ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
справа № 644/7342/19
провадження № 22-з/818/186/25
Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Тичкової О.Ю.,
суддів колегії Мальованого Ю.М., Яцини В.Б.,
сторони справи:
позивач Моторно (транспортне) страхове бюро України
відповідачі - ОСОБА_1
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 09 січня 2025 року у складі судді Назаренко О.В.,-
Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 09 січня 2025 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто ОСОБА_1 на користь Моторно (транспортне) страхового бюро України завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 58404. 20 грн та судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору при зверненні до суду розмірі 1921,00 грн.

Рішення мотивовано тим, що позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження позовних вимог. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування МТСБУ набуло право зворотної вимоги до особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Посилання відповідача на те, що у скоєнні ДТП винен і інший учасник цієї пригоди - ОСОБА_3 , належним чином не доведено. А саме, останнього не було притягнуто до адміністративної відповідальності, відносно нього не складався протокол про адміністративне правопорушення та ухвалено відповідне рішення. Тому у суду відсутні підстави для висновку про вину цієї особи у дорожньо-транспортній пригоді від 29 серпня 2017 року.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просив рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Постановою Харківського апеляційного суду від 03 липня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 09 січня 2025 року змінено.

Позовні вимоги Моторно (транспортне) страхового бюро України задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторно (транспортне) страхового бюро України матеріальну шкоду в порядку регресу в сумі 11680 грн 00 коп.

Здійснено перерозподіл судових витрат.

Стягнуто з Моторно (транспортне) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1459 96 грн.

08 липня 2025 року ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат. Просить стягнути з МТСБУ на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу понесені в суді першої інстанції в розмір 78 000 грн та апеляційної інстанції у розмірі 60 000 грн та 2 109 грн витрат за проведену експертизу.

В обґрунтування заяви зазначено, що оскільки апеляційним судом ухвалено рішення про часткове задоволення позову, проте не вирішено питання про стягнення вищезазначених судових витрат існує необхідність ухвалити у даній справі додаткову постанову про розподіл судових витрат на правничу допомогу понесену відповідачем у суді першої та апеляційної інстанції та просить стягнення витрат пов`язаних з оплатою судової експертизи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи заяви про ухвалення у справі додаткового судового рішення, дійшла висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до 3 ч. 1, ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд що ухвалив рішення, ухвалює додаткове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з п.п. «б, в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції у випадку скасування або зміни судового рішення зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу Витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, належать до судових витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Висновок експерта може бути підготовлений як підставі ухвали суду про призначення експертизи, так і на замовлення учасника справи ( стаття 102 ЦПК України).

Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат :

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Питання про стягнення витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції та витрат пов`язаних з оплатою експертизи не вирішувалось.

Згідно даних квитанції від 21.12.2021 ОСОБА_1 сплатив на коритсь Харківський НДЕКЦ МВС за проведення судової експертизи 2 109.60 грн ( т.2 а.с. 53).

За змістом постанови Харківського апеляційного суду від 03.07.2025 на підставі висновку експерта № СЕ-19/191-22/17683-ІТ від 28.03.2023 зроблено висновок про вину обох водіїв у вчиненні дорожньо транспортної пригоди та встановлена вина відповідача у завданні шкоди у розмірі 20%.

Враховуючи, що висновок експертизи враховано судом як належний та допустимий доказ у справі, понесені відповідачем витрати пов`язані з оплатою зазначеного висновку підлягають стягненню з позивача на користь відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 20%, що дорівнює 1687,20 грн.

ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення 08.07.2025. Попередня заява про відшкодування витрат на правничу допомогу зроблена представником відповідача у відзиві на позовну заяву від 20.11.2019 та в апеляційній скарзі за змістом яких відповідач просив суд стягнути з позивача на його користь понесені судові витрати, до яких відповідно до процесуального законодавства відносяться і витрати на оплату правничої допомоги та посилався на їх попередній орієнтовний розмір - 26 000 грн ( т.1 а.с. 76 96, т. 2 а.с. 209 - 219).

При ухваленні оскаржуваного судового рішення у цій справі, суд першої інстанції не здійснював розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції, а також в подальшому не вирішував питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Стороною відповідача при розгляді справи в суді першої інстанції не надано доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу (договорів, рахунків, детального обсягу виконаних робіт (наданих послуг), їх необхідність, співмірність з урахуванням складності справи, обсягу виконаних робіт та ціни позову), які він сплатив або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, не вказано на наявність будь-яких поважних причин неможливості подання доказів, що підтверджують розмір понесених ним судових витрат, до закінчення судових дебатів у справі.

Судом апеляційної інстанції при ухваленні нового рішення здійснено новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції.

Тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення відповідно до ст. 141, 246, 270, 382 ЦПК України щодо розподілу між сторонами судових витрат, понесених у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги при розгляді справи у суді першої інстанції.

Зазначений висновок відповідає правовому висновку що викладений у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2024 року у справі № 346/2744/21.

До заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат представником відповідача надано надана копія договору про надання професійної правничої допомоги від 15.11.2019 укладеного між Адвокатським Об`єднанням « ПРАВОТА» в особі Голови Баранова Т.О. та ОСОБА_1 з додатковою угодою до нього від 21.05.2021 про залучення до надання професійної правничої допомоги за договором адвокати Колісніченка А.С. та додатковою угодою від 25.01.2025 про встановлення в договорі фіксованої суми витрат на правничу допомогу понесених в суді апеляційної інстанції в розмірі 60 000 грн та копія акту виконаних робіт від 07.07.2025 ( т. 3 а.с. 13 17).

Як убачається з матеріалів справи, постановою Харківського апеляційного суду від 23 червня 2025 року апеляційну скаргу Колісниченко Артура Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Харківського районного суду Харківської області від 09 січня 2025 року змінено. Позовні вимоги Моторно (транспортне) страхового бюро України задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторно (транспортне) страхового бюро України матеріальну шкоду в порядку регресу в сумі 11680 грн 00 коп.

Заяви про неспівмірність понесених судових витрат стороною позивача заявлено не було.

Разом з тим, судова колегія бере до уваги висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2024 року, за змістом якого: « …суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи».

Близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21.

У постановах від 19 лютого 2022 року № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Отже, суд керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем в суді апеляційної інстанції згідно заяви його представника, апеляційний суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, обґрунтованість розміру цих витрат, складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності таких витрат.

Апеляційний суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази на підтвердження цих витрат не є безумовною підставою для їх стягнення судом у визначеному розмірі з позивача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності цих витрат.

За результатами аналізу матеріалів справи та виконаних адвокатом робіт та наданих послуг вбачається, що дійсна справа була призначена до розгляду в суді апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, за своїм предметом та обсягом не є складною, виконання адвокатом таких робіт як ознайомлення зі змістом рішення суду та складання заяви про розподіл судових витрат охоплюється наданою адвокатам послугою у вигляді складання апеляційної скарги, а оплата витраченого адвокатом час на усунення недоліків апеляційної скарги взагалі не може бути покладена на позивача, оскільки така потреба виникла виключно у зв`язку з недоліками у роботі адвоката відповідача.

Таким чином, заявлений представником ОСОБА_1 адвокатом А.С. Колісниченко розмір витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції в загальній сумі 60 000 грн є завищеним та необґрунтованим, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Керуючись принципами співмірності та розумності судових витрат, реальності адвокатських витрат, апеляційний суд вважає, що обґрунтованими і пропорційними до предмета спору, складності справи та обсягу наданих адвокатом відповідача послуг є розмір витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у сумі 10 000 грн та з урахуванням принципу пропорційності стягнення судових витрат, враховуючи, що апеляційна скарга задоволена частково на 80%, з позивача на користь відповідача належить стягнути 8000 грн витрат на правничу допомогу понесених останнім в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене судова колегія доходить висновку, що заява про відшкодування судових витрат на правничу допомогу та витрат на проведення експертизи підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст.133,137,141,246,270 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Стягнути з Моторно (транспортне) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 ( вісім тисяч) гривень, та витрат за проведену експертизуу розмірі 1687( одна тисяча шістсот вісімдесят сім) грн 20 коп.

В задоволенні решти заявлених вимог відмовити.

Додаткова постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 03.10.2025 р.

Головуючий: О.Ю. Тичкова

Судді: Ю.М. Мальований

В.Б. Яцина