Житомирський апеляційний суд
Справа №285/5953/24 Головуючий у 1-й інст. Літвин О. О.
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Павицької Т.М.

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №285/5953/24 за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Ткачук Віталій Миколайович

на рішення Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 13 травня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Літвін О.О.

встановив:

У липні 2024 року Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі АТ «ПУМБ») звернулося до суду із вищевказаним позовом, в якому просило стягнути із ОСОБА_1 заборгованість:

- за кредитним договором № 901 від 17.09.2021 в розмірі 23 354,37 грн., яка складається із за кредитом в розмірі 11 320,85 грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 1,61 грн; заборгованості за комісією в розмірі 12 031,91 грн.

- за кредитним договором № 101 від 23.02.2022 в розмірі 37 534,80 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 21 148,45 грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 3,27 грн; заборгованості за комісією в розмірі 16 383,08 грн.

На обґрунтування позову вказувало, що 17.09.2021 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 901, згідно умов якого остання отримала грошові кошти в розмірі 20 000,00 грн. терміном на 24 місяці, зі сплатою щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 4,99% (998 грн.), відсотків за користування кредитом в розмірі 0,01% річних.

Також 23.02.2022 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №№ 101,згідно умов якого остання отримала грошові кошти в розмірі 30 001,00 грн. терміном на 24 місяці, зі сплатою щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99% (897 грн.), відсотків за користування кредитом в розмірі 0,01% річних.

Зазначає, що Банк виконав взяті на себе зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти. Разом з тим, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, в зв`язку з чим станом на 09.09.2024 року за нею утворилась заборгованість за двома кредитними договорами у загальному розмірі 60 889,17 грн., яку банк просить стягнути.

Рішенням Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 13 травня 2025 рокупозов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитними договорами №901 від 17.09.2021 та №101 від 23.02.2022 в загальному розмірі 60 884,29 грн. та 2 422,40 грн. судових витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, необґрунтованість та неврахування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції не врахував норми та умови кредитних договір, щодо нарахування та подальших стягнень сум комісій за користування кредитними коштами, оскільки дані умови кредитних договір прямо суперечать нормам Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про захист прав споживачів», Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затвердженим Постановою Правління національного банку України від 08.06.2017 №49 та не відповідають принципам справедливості, добросовісності та розумності. Також звертає увагу, що під час розгляду справи , позивач не надав жодного належного доказу щодо підстав нарахування сум комісії, не зазначив за які саме послуги просить стягнути з відповідача вказані суми комісій за кредитними договорами.

Позивач правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та їх вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що 17 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до АТ «ПУМБ» з метою отримання банківських послуг у зв`язку із чим підписала заяву №901 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за умовами якої підтвердила, що приймає Публічну пропозицію на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті ПАТ «ПУМБ» pumb.ua в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті, так і послуг, що можуть бути надані в процесу обслуговування (з урахуванням всіх змін), і погодилася з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі, через дистанційні канали обслуговування.

Зі змісту заяви також вбачається, що банк надав відповідачу кредит на загальні споживчі цілі в сумі 20 000,00 грн., з процентною ставкою 0,01% річних, строком на 24 місяці, з розміром комісії за обслуговування кредитної заборгованості 4,99% (998,00 грн. щомісяця).

Цього ж дня відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, зміст якого узгоджується зі змістом вищевказаної заяви.

Відповідно до платіжної інструкції від 17.09.2021 на кредитний рахунок ОСОБА_1 перераховано 20 000,00 грн. кредитних коштів за договором №901 від 17.09.2021. Отримання відповідачем кредитних коштів також підтверджується випискою/особовим рахунком.

Також 23 лютого 2022 року ОСОБА_1 повторно звернулася до АТ «ПУМБ» з метою отримання банківських послуг у зв`язку із чим підписала заяву №101 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за умовами якої підтвердила, що приймає Публічну пропозицію на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті ПАТ «ПУМБ» pumb.ua в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті, так і послуг, що можуть бути надані в процесу обслуговування (з урахуванням всіх змін), і погодилася з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі, через дистанційні канали обслуговування.

Зі змісту заяви вбачається, що банк надав відповідачу кредит на загальні споживчі цілі в сумі 30 001,00 грн., з процентною ставкою 0,01% річних, строком на 24 місяці, з розміром комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99% (897,03 грн. щомісяця).

Цього ж дня відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, зміст якого узгоджується зі змістом вищевказаної заяви.

Відповідно до платіжної інструкції від 23.02.2022 на кредитний рахунок ОСОБА_1 перераховано 30 001,00 грн. кредитних коштів за договором №101 від 23.02.2022. Отримання відповідачем кредитних коштів також підтверджується випискою/особовим рахунком.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач після отримання кредитних коштів взяті на себе зобов`язання відповідно до укладеного договору не виконує, істотно їх порушує, до погашення заборгованості заходів не вживав, що є підставою для стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за наданим кредитом та комісією, яка на думку суду першої інстанції правомірно була нарахована Банком відповідно до умов кредитних договорів та Законів України «Про споживче кредитування» та «Про захист прав споживачів».

Однак повністю з такими висновками суду першої інстанції погодитися неможливо виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПУМБ»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що спірні кредитні договори №901 від 17.09.2021 та №101 від 23.02.2022укладені у спосіб, визначений чинним законодавством, підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору.

На підтвердження виконання ОСОБА_1 неналежним чином кредитних зобов`язань, у результаті чого утворилася заборгованість, банком надано розрахунок заборгованості та виписку з особового рахунку, з яких вбачається, що відповідач часткового погашала заборгованість за наданим кредитними договорами, а тому станом на 09.09.2024 року у відповідача утворилась заборгованість:

-за кредитним договором № 901 від 17.09.2021 в розмірі тіла кредиту на суму 11 320,85 грн. та за комісією в сумі 12 031,91 грн.

-за кредитним договором № 101 від 23.02.2022 в розмірі тіла кредиту на суму 21 148,45 грн. та за комісією в сумі 16 383,08 грн.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача, заборгованості за наданими кредитами за договорами в загальному розмірі 32 469,30 грн.

Однак колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення заборгованості по комісії за надання кредиту виходячи з наступного.

Пунктом 5 Договору № 901 від 17.09.2021 передбачена комісія за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 4,99% (998,00 грн.) щомісячно, зміст якої визначається у Договорі комплексного банківського обслуговування.

Також 5 Договору № 101 від 23.02.2022 передбачена комісія за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99% (897,00 грн.) щомісячно, зміст якої визначається у Договорі комплексного банківського обслуговування.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі №204/224/21 у постанові від 06.11.2023 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 216 ЦК України, вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

У постанові ВС від 31.07.2025 у справа № 199/441/21 зазначено, що положення договору про надання споживчого кредиту, які передбачають здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів», є нікчемними і окреме рішення суду про визнання їх недійсними не вимагається.

Так в кредитних договорах не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням заборгованості по кредитам, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що публічна пропозиція АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), в якій в п.5.7.2 розділу ІІ зазначено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості за споживчим кредитом встановлюється за послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту, не містить підпису позичальника ОСОБА_1 .

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови публічної пропозиції АТ «ПУМБ», відсутність у заявіпереліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням заборгованості по кредитам, за які позивачем встановлена комісія, надана банком публічна пропозиція АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО) не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Враховуючи те, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитних договорів, то умова укладених між позивачем та відповідачем кредитних договорів №901 від 17.09.2021 (п.5) та №101 від 23.02.2022 (п.5)щодо сплати комісії є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Таким чином висновок суду першої інстанції про наявність підстав стягнення з відповідача на користь позивача суми комісії за кредитними договорами в загальному розмірі 28 414,99 грн. є помилковим.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №901 від 17.09.2021 лише в розмірі тіла кредиту на суму 11 320,85 грн. та за кредитним договором №101 від 23.02.2022 також лише в розмірі тіла кредиту на суму 21 148,45 грн., тобто на загальну суму 32 469,30 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подачу позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., за подачу апеляційної скарги відповідачем 3 633,60 грн., а тому з урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог (53%) з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 283,87 грн., а з позивача на користь відповідача 1 707,79 грн. (47%).

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Ткачук Віталій Миколайович,задовольнити частково.

Рішення Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 13 травня 2025 року змінити, зменшивши розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитними договорами №901 від 17.09.2021 та №101 від 23.02.2022 з 60 884,29 грн. до 32 469,30 грн. та судового збору з 2 422,40 грн. до 1 283,87 грн.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 707,79 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 03 жовтня 2025 року.

Головуючий Судді