Ухвала

Іменем України

26 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 732/248/25

провадження № 61-11463ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крат В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощоков Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Чернігівського апеляційного суду від 27 серпня 2025 року у складі колегії суддів: Мамонової О. Є., Висоцької Н. В., Шитченко Н. В., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 році ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Позов мотивований тим, що 31 серпня 2006 року сторони зареєстрували шлюб. Заочним рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 10 серпня 2012 року шлюб розірвано.

Після розірвання шлюбу сторони знову почали жити однією сім`єю з жовтня 2012 року до серпня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 . Вони вели спільне господарство, займались побутом, заробляли та заощаджували грошові кошти, виховували спільних дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_5

11 червня 2015 року за спільні кошти придбано земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстровано за відповідачем.

У 2021 році за спільні кошти придбано автомобіль Mercedes-Benz, 2001 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований за відповідачем.

Встановлення даного факту їй необхідно для визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділу у встановленому законом порядку.

ОСОБА_3 просила:

встановити факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період із жовтня 2012 року по серпень 2024 року.

Ухвалою Городнянського районного суду від 06 травня 2025 року у складі судді: Бойко А. О.:

провадження в справі позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу закрито;

роз`яснено позивачці та її представнику, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається;

повернуто позивачці судовий збір.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що:

у справі предметом позовної заяви є встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, необхідне позивачці для поділу спільного майна, натомість іншої вимоги до відповідача щодо захисту оспорюваного, порушеного чи невизнаного права нею не заявлено, тобто наявності спору про право між позивачкою та відповідачем не зазначено, а тому провадження у цій справі підлягає закриттю на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Оскарженою постановою Чернігівського апеляційного суду від 27 серпня 2025 року:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено;

ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області від 06 травня 2025 року скасовано;

справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що:

апеляційний суд з посиланням на постанови Верховного Суду від 01 березня 2021 року у справі № 372/977/19, від 10 квітня 2019 року у справі № 456/847/18, вказав, що відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку із цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Поряд із цим за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову. Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні);

апеляційний суд при скасуванні ухвали суду першої інстанції вказав, що матеріали справи свідчать про те, що між сторонами існує спір, предметом якого є визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ. Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_3 вимогу про встановлення факту проживання сторін як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу обґрунтовувала тим, що встановлення цього факту необхідно їй для визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділу. Отже, у суду не було правових підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України. Окрім того, стаття 255 ЦПК України не передбачає закриття провадження у разі, якщо заявлено вимогу, яка підлягає розгляду в порядку окремого провадження;

таким чином, апеляційний суд зробив висновок про те, що підстави для висновку про відсутність предмету спору у даній справі відсутні, ухвала суду про закриття провадження постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції - скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

05 вересня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Чернігівського апеляційного суду від 27 серпня 2025 року, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду і залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що:

висновки апеляційного суду є помилковими, внаслідок чого судом скасовано законне судове рішення. В позовній заяві позивачкою заявлено вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Водночас в мотивувальній частині позову містяться посилання на положення цивільного процесуального законодавства, яке регулює порядок провадження у справах окремого провадження, та з позовної заяви незрозуміло чим саме і які права позивачки порушив відповідач;

суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України, який міститься в главі 6 Розділу IV ЦПК України, а отже, дана вимога повинна розглядатись за правилами розділу Окреме провадження;

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц вказала, що вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду i роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Велика Палата Верховного Суду у даній постанові вважає, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справі позовного провадження про поділ майна подружжя є помилковими, у задоволенні позову в цій частині слід відмовляти. Обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження має бути наведено у мотивувальній частині рішення. У ній, зокрема, мають бути зазначені фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про поділ майна подружжя, а лише підставою для вирішення такої справи;

отже ухвала Городянського районного суду Чернігівської області від 06 травня 2025 року у справі позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, якою закрито провадження, є законною, постановленою з дотриманням норм матеріального та процесуального права з урахування висновків Верховного суду.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору (пункт 2 частини першої статті 255 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04 (провадження № 12-67гс19) вказано, що:

«4.13. Пунктом 2 частини першої статті 231 ГПК України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

4.14. Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

4.15. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

4.16. Одночасно слід зазначити, що предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення».

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) зазначено, що:

«предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

З огляду на підхід, який Велика Палата Верховного Суду застосувала у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, слід відступити від висновку, сформульованого у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів: Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18, провадження № 61-2018св19; Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19, провадження № 61-1807св20; Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20, провадження № 61-9658св20, конкретизувавши цей висновок так, що закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення».

Касаційний суд підкреслює, що про відсутність предмета спору не свідчить пред`явлення позову про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, без інших вимог до відповідача.

За таких обставин, встановивши, що підстави для висновку про відсутність предмету спору у цій справі відсутні, суд апеляційної інстанції зробив обґрунтований висновок про скасування ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Аргумент касаційної скарги про те, що вимога позивачки про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу повинна розглядатися відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України необґрунтований з таких підстав.

У постанові Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 серпня 2025 року у справі № 389/803/24 (провадження № 61-7853св25) зазначено, що:

«42. Змістом частини четвертої статті 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду.

43. Під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду.

44. Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів відсутній спір про право (постанова Верховного Суду від 28 вересня 2022 року в справі № 139/122/14-ц).

45. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

46. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11 вересня 2024 року в справі № 335/4669/23, від 17 червня 2024 року в справі № 753/21178/21.

47. Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 04 січня 2023 року в справі № 198/99/15-ц спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.

48. Сутність справ окремого провадження полягає в підтвердженні судом наявності чи відсутності певних юридичних фактів (станів), що є умовами здійснення прав і реалізації інтересів осіб або підставами для їх обмеження.

49. Законодавцем визначено, що у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення і мати безспірний характер.

50. Схожий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 17 листопада 2021 року у справі № 335/10025/20».

У цій справі апеляційний суд встановив, що позивачка заявила вимогу про встановлення факту проживання сторін як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, яку обґрунтовувала тим, що встановлення цього факту необхідно їй для визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділу, що виходить за межі окремого провадження, з урахуванням того, що сторона відповідача заперечувала з приводу задоволення позовних вимог.

Посилання на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц необґрунтовані, оскільки вони зроблені при вирішенні спору по суті, натомість в цій справі апеляційним судом вирішувалося питання про те чи відсутній предмет спору.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженого судового рішення свідчить, що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Чернігівського апеляційного суду від 27 серпня 2025 рокуу справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков