Справа № 591/9632/25
Провадження № 2-о/591/178/25
РІШЕННЯ

Іменем України

03 жовтня 2025 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі головуючого судді Зері Ю.О., за участю секретаря судового засідання Ткаченко Г.В., представника заявниці ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 , в особі представника ОСОБА_1 , заінтересована особа Міністерство Оборони України, проспект Повітрофлотський, буд. 6 м. Київ, , про встановлення факту, що має юридичне значення,

установила:

25.08.2025 заявниця звернулась до суду із заявою, відповідно до якої просить суд встановити факт, що травма отримана 28.09.2024 її чоловіком - молодшим лейтенантом ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка призвела до смерті та причина смерті, Так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби.

В обґрунтування заяви вказано, що ОСОБА_2 , є вдовою та членом сім`ї загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця молодшого лейтенанта ОСОБА_3 , який 13.10.2022 призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період. У подальшому під час проходження служби в порядку просування по службі останній неодноразово переміщався по посаді. 28.09.2024, під час перебування ОСОБА_3 на лікуванні, на будівлі КНП «Сумська міська клінічна лікарня № 5» та КНП «Клінічна лікарня святого Пантелеймона» Сумської міської ради відбулося влучання трьох БпЛА Shahed унаслідок збройної агресії російської федерації. Внаслідок таких бойових дій ворога загинуло дев`ять осіб, серед яких і ОСОБА_3 . Смерть ОСОБА_3 внаслідок вказаних обставини також підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть від 28.09.2024 за №1445 та довідкою про причину смерті, згідно відомостей пункту 4 котрої причиною смерті вказано «інші вибухові травми в наслідок військових дій». За фактом загибелі військовослужбовця молодшого лейтенанта ОСОБА_3 військовою частиною НОМЕР_2 було проведено службове розслідування, за результатами якого складено відповідний акт. В акті встановлено відсутність у діях ОСОБА_3 будь-яких порушень під час виконання ним обов`язків військової служби у ході забезпечення національної безпеки й оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації. При цьому зазначено, що смерть пов`язана з проходженням військової служби, але не пов`язана з виконанням обов`язків служби. Відтак, як зазначає представник заявниці, описова частина Акту службового розслідування прямо встановлює, що на момент загибелі ОСОБА_3 виконував обов`язки з військової служби, зокрема, перебував на військовій службі та виконував завдання із забезпечення національної безпеки й оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації. Ці дії є обов`язками військової служби у розумінні статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Згідно з висновками розгляду військово-лікарської комісії, оформленого протоколом № 2025-0305-0850 від 05.03.2025, травма молодшого лейтенанта ОСОБА_3 , яка призвела до смерті та причина смерті, «так, пов`язані з проходженням військової служби». Враховуючи вказані вище обставини члени сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 , зокрема його дружина ОСОБА_2 , набули права на гарантії соціально правового захисту. Причинний зв`язок загибелі військовослужбовця ОСОБА_3 суттєво впливає на розмір виплати одноразової грошової допомоги, котра гарантована членам його сім`ї. Поряд з тим, як вбачається з Акту службового розслідування, наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 17.12.2024 № 473, рішення військово-лікарської комісії, оформленого протоколом за № 2025-0305-0850 від 05.03.2025, травма молодшого лейтенанта ОСОБА_3 , яка призвела до смерті та причина смерті, так, пов`язані з проходженням військової служби. Водночас заявниця вважає, що наявні обставини, за котрих загибель молодшого лейтенанта ОСОБА_3 є наслідком виконання останнім саме обов`язків військової служби з урахуванням положень частини четвертої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Таким чином факт загибелі ОСОБА_3 під час такого перебування відповідає умовам пункту 1 частини другої статті 16 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і є підставою для призначення одноразової грошової допомоги у максимальному розмірі, відтак виникла необхідність у встановленні юридичного факту, що травма молодшого лейтенанта ОСОБА_3 , яка призвела до смерті та причина смерті, «так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби».

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 29.08.2025 відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу в порядку окремого провадження, судове засідання призначено на 16.09.2025, запропоновано заінтересованій особі подати письмові пояснення щодо заяви.

15.09.2025 від заінтересованої особи Міністерства оборони України засобами підсистеми «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення із запереченнями щодо доводів заяви. Так Міністерство оборони просить відмовити у задоволенні заяви, оскільки, на думку вказаного учасника справи, встановлюючи даний юридичний факт, заявниця фактично оскаржує дії суб`єкта владних повноважень, що не може розглядатись у рамках окремого провадження. На думку заінтересованої особи дана заява про встановлення юридичного факту не підлягає задоволенню у рамках окремого провадження, оскільки питання встановлення причини смерті підлягає розгляду у рамках адміністративного судочинства, а саме оскарження дій штатної військово-лікарської комісії щодо встановлення причини смерті, яка вже фактично встановлена.

Також 15.09.2025 засобами підсистеми «Електронний суд» від Міністерства оборони України надійшла заява про розгляд справи без участі його представника у судових засіданнях.

Ухвалою суду від 15.09.2025 було задоволено клопотання представника заявниці та постановлено провести судове засідання, призначене на 16.09.2025, у режимі відеоконференції.

У судовому засіданні, яке відбулось 16.09.2025, заявниця та її представник подану заяву підтримали, просили суд її задовольнити та встановити факт, що травма молодшого лейтенанта ОСОБА_3 , яка призвела до смерті та причина смерті, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, оскільки саме таке формулювання підтвердить, що чоловік заявниці загинув під час захисту Батьківщини.

У судовому засіданні, розпочатому 16.09.2025, оголошувалась перерва до 03.10.2025 з проведенням судового засідання в режимі відеоконференції за участю представника заявниці.

03.10.2025 засобами підсистеми «Електронний суд» від представника заявниці надійшли додаткові пояснення у справі, у яких вона наполягає на задоволенні заяви, зазначає, що заявниця не оскаржує ані акт службового розслідування, ані висновок ВЛК про причини загибелі молодшого лейтенанта ОСОБА_3 , звертає увагу, що частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відтак за твердженням представника заявниці встановлення факту загибелі молодшого лейтенанта ОСОБА_3 під час виконання обов`язків військової служби є єдиним належним і ефективним способом захисту права заявниці на соціальні гарантії, гарантовані державою, у тому числі на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі, визначеному законом під час дії воєнного стану.

У судовому засіданні, яке відбулось 03.10.2025, представник заявниці надала додаткові усні пояснення стосовно її пояснень, підтримала доводи заяви.

Заявниця у судове засідання не прибула.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не прибув.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд доходить висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до положень частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності оспорюваних прав.

За замістом пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Положеннями частини першої статті 315 ЦПК України визначено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені судом, при цьому частина друга вказаної статті визначає, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Звертаючись до суду з заявою у цій справі заявниця просить встановити факт, що травма отримана 28.09.2024 її чоловіком - молодшим лейтенантом ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка призвела до смерті та причина смерті, Так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваний на військову службу 13.10.2022 на підставі Указу Президента України № 69/2022.

30.12.2022 сержанта ОСОБА_3 призначено на посаду головного сержанта 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 .

У період проходження військової служби ОСОБА_3 неодноразово був переміщений за посадами у межах вказаної військової частини.

Так 30.08.2024 молодший лейтенант ОСОБА_3 вибув у відпустку після поранення, що підтверджується копією відпускного квитка № 324 від 30.08.2024.

Як зазначено у Акті службового розслідування (за фактом загибелі молодшого лейтенанта ОСОБА_3 військової частини НОМЕР_2 ) 24.09.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 було видано направлення на стаціонарне лікування до КНП Сумської міської ради «Клінічна лікарня № 5» у відділення «Слобожанщина».

29.08.2024 з території рф було завдано удари БпЛА Shahed по м. Суми, у тому числі по центральному корпусу КНП Сумської міської ради «Клінічна лікарня Святого Пантелеймона», внаслідок яких загинув ОСОБА_3 , який перебував там з метою здачі аналізів крові (у КНП Сумської міської ради «Клінічна лікарня № 5» відсутня лабораторія для проведення таких аналізів).

Сумським обласним бюро судово-медичної експертизи на ОСОБА_3 видано лікарське свідоцтво про смерть № 1445, відповідно до якого смерть настала внаслідок інших вибухо-черепних травм. Ушкодження внаслідок військових дій від інших чинників.

За результатом проведеного службового розслідування запропоновано вважати, що молодший лейтенант ОСОБА_3 , командир 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , смерть пов`язана з проходженням військової служби, не пов`язана з виконанням обов`язків служби.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 473 від 17.12.2024 ОСОБА_3 виключено зі списків особового складу частини. При цьому зазначено, що смерть пов`язана з проходженням військової служби, не пов`язана з виконанням обов`язків служби.

Відповідно до витягу з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії, протокол № 2025-0305-0850 від 05.03.2025 травма молодшого лейтенанта ОСОБА_3 «інші внутрішньочерепні травми. Ушкодження внаслідок військових дій від інших вибухів та осколків Y36.2», яка призвела до смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Травма, яка призвела до смерті, та причина смерті, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби.

При цьому, на думку заявниці описова частина Акту службового розслідування прямо встановлює, що на момент загибелі ОСОБА_3 виконував обов`язки з військової служби, зокрема, перебував на військовій службі та виконував завдання із забезпечення національної безпеки й оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації. Ці дії є обов`язками військової служби у розумінні статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Відтак оскільки це має вирішальне значення для надання його сім`ї права на отримання одноразової грошової допомоги у підвищеному розмірі та реалізації всіх інших соціальних гарантій, передбачених чинним законодавством, існує необхідність встановлення у судовому порядку факту, що травма, отримана 28.09.2024 молодшим лейтенантом ОСОБА_3 , яка призвела до смерті, та причина смерті, Так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби.

Однак суд вважає таку позицію заявниці помилковою з огляду на наступне.

Згідно з положеннями статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції станом на час проходження військової служби ОСОБА_3 ) початком проходження військової служби вважається: 1) день відправлення у навчальну частину (центр) з територіального центру комплектування та соціальної підтримки (збірного пункту) - для громадян, направлених для проходження базової військової служби; 2) день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації; 3) день призначення на посаду курсанта закладу фахової передвищої військової освіти, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних; 4) день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; 5) день зарахування до списків особового складу військової частини - для громадян України, які проходять службу у військовому резерві за контрактом, зараховані під час такої служби до військового оперативного резерву та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період; 6) день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України - для громадян України, які зараховані до військового оперативного резерву після їх звільнення з військової служби та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (частина перша статті 24).

За змістом частини третьої вказаної вище статті (у редакції станом на 28.09.2024) загиблий (померлий) військовослужбовець виключається із списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) з наступного після загибелі (смерті) дня, військовослужбовець, визнаний у встановленому законом порядку безвісно відсутнім або оголошений померлим, - з дня набрання законної сили рішенням суду.

Частиною четвертою статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції станом на 28.09.2024) військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Як встановлено судом, Актом службового розслідування, проведеного за фактом загибелі військовослужбовця ОСОБА_3 , затвердженим командиром військової частини НОМЕР_2 , витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 473 від 17.12.2024, витягом з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії, протокол № 2025-0305-0850 від 05.03.2025, визначено, що травма, яка призвела до смерті, та причина смерті, так, пов`язані з проходженням військової служби.

Заявниця з таким формулюванням не погоджується, оскільки в описовій частині Акту службового розслідування вказано, що під час виконання обов`язків військової служби у ході забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ у діях військовослужбовця військової служби за мобілізацією ОСОБА_3 відсутні ознаки можливих правопорушень, а відтак суд має встановити факт, що травма, отримана 28.09.2024 ОСОБА_3 , яка призвела до смерті, та причина смерті, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, оскільки це має вирішальне значення для надання його сім`ї права на отримання одноразової грошової допомоги у підвищеному розмірі та реалізації всіх інших соціальних гарантій, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до пункту 1 статті 16 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовця та членів їх сімей» (Закон № 2011-XII), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та соціальні збори чи проходження служби у військовому резерві (далі ОГД), - гарантована державою виплата що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно з положеннями підпунктів 1, 2 пункту 2 статті 16 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

Згідно з підпункту «а» пункту 1 статті 16-2 Закону №2011-ХІІ допомога призначається і виплачується у розмірі: 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону; 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», статті 9-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та абзаців другого - восьмого пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 28 червня 2023 р. № 3161-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану» Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168, яка регулює, зокрема порядок та розміри виплат у разі загибелі військовослужбовців.

Як встановлено судом, відповідно до Витягу з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії (Протокол № 2025-0305-0850 від 05 березня 2025 року), травма молодшого лейтенанта ОСОБА_3 травма, яка призвела до смерті, та причина смерті, так, пов`язані з проходженням військової служби.

Відтак саме зазначене вище формулювання має значення для визначення розміру одноразової грошової допомоги, яка призначається членам сім`ї загиблого військовослужбовця.

Відповідно приписів Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402, уповноваженим органом, на який покладено завдання з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть, є штатні військово-лікарські комісії.

У постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 роз`яснено, що справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умови, якщо заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення і чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород.

Звертаючись до суду з заявою у цій справі заявниця вказує, що оскільки в описовій частині Акту службового розслідування зазначено про те, що під час виконання обов`язків військової служби молодшим лейтенантом ОСОБА_3 у його діях були відсутні порушення, у той же час враховуючи, що територія м. Суми віднесена до території можливих бойових дій, у день загибелі ОСОБА_3 допомагав усувати наслідки повітряної атаки противника, рятував життя людей, загинув під час лікування після травми, отриманої у ході виконання обов`язків по захисту Батьківщини, наявні підстави для встановлення юридичного факту, що травма, яка призвела до смерті ОСОБА_3 , та причина смерті, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, оскільки, на її думку, наявна невизначеність у причині його смерті.

Однак суд не може погодитись з такою думкою заявниці та її представника, оскільки низка офіційних документів, складених компетентними органами у межах їх повноважень, свідчать про те, що висновки щодо травми, яка призвела до смерті, та причини смерті ОСОБА_3 , є чіткими та свідчать про те, що вони пов`язані з проходженням військової служби.

Відтак фактично у заяві ставиться питання про зміну висновку штатної військово-лікарської комісії про причини смерті військовослужбовця, при цьому заявниця вважає це можливим у межах окремого провадження, а не шляхом оскарження висновку суб`єкта власних повноважень в адміністративному порядку.

Суд вважає помилковим твердження заяви про те, що описова частина Акту службового розслідування прямо встановлює, що на момент загибелі ОСОБА_3 виконував обов`язки з військової служби, зокрема, перебував на військовій службі та виконував завдання із забезпечення національної безпеки й оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації, оскільки у вказаній частині Акту службового розслідування вказано лише про відсутність у діях військовослужбовця ОСОБА_3 ознак можливих правопорушень під час виконання ним обов`язків військової служби, при чому зазначений висновок зроблений за аналізом доказів, зібраних у ході службового розслідування (документів, пояснень, довідок, витягів з наказів направлень, копій відпускних квитків тощо, що підтверджують проходження загиблим військовослужбовцем військової служби).

Також помилковими суд вважає посилання представника заявниці у додаткових поясненнях від 03.10.2025 на положення частини першої статті 315 ЦПК України про те, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті та статтю 317 ЦПК України, оскільки у цій справі факт смерті військовослужбовця підтверджений свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 01.10.2024 Білопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Сумському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Відтак за результатом розгляду справи суд дійшов висновку, що заява представника ОСОБА_2 адвоката Мошуманської О.О. про встановлення юридичного факту не підлягає задоволенню в рамках окремого провадження, оскільки незгода заявниці з причинами смерті її чоловіка військовослужбовця ОСОБА_3 , вказаними у протоколі засідання штатної військово-лікарської комісії № 202-0305-0850 від 05.03.2025, є предметом розгляду у порядку адміністративного судочинства шляхом оскарження дій штатної ВЛК щодо встановлення причини смерті, яка вже встановлена, та така причина смерті не може бути змінена шляхом ухвалення рішення у даній справі.

За вказаних обставин у задоволенні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, слід відмовити.

Керуючись статтями 12, 13, 18, 81, 89, 263-265, 315, 319 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_1 , заінтересована особа Міністерство Оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заявник: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Заінтересована особа: Міністерство Оборони України, проспект Повітрофлотський, буд. 6 м. Київ, .

Повне судове рішення складено 07.10.2025.

Суддя Ю.О. Зеря