КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 373/1028/25 Головуючий у І інстанції Опанасюк І.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 жовтня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Таргоній Д.О., Голуб С.А., Слюсар Т.А., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» - Клименка Тараса Васильовича на рішення Переяславського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2025 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23 серпня 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено договір № 473042-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» 23 серпня 2023 року було направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти Договір № 473042-КС-001 про надання кредиту, яку ОСОБА_1 прийняла на умовах, визначених офертою.

ТОВ «Бізнес Позика» направило ОСОБА_1 через телекомунікаційнусистему одноразовий ідентифікатор, на номер телефону НОМЕР_1 , що був зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий боржником було введено/відправлено.

Відповідно до п. 1 вказаного Договору ТОВ «Бізнес Позика» надало позичальнику грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язувалася повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит.

Умовами п. 3 Договору встановлений«Графік платежів»,які маєздійснювати Позичальник дляналежного виконанняумов Кредитногодоговору.

Позивач вказує, що свої зобов`язання за договором виконав та надав позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 (номер якої був зазначений позичальником при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням).

Проте відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим, станом на 31березня 2024 року, утворилась заборгованість за Договором № 473042-КС-001 про надання кредиту, в загальному розмірі 35 505,58 грн, що складається із суми прострочених платежів по тілу кредиту 8501,23 грн, суми прострочених платежів по процентах 25945,00 грн, суми прострочених платежів за комісією 1059,35 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за кредитним договором №473042-КС-001 від 23 серпня 2023 року в з розмірі 35505,58 грн та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Рішенням Переяславського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2025 року в задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ТОВ «Бізнес Позика» - Клименко Т.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що з метою підтвердження факту видачі кредитних коштів, позивачем було додано до позовної заяви платіжну інструкцію №7e576d2d-4189-11ee-b82f-000c29d57ed21 у вигляді повідомлення наданого позивачу ТОВ «Платежі Онлайн» як технологічним оператором платіжних послуг, що підтверджуєздійснення позивачем перерахування кредитних коштів на загальну суму сумі 10000,00 грн на банківську картку відповідача та успішність проведення операції, що повністю узгоджується із п. 1.1, п.1.1.1 Договору.

Також вказав, що надання таких послуг повністю відповідає положенням закону України «Про електронну комерію», а вищевказана довідка є належним та допустими доказом видачі кредитних коштів у розумінні ст. ст. 77-80, 95 ЦПК України, а також є первинним документом бухгалтерської документації згідно вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Зазначив, що судом першої інстанції не було належним чином досліджено та взято до уваги, що кредитні кошти отримані саме у дату укладення кредитного договору та у розмірі, що встановлений п.1 кредитного договору, а також дата перерахування коштів та суми перерахування відповідають довідці сформованій ТОВ «Платежі Онлайн», при цьому зі сторони відповідача не було надано жодного доказу на спростування факту отримання кредитних коштів.

Зокрема не надано належну оцінку кредитномудоговору, який містить усі істостні умови договору, підписання його одноразовим ідентифікатором (а не шляхом накладення кваліфікаційного електронного підпису), а також «візуальну форму послідовності дій клієнта», що складена у відповідності до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електроннийдокументообіг».

Суд не взяв до уваги часткове виконаня відповідачем грошового зобов`язання на виконання умов кредитного договору у розмірі 2170,00 грн., що свідчить про визнання позичальником боргу.

Також позивач вказує, що судом не було враховано принцип презумпції правочину, що визначений ст. 204 ЦК України та більш детально визначений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2383/2010.

Судом першої інстанції зроблено неправильний висновок, що позивач порушивши вимоги ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», застосував до споживчого кредиту денну процентну ставку 2,00%, оскільки судом не було враховано відмінність понять «денна процентна ставка» та «процента ставка на день».

Крім того зауважив, що разом із позовною заявою позивачем було подано до суду клопотання про витребування доказів з обгрунтуванням відсутності у позивача можливості отримати самостійно запитувані докази від Банку, у задоволенні якого судом було безпідставно відмовлено.

Таким чином, представник ТОВ «Бізнес Позика» - Клименко Т.В. просить витребувати від АТ КБ «ПриватБанк» письмові докази, що становлять банківську таємницю, а саме письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу,який би підтверджував або спростовував факт випуску банківської картки № НОМЕР_3 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ); письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банквської картки № НОМЕР_2 за 23 серпня 2023 року.

Своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористалася, відзив не подала.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1.ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За правилами п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ураховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; якрозподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Зазначеним вимогам закону ухвалене у справі судове рішення не відповідає.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 23 серпня 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 473042-КС-001 про надання кредиту.

Відповідно до п. 1 договору кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 10 000,00 грн строком на 24 тижні, на умовах сплати процентів за користування грошовими коштами у розмірі 2,00000000 % фіксована; знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,1528411, фіксована, комісія за надання кредиту 1500,00 грн.

Згідно копії паспорту споживчого кредиту орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування коштами (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) становить 26040,00 грн.

Зазначений договір був підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію» з використанням одноразового ідентифікатора UA-1342.

Відповідно до п. 3.1 вказаного договору кредитодавець зобов`язаний протягом 3 робочих днів з дня укладення договору надати позичальнику кредит у сумі вказаній у п. 2.1. договору, шляхом безготівкового переказу коштів (однією або кількома транзакціями) на поточний (картковий) рахунок позичальника, який відповідає банківській платіжній картці, що наведена у розділі 8 договору.

У п. 1.1.1. договру визнчено, що установа забезпечує технологічне обслуговування прийому платежів та перерахування грошових коштів на підставі договору про співробітництво з оператором послуг платіжної інфраструктури - ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН», яке під час надання послуг використовує систему Platon.

23 серпня 2023 року позивачем перераховано відповідачці суму кредиту у розмірі 10 000,00 грн на її картковий рахунок НОМЕР_2 , зазначений у договорі.,що підтверджується платіжною інструкцією №7e576d2d-4189-11ee-b82f-000c29d57ed21 у вигляді повідомлення наданого позивачу ТОВ «Платежі Онлайн» як технологічним оператором платіжних послуг на загальну суму 10 000,00 грн. із призначенням переказу № Перерах. Коштів ОСОБА_1 НОМЕР_5 згідно кредитного дог. №473042-КС-001 від 23 серпня 2023 року без ПДВ.

Відповідно до п. 2 договору протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.

П. 3 договору сторонами погоджено графік платежів, якого повинен дотримуватись позичальник.

Вищевказаний договір про надання кредиту укладений в електронній формі через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця. Укладення договору підтверджується пропозицією укласти договір (офертою) № 473042-КС-001 від 23 серпня 2023 року, прийняттям (акцептом) пропозиції (оферти) щодо укладення договору № 473042-КС-001 та візуальною формою послідовності дій клієнта.

Суд встановив, що ОСОБА_1 частково повернула кредитні кошти ТОВ «Бізнес Позика» на суму 2170,00 грн.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованістіь відповідачки за кредитним договором№473042-КС-001 від 23 серпня 2023 року станом на 31березня 2025 року складає 35 505,58 грн, з яких: 8 501,23 грн - суми прострочених платежів по тілу кредита; 25 945,00 грн - суми прострочених платежів по процентах; 0,00 грн - сума заборгованості по штрафам; 1059,35 грн - суми прострочених платежів за комісією.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність кредитних відносин з відповідачем, надання кредитних коштів відповідачу та розміру заборгованості, що заявлена до стягнення. Також позивач, порушивши вимоги ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», застосував до споживчого кредиту №№473042-КС-001 від 23серпня 2023 року денну процентну ставку 2,00 %.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст. 634 ЦК).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

За ст. 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

У Розділі 7 Договору №473042-КС-001 про надання кредиту від 23 серпня 2023 року описано порядок його укладення. Зокрема, спосіб (способи) ідентифікації та верифікації позичальника з урахуванням вимог, визначених нормативно-правовими актами НБУ з питань здійснення установами фінансового моніторингу: отримання через систему BankIDНБУ ідентифікаційних даних. Договір надається позичальнику для підписання після здійснення належної перевірки позичальника відповідно до вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення» та нормативно-правового акту НБУ з питань здійснення установами фінансового моніторингу (п. 7.9). Технологія (порядок) укладання договору: Договір укладається з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» шляхом пропозиції укласти Договір (оферти) кредитодавцем та її прийняття (акцептування) Позичальником. Договір укладається у порядку, передбаченому ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства України (п. 7.10). Порядок створення та накладення електронних підписів сторонами договору: спочатку договір підписує позичальник одноразовим ідентифікатором, який був згенерований та надісланий позичальнику узгодженим каналом комунікації, потім договір підписує уповноважений представник кредитодавця кваліфікованим електронним підписом з кваліфікованою електронною позначкою часу. Сторони узгодили, що каналами комунікації для цілей направлення одноразового ідентифікатора є: надсилання одноразового ідентифікатора у СМС-повідомленні на фінансовий номер позичальника; надсилання одноразового ідентифікатора повідомленням з використанням сучасних сервісів передачі даних (вайбер, вотсап, телеграм тощо) за реквізитами, вказаними позичальником; електронним листом на електронну пошту позичальника; шляхом здійснення дзвінку на фінансовий номер позичальника та повідомлення одноразового паролю (п. 7.11). Спосіб перерахування позичальнику кредиту: в безготівковій формі, шляхом переказу коштів (однією або декількома транзакціями) на поточний картковий рахунок позичальника, який відповідає її банківській платіжній картці, що наведена у розділі 8 Договору (п. 7.12).

До позовної заяви позивач також долучив візуальну форму послідовності дій клієнта при укладенні електронного Договору про надання кредиту №473042-КС-001 від 23 серпня 2023 року в ІТС товариства на сайті.

Договір про надання кредиту №473042-КС-001 від 23серпня 2023 року містить ідентифікуючу ОСОБА_1 інформацію (паспортні дані, РНОКПП, електронну адресу, номер особистого електронного платіжного засобу, адресу проживання) та підписано електронним підписом останнього шляхом зазначення одноразового ідентифікатора НОМЕР_6, відповідно до ч. ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

За змістом ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 95 ЦПК України.

Отже, наведене свідчить, що відповідач ознайомилася і погодилася з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» та повністю узгоджуються з моніторингом дій користувача в Інформаційно-телекомунікаційній системі при укладенні договору про надання кредиту №473042-КС-001 від 23 серпня 2023 року.

У той же час, без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20, від 09 лютого 2023 року у справі №640/7029/19.

Відповідно до пункту 3.1 Договору, який узгоджується з п. 7.12, кредитодавець зобов`язаний протягом 3 робочих днів з дня укладення Договору надати позичальнику кредит у сумі вказаній у п. 2.1. Договору, шляхом безготівкового переказу коштів (однією або кількома транзакціями) та поточний (картковий) рахунок позичальника, який відповідає банківській платіжній картці, що наведене в розділі 8 Договору.

У розділі 8 Договору таким електронним платіжним засобом вказано реквізити платіжної картки № НОМЕР_2. Маска вказаної картки відповідає номеру банківського рахунку, який зазначила ОСОБА_1 у анкеті клієнта (витяг з ІТС).

При цьому судом першої інстанції не надано належної оцінки інформаційній довідці ТОВ «Платежі онлайн», що 23 серпня 2023 року о 10:49:14 год. (в той час як кредитний договір відповідач підписала о 10:48:47 год.) через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція на суму 10 000,00 грн за кредитним договором №473042-КС-001.

За умовами п.п. 7.4.2. Договору, Позичальник підтвердив, що: вказаний у розділі 8 даного договору номер телефону належить виключно йому, не переданий та не буде переданий в користування та/ або володіння та/ або розпорядження будь-яким особам, саме цей номер використовується та буде використовуватися позичальником при виконанні даного договору, вчиненні будь-яких операцій за ним; вказана в розділі 8 даного договору банківська платіжна картка/ поточний рахунок належить виключно позичальнику на законних підставах, право на його використання не зупинене, не припинене, не обмежене іншим чином платіжний засіб не є втраченим, безперешкодно використовується виключно позичальником.

Водночас, відповідачем не спростовано, що банківська картка з відповідним номером їй не належить.

Виходячи з наведеного, апеляційним судом встановлено, що позивачем надано належні та допустимі докази як укладення кредитного договору так і отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 10 000,00 грн.

Зазначене також підтверджується частковим погашенням позичальнико заборгованості на суму 2170,00 грн, що відображено у розрахунку заборгованості.

Також позивачем наданий поденний розрахунок заборгованості (карта обліку), який узгоджується з умовами договору споживчого кредиту і є достатнім та допустимим доказом розміру заборгованості ОСОБА_1 за цим договором.

Пункт 2.4. укладеного між сторонами договору визначає розмір стандартної процентної ставки за кредитом: в день 2,00000000, фіксована; знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,15288411, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку.

Пункт 2.11 Договору визначає денну процентну ставку у 9249,88%.

У розділі 3 Договору сторони обумовили порядок та умови надання кредиту. Протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі - Проценти за користування Кредитом), нараховуються за ставкою вказаною у п. 2.4 Договору на залишок заборгованості по Кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, в залежності від дотримання Позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору і розраховується в порядку описаному нижче. У разі якщо погашення Кредиту здійснюється згідно погодженого Сторонами графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого Кредиту, то зобов`язання Позичальника по сплаті Процентів за користування Кредитом розраховуються відповідно до Зниженої процентної ставки, що вказана в п. 2.4. Договору. Сторони домовились, що у разі якщо повернення Кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, (за виключенням дострокового повернення Кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по Кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування Процентів за користування Кредитом за Зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. Договору. При цьому, нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, та до закінчення строку дії Договору. У випадку не повернення будь-якого з платежів у строки, передбачені графіком платежів, Кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань Позичальника, в тому числі з врахуванням скасування умови про нарахування процентів за Зниженою процентною ставкою, при чому проценти за користування Кредитом нараховуються на фактичний залишок суми Кредиту. Всі нараховані проценти за користування Кредитом мають бути сплачені не пізніше дати кожного із наступних чергових платежів, при цьому Сторони погодили, що Кредитодавець за аналогією з порядком, визначеним в абз. 2 п. 1 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» надає Позичальнику оновлений графік платежів шляхом відображення такого графіку в Особистому кабінеті Позичальника. Скасування умови про нарахування процентів за Зниженою процентною ставкою та початок нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою на умовах, викладених в цьому Договорі не є зміною істотних умов цього Договору (п. 3.2).

Погоджені сторонами умови договору №473042-КС-001 про надання кредиту від 23 серпня 2023 року свідчать про встановлення відповідачу зниженої процентної ставки у 1,15288411% у випадку дотримання графіку платежів - 12 платежів по 2 170,00 грн кожні 14 днів.

Однак, оскільки відповідач не дотрималась графіку платежів позивач вважає, що мав право нараховувати позичальнику 1,15288411% за кожен день користування кредитом протягом перших 14 днів, а в подальшому до завершення строку кредитування - по 2,00% за кожен день користування кредитом.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.

Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року, ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнив ч. 5 наступного змісту: «максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%».

Ч. 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

П. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» визначає, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже, на підставі ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 ст. 8 не може перевищувати 1%.

Втім, ч. 2 та 3 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» додатково визначається, що до загальних витрат за споживчим кредитом, які враховуються при обчисленні денної процентної ставки, не включаються платежі, що підлягають сплаті споживачем у разі невиконання його обов`язків, передбачених договором про споживчий кредит.

З цими положеннями узгоджуються зміст п. 11 ч. 1 ст. 12 та п. 9 частини 3 ст. 9 цього ж Закону, де законодавцем на кредитодавця покладено обов`язок до укладення споживчого договору інформаційно попередити позичальника про наслідки прострочення виконання зобов`язань із сплати платежів, у тому числі щодо розміру неустойки, процентної ставки, інших платежів, що застосовуються чи стягуються у разі невиконання ним зобов`язань за договором про споживчий кредит. Якщо така інформація позичальником узгоджена та сторонами укладено договір споживчого кредитування, то у змісті цього договору міститься інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит.

Отже, за умовами договору, який укладено між сторонами 23серпня 2023 року, узгоджено, що у випадку невиконання позичальником зобов`язань з погашення наданого кредиту та відповідно до умов пункту 3.2.2 цього договору, у кредитора виникають підстави для нарахування процентів в іншому розмірі за стандартною процентною ставкою, яка становить 2% на день, починаючи з восьмого дня після не внесення позичальником чергового платежу.

Зазначене узгоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості, з якого вбачається, що позичальником не виконані вимоги щодо повернення заборгованості по платежам, тому відповідно до умов пункту 3.2.2. позичальником втрачено право на розрахунок процентів за зниженою процентною ставкою, зокрема, із законодавчими обмеженнями максимального розміру денної процентної ставки. Внаслідок цього, за умовами договору кредитор розрахував проценти за невиконання зобов`язання за ставкою 2 % на день.

За наведених обставин, місцевий суд помилково вважав, що відповідно до умов укладеного договору та викладених положень у ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», разом із Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», проценти за користування кредитом, наданим відповідачу, мали нараховуватись відповідно до денної процентної ставки в розмірі 1% на день, та не врахував, що позичальником протягом 7 - ми днів були порушені зобов`язання з повернення платежів за умовами кредитування, внаслідок чого у позивача на 8-ий день виникло право нараховувати проценти за стандартною ставкою в розмірі 2% на день, яка не є складовою частиною загальних витрат, що зараховуються при обчисленні денної процентної ставки.

Тому при розрахуванні процентів за стандартною процентною ставкою, позивачем правильно розраховано борг по процентах у розмірі 25 945,00 грн з урахуванням зниженої (пільгової) процентної ставки 1,15288411% в день та за стандартною процентною ставкою 2,00000000% в день, відтак процентиза нараховані відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору.

Матеріали справи не містять доказів, що відповідач зверталася до суду позовом про визнання недійсними та неправомірними умов договору щодо розміру та черговості погашення заборгованості.

В матеріалах справи також відсутні належні докази, що Товариством невірно здійснено розрахунок заборгованості, якими, зокрема, можуть бути висновок експерта (спеціаліста), щодо розміру нарахування пені та комісії. Такі докази відповідачем не подавалися та не заявлялося до суду клопотання про призначення експертизи.

Наданий Товариством до позовної заяви розрахунок заборгованості підписаний уповноваженою особою ТОВ «Бізнес Позика», містить інформацію щодо предмета доказування, а отже згідно ст. 77 ЦПК України є належним доказом на підтвердження розміру позовних вимог.

Матеріали справи не містять доказів на спростування доказів позивача щодо розміру відсотків, які підлягали сплаті та доказів на спростування заявленого банком розміру заборгованості як за тілом кредиту так і за відсотками, а також комісіями. Контррозрахнок заборгованості відповідач суду не надавала суду.

Таким чином, ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по тілу кредиту та процентам, колегія суддів виходить з доведеності тієї обставини, що позивач перерахував відповідачу грошові кошти, а позичальник у рахунок погашення отриманого кредиту та процентів за користування кредитом платежів нездійснила у повному обсязі, частково сплативши суму у розмірір 2170,00 грн.

Враховуючи те, щоміжсторонамибуло укладенокредитний договір, умови якогопозивачем були виконанішляхомнаданнявідповідачу кредитних коштів та відповідачвзяті насебе зобов`язанняза договоромне виконала належним чином,будь-яких доказів наспростуваннявказаних обставинсуду надано не було, колегія сулдів дійшла висновку,щопозовні вимоги в частиністягненнязаборгованості, нарахованої станом на 31 березня 2024 року у розмірі 34 446,23 грн, з яких 8501,23грн заборгованістьза кредитом, 25 945,00 грн - заборгованістьза процентами, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми прострочених платежів за комісією у розмірі 1059,35 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Зазначене узгоджується з висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Виходячи з аналізу вимог п. 4 ч. 1 ст. 1,ч.2 ст.8, ч. 1 ст.1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року по справі №496/3134/19 щодо застосування ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.

Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також стягувати суму несплаченої вищевказаної комісії з відповідача (в т.ч. і в судовому порядку).

Пунктом 2.5 укладеного між сторонами Договору визначено, що комісія за надання Кредиту становить 1 500,00 грн. Розмір комісії, встановлений цим пунктом Договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір Комісії не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку.

Також, комісія за надання кредиту та порядок її сплати визначені пунктами 1.4, 2.7, 5.2 Правил про надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», які є невід`ємною частиною договору про надання кредиту.

Укладаючи 23 серпня 2023 року Договір, позичальник у п. 7.4.4 ствердила, що ознайомлений з Договором та Правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та зобов`язується неухильно дотримуватися їх.

Крім того, комісія за надання кредиту передбачена п. 4 Паспорту споживчого кредиту та Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача, які підписані ОСОБА_1 з використанням одноразового ідентифікатора.

Отже, умови Договору №473042-КС-001 про надання кредиту від 23 серпня 2023 рокущодо розміру та порядку сплати комісії ОСОБА_1 погодженого, Закону України «Про споживче кредитування» вказані умови не суперечать, а тому апеляційний суд вважає помилковими висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача комісії. А тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відтак з відповідача на користь позивача підлягаює стягненню сума прострочених платежів за комісією у розмірі 1059,35 грн.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та, у зв`язку з цим неправильне застосування норм матеріального права, знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів не вбачала необхідності у витребуванні доказів, про що позивачем було заявлено у апеляційній скарзі, оскільки матеріали справи містять належні та достатні докази на підтвердження заявлених ТОВ «Бізнес Позика» позовних вимог, а витребування додаткових доказів у ході апеляційного перегляду справи призведе до порушення строків її розгляду.

На підставі вищенаведених мотивів, колегія апеляційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, не ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права і не може бути залишене без змін, а підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України апеляційний суд, в зв`язку з ухваленням нового судового рішення, змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з: нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Ураховуючи, що позов підлягає задоволенню, слід стягнути з відповідача на користь ТОВ «Бізнес Позика» судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 2 422,40 грн, а за розгляд справи судом апеляційної інстанції у розмірі 3 633,60 грн, а всього 6 056,00 грн.

Керуючись ст.ст.376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» - Клименка Тараса Васильовича задовольнити.

Рішення Переяславського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2025 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення наступного змісту.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за договором №473042-КС-001 про надання кредиту від 23 серпня 2023 року у розмірі 35 505 (тридцять п`ятьтисяч п`ятсот п`ять) гривень 58 копійок, з яких: сума прострочених платежів за тілом кредиту - 8 501,23 грн; сума прострочених платежів по процентах - 25 945,00 грн, сума прострочених платежів за комісією - 1059, 35 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судовий збір за подання позовної заяви 2 422,40 грн та за подання апеляційної скарги 3 633,60 грн, а всього 6 056 (шість тисяч п`ятдесят шість гривень) 00 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

ТОВ «Бізнес Позика», адреса: 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 26, оф. 411, код. .

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Т.А. Слюсар