Справа 206/5562/25
Провадження 2-о/206/258/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року Самарський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Кушнірчука Р.О.,

присяжних: Литвинова В.В., Лещенко К.М.,

при секретареві Глущенко Н.С.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за заявою Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги,

за участю:

прокурора Геник Л.С.,

адвоката Циганок А.В.,

представника заявника лікаря-психіатра Черних О.М.,

особи, стосовно якої вирішується питання ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги.

Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 04 жовтня 2025 року ОСОБА_1 було госпіталізовано до КП «ДБКЛПД» ДОР лікарем-психіатром КП «ДБКЛПД» ДОР ОСОБА_2 . Направлення на госпіталізацію видане 04 жовтня 2025 року лікарем-психіатром КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР ОСОБА_3 , який після особистого огляду громадянки ОСОБА_1 зробив висновок про необхідність її госпіталізації до психіатричного стаціонару для лікування у зв`язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу (діагноз): біполярний афективний розлад, поточний епізод манії з психотичними симптомами.

За думкою комісії лікарів хвора являє собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих.

У судовому засіданні представник заявника лікар-психіатр ОСОБА_4 пояснила, в день госпіталізації ОСОБА_1 сама собі викликала швидку допомогу. Також, в день госпіталізації ОСОБА_1 кричала, казала, що стрибне з 4 повернху, була у збудженому стані, висловлювала суїцидальні думки, до КП «ДБКЛПД» ДОР надійшла вперше. Станом на час розгляду заяви лікар зазначила, що стан хворої ОСОБА_1 покращився, вона може лікуватися амбулаторно, але лікар рекомендує останній лікуватися в умовах стаціонару. Щодо госпіталізації ОСОБА_1 до КП «ДБКЛПД» ДОР лікар поклалася на розсуд суду.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що вона думала, що коли приїде на виклик швидка допомога, то дасть їй заспокійливе і все. Щодо свого психологічного стану ОСОБА_1 зазначила, що він в неї нормальний, та вона більше переживає за свого чоловіка який залишився вдома сам. Також, ОСОБА_1 зазначила, що в неї з чоловіком немає дітей, та про чоловіка піклується лише вона через те, що він не може самостійно дбати про себе. Щодо своєї госпіталізації ОСОБА_1 зазначила, що просить суд щоб вона могла лікуватися амбулаторно.

Адвокат Циганок А.В. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні заяви.

Прокурор Геник Л.С. в судовому засіданні просила відмовити у задоволення заяви лікаря.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника лікаря-психіатра, заінтересованої особи, адвоката, думку прокурора, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» № 1489-ІІІ від 22 лютого 2000 року (далі Закон), особа, яка досягла 14 років, госпіталізується до закладу з надання психіатричної допомоги добровільно - на її прохання або за її усвідомленою письмовою згодою. Госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Особа може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, зокрема, на підставах, передбачених ст. 14 Закону.

В силу ст. 14 Закону особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

У судовому засіданні було встановлено, що 04 жовтня 2025 року ОСОБА_1 було госпіталізовано до КП «ДБКЛПД» ДОР лікарем-психіатром КП «ДБКЛПД» ДОР ОСОБА_2 . Направлення на госпіталізацію видане 04 жовтня 2025 року лікарем-психіатром КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР ОСОБА_3 , який після особистого огляду громадянки ОСОБА_1 зробив висновок про необхідність її госпіталізації до психіатричного стаціонару для лікування у зв`язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу (діагноз): біполярний афективний розлад, поточний епізод манії з психотичними симптомами.

При обстеженні психічного стану ОСОБА_1 в КП «ДБКЛ з НПД» ДОР комісія лікарів виявила, що у останньої наявні психічні розлади, зокрема: доступна формальному мовному спілкуванню, на запитання відповідала з зісковзуванням, неохоче, з роздратовуванням, була збуджена, емоційно нестійка, настрій нестійкий. Кричала, що «вона ніхто і ніщо», що «вона не хоче жити, хоче випригнути з 4-го поверху». Вимагала, щоб відвезли її додому. Була негативістична, злобна. Вказівки мед персоналу не виконувала, билася з оточуючими, мислення зісковзуюче. Була негативістично налаштована до важкохворого лежачого чоловіка, казала, що: «я прийшла з нічної зміни, хотіла відпочитии, а він постійно мене кликав, я не можу так далі жити». Не заперечувала факт вживання алкоголю. Казала, що: «пила джинтонік, а хто зараз не п?є?» Самооцінка низька. Виказувала думки самоприниження та малоцінності. Вважала себе «бомжем», «бо там де вона прописана будинок зруйнований». В ОСОБА_1 були наявні слухові омани сприйняття, які вона заперечувала, але поведінкою не виявляла. Маячні ідеї не висловлювала. Критично свій стан не оцінювала. ОСОБА_1 було попередньо встановлено діагноз: помірний депресивний епізод, ускладнений вживанням алкоголю. Суїцидальна налаштованість. F 32.10.

Так, обставина, що ОСОБА_1 являє собою небезпеку для себе та оточуючих не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки лікарем-психіатром ОСОБА_4 підтверджено, що наразі остання небезпеки для себе та оточуючих не несе. Наразі психічний стан ОСОБА_1 є задовільним, а тому підстави для її госпіталізації відсутні.

Крім того, суд під час вирішення порушеного лікарнею питання, звертає увагу, що стаття 8 Конвенції передбачає право людини на повагу до приватного життя та умови, за яких втручання в приватне життя є виправданим, серед яких, зокрема: законна підстава, законна ціль (мета), та додаткова умова, за якою втручання має бути «необхідним в демократичному суспільстві». Під необхідністю втручання мається на увазі, що воно відповідає нагальній соціальній потребі, і зокрема, є пропорційним до поставленої законної мети (справа «Кутцнер проти Німеччини», п.60, та рішення від 18.12.2008 року «Савіни проти України»). Поняття «приватне життя» у практиці ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, в т.ч. здоров`я людини, медичне втручання.

Пунктом 2 Конвенції передбачено, що органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Враховуючи вищевикладене та даючи оцінку доказам, що були зібрані в ході розгляду справи, суд приходе до висновку, що у задоволенні заяви КП «ДБКЛзНПД» ДОР слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 10, 212, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Р.О. Кушнірчук

Присяжні: В.В. Литвинов

К.М. Лещенко