом установлено, що 10.02.2023 року в м. Києві сталась ДТП за участю автомобіля «Subaru», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , автомобіля «КІА», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , та автомобіля «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 внаслідок якої було пошкоджено транспортні засоби, зокрема автомобіль «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Вина ОСОБА_1 у ДТП, а також те, що на момент ДТП 10.02.2023 ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, підтверджується постановою Дарницького районного суду м. Києва від 10.03.20233 у справі № 753/3378/23, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП.

28.06.2023 ПАТ «СК «Саламандра» сплатило страхувальнику пошкодженого транспортного засобу «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_2 страхове відшкодування у розмірі 44 675,42 грн, які просить стягнути з відповідача в порядку регресу.

Суд зазначає, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд враховує, що право зворотної вимоги (регресу) до винної особи страховик має у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

02.01.2020 між позивачем та ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 02.01.2020-СК, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор набув права вимоги за укладеними договором страхування, зокрема, за страховим випадком № 0044467.03.23/1 на суму 77 996,42 грн та страховим випадком № 0045387.05.23/2 на суму 44 675,42 грн (а.с. 8-12, 13, 14, 15-17, 18, 19, 20).

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ч.1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність визначених законом підстав для задоволення позову, стягнення з відповідача на користь позивача виплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 44 675,42 грн.

З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову ТОВ «Маркс.Капітал» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу, шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Маркс.Капітал» виплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 44 675,42 грн.

За змістом ст. 209 ЦПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Позивачем сплачено судовий збір за подання позову у розмірі 2 684,00 грн (а.с. 1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

У пункті 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно з ч. 2 вказаної вище статті порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо (постанова Верховного Суду від 01 лютого 2023 року у справі № 160/19098/21).

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 у справі № 927/237/20).

У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням не лише того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу в даній справі до суду подано: договір про надання професійної правничої допомоги від 14.02.2022 №02/2022-АБ, укладений між ТОВ «Маркс.Капітал» та АБ «Терзі та партнери» (а.с.90-92); додаткову угоду від 14.02.2022 № 1 (а.с. 93), детальний опис робіт (наданих послуг) до Акту надання послуг від 31.10.2023 на підставі Договору про надання професійної правничої допомоги № 02/2022-АБ від 14.02.2022 року, що включає: підготовка та направлення до Дніпровського районного суду міста Києва позовної заяви про стягнення з ОСОБА_1 шкоди в порядку суброгації в розмірі 44 675,42 грн - 5 000,00 грн (а.с. 95); акт виконаних робіт (наданих послуг) від 31.10.2023: підготовка та направлення до Дніпровського районного суду міста Києва позовної заяви про стягнення з ОСОБА_1 шкоди в розмірі 44 675,42 грн в порядку регресу - 5 000,00 грн (а.с.96).

Згідно з правовими висновками, викладеними в додаткових постановах Верховного Суду від 16 червня 2022 року у справі № 873/244/21, від 19 липня 2022 року у справі № 910/6807/21, від 16 березня 2023 року у справі № 927/153/22 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Суд не вбачає неспівмірності вартості послуг адвоката обсягу наданих послуг, тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 1, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтями 3, 6, 11, 13, 15, 16, 20, 22, 512, 514, 526, 530, 1166, 1191 Цивільного кодексу України, статтями 2-5, 8, 10, 12, 13, 76-83, 89, 141, 209, 258, 259, 263-265, 274, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» (, місцезнаходження: м. Полтава, вул. Колективна, 10) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце поживання: АДРЕСА_1 ) про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» матеріальну шкоду у розмірі 44 675,42 грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684,00 грн, а також 5 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: