ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року

м. Черкаси

Справа № 702/1146/24
Провадження № 22-ц/821/1261/25
категорія: 304090000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л. І.,

суддів: Гончар Н. І., Сіренка Ю. В.,

секретаря Костенко А. І.,

учасники справи:

позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Борисевича Даніїла Володимировича на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 01 травня 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Монастирищенського районного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Позовна заява мотивована тим, що 29.03.2019 ОСОБА_1 подала до ТОВ «Фінансова Компанія «Центр Фінансових Рішень» заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» та заяву № від 29.03.2019 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР».

07.10.2016 між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, відповідно до якого, первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором.

15.05.2024 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № НІ/11/19-Ф від 15.05.2024, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) AT «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а AT «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.

Позивач стверджує, що відповідно до Додатку № 1 до договору факторингу № НІ/11/19-Ф від 15.05.2024, реєстру прав вимог, ТОВ«ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № від 29.03.2019 в сумі 45 119,54 грн, з яких: 18 571,43 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту; 2,13 грн - загальна заборгованість по відсотках; 26 545,98 грн - загальна заборгованість по комісії.

За твердженням позивача, ОСОБА_1 , отримавши у володіння та користування кошти в кредит за договором № від 29.03.2019, своєчасно не виконала свої зобов`язання за цим правочином у зв`язку з чим, у неї утворилась заборгованість в розмірі 45 119,54 грн.

Позивач зазначив, що згідно з п. 2.3. договору відступлення права вимоги та всіх інших прав, належних AT «ТАСКОМБАНК» за кредитними договорами, договорами поруки, перехід прав від AT «ТАСКОМБАНК» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру прав вимог згідно з додатком № 2, але не раніше здійснення оплати ТОВ «ФК «ЄАПБ» на виконання п. 3.1 цього договору, після чого ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно боргу та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру прав вимог - підтверджує факт переходу від клієнта до ТОВ «ФК «ЄАПБ» прав вимоги боргу та є невід`ємною частиною договору факторингу.

20.03.2019 ОСОБА_1 уклала з АТ «ТАСКОМБАНК» договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 002/6134688-СК, підписанням якого акцептувала публічну пропозицію АТ «ТАСКОМБАНК», яка розміщена на веб-сайті Банку www.tascombank.com.ua та беззастережно приєдналась до умов Договору.

Строк дії кредитного ліміту за кредитним договором становить 365 днів з моменту повідомлення Банком про факт встановлення кредитного ліміту. При цьому після закінчення зазначеного періоду, строк дії кредитного ліміту автоматично пролонгується, окрім випадків: якщо Банк прийняв рішення не продовжувати строк дії кредитного ліміту та направлення клієнтом до Банку письмової заяви про відмову від користування лімітом кредитної лінії та/або про закриття поточного рахунку.

Отримавши у володіння і користування кошти, ОСОБА_1 не виконала взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № 002/6134688-СК від 20.03.2019 та не повернула 3 881,67 грн, з яких 2 363,05 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту та 1 518,62 грн загальна заборгованість за відсотками.

Відповідно до укладеного 15.05.2024 договору факторингу № НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 право вимоги первісного кредитора до ОСОБА_1 за Договором № 002/6134688-СК від 20.03.2019 АТ «ТАСКОМБАНК» відчужило ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Згідно з додатком № 1 до договору факторингу № НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 реєстру прав вимог та п. 2.3. відступлення права вимоги і всіх інших прав, належних AT «ТАСКОМБАНК» за кредитними договорами, договорами поруки, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 3 881,67 грн.

14.12.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 4189689, за умовами якого, позикодавець передав у володіння позичальника грошові кошти шляхом перерахування їх на банківський картковий рахунок ОСОБА_1 , а остання мала обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

Умови договору позики № 4189689 містять положення про те, що підписанням цього правочину відповідач підтверджує факт ознайомлення на сайті https://clickcredit.ua/informaciуa з повною інформацією щодо позикодавця та його послуг, відповідно до ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п. п. 5.1. п. 5 договору позики).

Також, відповідач підтвердила, що до моменту підписання договору вивчила його умови та правила надання грошових коштів у позику за допомогою веб-сайту та мобільного додатку «ClickCredit», що розміщені на сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, їй зрозумілі, (п.п. 5.3. п. 5 договору позики).

Відповідно до п. 20 договору позики цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію».

14.06.2021 TOВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого, за переконанням позивача, ТOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) TОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, вказаних у Реєстрі боржників.

Згідно з п. 1.2 правочину перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває, відповідні права вимоги.

Позивач стверджує, що відповідно до Реєстру боржників № 26 від 24.06.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 17 020,00 грн, з яких: 4 000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 13 020, грн - заборгованість за відсотками.

27.01.2022 ОСОБА_1 уклала з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір позики № 74277587, за умовами п. 1 якого ТОВ «1 БАНК» взяло на себе обов`язок передати ОСОБА_1 у власність грошові кошти на погоджений договором строк, шляхом перерахування їх на банківський картковий рахунок відповідача, а ОСОБА_1 , у свою чергу, мала своїм обов`язком повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

За висновками позивача підписанням цього поговору позики відповідач підтвердила, що вона ознайомилась на сайті https://clickcredit.ua/informaciуa з повною інформацією щодо позикодавця та його послуг (п.п. 5.1. п. 5 договору позики), а також погодилася, що до моменту підписання договору вивчила цей договір та Правила надання грошових коштів у позику за допомогою веб-сайту і мобільного додатку «ClickCredit», що розміщені на сайті, та підтвердила, що їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, їй зрозумілі, (п.п. 5.3. п. 5 договору позики).

Відповідно до п. 20 договору позики цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію».

14.06.2021 TOВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) TОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.

Позивач стверджує, що Реєстр боржників № 11 від 27.10.2023 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.07.2021 доводить ту обставину, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики № 74277587 в сумі 3 719,82 грн, з яких: 2 842,92 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 876,90 грн - сума заборгованості за відсотками.

08.12.2021 ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 в електронній формі в особистому кабінеті позичальника уклали кредитний договір № 100594179. За умовами цього правочину кредитні кошти надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на реквізити платіжної картки наданих відповідачем.

Згідно з п. 1.1 цього правочину кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «МІЛОАН» грошових коштів у сумі, визначеній у п.1.2. та за реквізитами, зазначеними у п.2.1 договору.

Позивач переконаний, що за умовами укладеного 16.07.2024 між ним та ТОВ «МІЛОАН» договору факторингу № 16072024, у нього виникло право вимоги до відповідача, оскільки ТОВ «МІЛОАН» передало (відступило) за плату належні йому права вимоги до боржників, у тому числі і право вимоги до відповідача, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» - прийняло належні Товариству права вимоги до боржників згідно з Реєстром боржників від 16.07.2024.

Відповідно до Реєстру боржників від 16.07.2024 до договору факторингу №16072024 від 16.07.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в загальній сумі 24 580,85 грн, з яких: 11 250,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 11 830,85 грн - заборгованість за відсотками; 1 500,00 грн - заборгованість за комісією.

Крім іншого, 04.12.2021 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором та перерахуванням коштів кредиту на платіжну картку відповідача, зазначену в особистому кабінеті, укладений кредитний договір № 138354.

Згідно з п. п. 2.4 кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» суми кредиту на користь клієнта.

08.01.2024 ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» належні йому права вимоги за плату відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» шляхом укладення договору факторингу № 08012024.

За доводами позивача, датований 08.01.2024 Реєстр боржників до договору факторингу № 08012024 від 08.01.2024 підтверджує перехід до нього права вимоги до відповідача за кредитним договором № 138354 від 04.12.2021 в сумі 374,00 грн, з яких 374,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 0 грн - заборгованість за процентами.

Посилаючись на наведені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за кредитним договором № від 29.03.2019 в розмірі 45 119,54 грн; за кредитним договором № 002/6134688-СК від 20.03.2019 в розмірі 3 881,67 грн; за договором позики № 4189689 від 14.12.2023 в розмірі 17 020 грн; за договором позики № 74277587 від 27.01.2022 в сумі 3 719,82 грн; за кредитним договором №100594179 від 08.12.2021 в розмірі 24 580,85 грн та за кредитним договором №138354 від 04.12.2021 в розмірі 374,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 01 травня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» 49 576,34 грн заборгованості, у тому числі:

- за кредитним договором № 002/6134688-СК від 20.03.2019 в розмірі 3 881,67 грн;

- за договором позики № 4189689 від 14.12.2023 в розмірі 17 020,00 грн;

- за договором позики № 74277587 від 27.01.2022 в сумі 3 719,82 грн;

- за кредитним договором № 100594179 від 08.12.2021 в розмірі 24 580,85 грн;

- за кредитним договором № 138354 від 04.12.2021 в розмірі 374,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» 1 585,16 грн судового збору.

Мотивація рішення суду зводиться до того, що зі змісту досліджених договорів факторингу № НІ/11/19-Ф від 15.05.2024, № 14/06/21 від 14.06.2021, № 08012024 від 08.01.2024, № 16072024 від 16.07.2024, судом першої інстанції встановлено, що позивач, як новий кредитор відповідача набув усі права кредитора за основними договорами, у тому числі вимагати належного виконання зобов`язань за основними договорами, сплати грошових коштів, сплати процентів у розмірах, обумовлених договорами, право вимагати сплати пені, штрафів, передбачених основними договорами, а також право вимагати сплати сум, передбачених ст. 625 ЦК України.

Однак, суд першої інстанції вважає, що позивачем не доведено набуття ним права вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № від 29.03.2019 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», оскільки надана позивачем копія частини договору відступлення прав вимоги № ТАСЦФР-10-2016 не містить повного тексту критеріїв позичальників, тому та обставина, що позичальник ОСОБА_1 цьому критерію відповідає, є не доведеною.

Також, суд першої інстанції зазначив, що копія частини договору відступлення прав вимоги не містить умов правочину щодо моменту переходу прав вимоги та порядку оформлення відступлення прав вимоги і доказів, які б підтверджували, що до АТ «ТАСКОМБАНК» перейшло право вимоги за кредитним договором № .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представником ОСОБА_1 адвокатом Борисевичем Д. В. подано апеляційну скаргу в якій він, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 01 травня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування скарги вказує, що позивачем не було долучено до матеріалів справи повний текст договору факторингу у № НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 укладеного між АТ «ТАСКОМБАНК» та позивачем, договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем, договору факторингу №16072024 від 16.07.2024 укладеного між позивачем та ТОВ «Мілоан», договору факторингу № 08012024 від 08.01.2024 укладеного між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та позивачем, а отже вказані договори вочевидь є недопустимими та неналежними доказами.

Вважає, що представник позивача, заявивши у пред`явленому позові клопотання про розгляд справи без виклику представника позивача, тим самим підтвердив, що подав усі докази на обґрунтування своїх вимог разом із позовною заявою.

Також вказав, що в позовній заяві взагалі не містилась інформація ані щодо неможливості подання будь-яких доказів разом із позовною заявою, ані щодо звернення позивача до третіх осіб з метою отримання доказів, які неможливо подати разом із позовною заявою.

Відзив на апеляційну скаргу

Представник ТОВ «Фінансова компаній «Ейс» надала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, тому просить залишити рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області - без змін, а подану апеляційну скаргу - без задоволення.

Зауважила, що відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Звернула увагу суду, що договори укладені між первісними кредиторами та відповідачем, договори факторингу, укладені між первісними кредиторами та ТОВ «ФК «ЄАПБ» у встановленому порядку також недійсними не визнані, тобто в силу ст.204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину.

Відносно посилання скаржника щодо прийняття судом поданих доказів позивачем разом із письмовими поясненнями, зазначила, що позивач скористався своїм правом та з дотриманням вимог закону щодо можливості та вимог суду щодо строковості надав відповідні письмові пояснення разом із доказами, що їх обґрунтовують, тому посилання скаржника щодо неприйняття доказів, які долученні до письмових пояснень не можуть братися до уваги, оскільки вони суперечать основоположним засадами цивільного судочинства та вимогами чинного законодавства.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій

29.03.2019 ОСОБА_1 шляхом підписання заяви № на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», прийняла умови кредитного договору, що викладені у паспорті кредиту № 3709276, ознайомилася з кредитним договором до його укладення і погодила його укладення, виклавши у вказаній заяві свої персональні данні, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, дату народження, дані паспорта, відомості про зареєстроване місце проживання, номер мобільного телефону, погодила розмір кредиту та надала розпорядження щодо перерахування отриманих в кредит коштів на власний рахунок в АТ «ТАСКОМБАНК» та на рахунок ПАТ «Страхова компанія «ТАС» як оплату страхового платежу (т. 1 а.с. 13).

Згідно із підписаною відповідачем заявою № від 29.03.2019 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» ОСОБА_1 доручила первісному кредитору в особі «ФК «ЦФР» перерахувати 40 000,00 грн кредитних коштів на власний рахунок НОМЕР_1 у АТ «ТАСКОМБАНК» МФО 339500 «зг.КД від 29.03.2019», а 18 240,00 гривень на рахунок ПАТ «Страхова компанія» ТАС» № НОМЕР_2 у АТ «ТАСКОМБАНК» МФО 339500.

Відповідно до паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №3709276 встановлено, що тип кредиту - кредит; сума/ліміт кредиту - 59 440,00 грн; строк на який надається кредит: 48; мета отримання кредиту - будь які законні цілі; спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору; проценті ставки: при наданні кредиту 3 %, загальні річні - 0,01 %; загальні витрати за кредитом 86 805,83 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом - 145045,83 грн; реальна річна процента ставка, % річних 69,98 % (т. 1 а.с. 13 зворотній бік).

Паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» містить порядок повернення кредиту, тобто кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів). Відповідно до цього графіка, суму неповернутого кредиту в розмірі 59 440,00 грн відповідач мала обов`язок сплачувати рівними платежами в розмірі 3 021,79 грн з 22.04.2019 до 20.03.2020 (т. 1 а.с. 14-14 зворотній бік).

Підписанням заяви про приєднання до умов отримання кредитів відповідач засвідчила своє волевиявлення до умов кредитування, засвідчила, що всі надані нею персональні дані є правильно викладеними та достовірними, надала згоду на їх обробку, погодила умови Договору щодо штрафної санкції у 100 грн за кожен факт прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором і розмір процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 44,70% (т. 1 а.с. 15 зворотній бік, 16).

Надані кредитору персональні дані відповідач підтвердила копіями паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 та картки фізичної особи платника податків НОМЕР_4 ( том 1 а.с.17-19).

У відповідності до виписок по особових рахунках кредитного договору № НОМЕР_5 , 27.03.2023 кредитором оприбутковано на поза балансі 26 545,98 грн заборгованості за відсотками, а 27.06.2023 - 18 571,43 грн заборгованості за кредитом (т. 2 а.с. 48-61).

20.03.2019 ОСОБА_1 підписала заяву-договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 002/6134688-СК з кредитним лімітом у розмірі 1 000 грн; фіксованою процентною ставкою; пільговою процентною ставкою - 0,001% річних та базовою процентною ставкою 44,70% річних: акцептувала Публічну пропозицію АТ «Таскомбанк», яка розміщена на веб-сайті банку: www.tascombank.com.ua, та беззастережно приєдналась до умов договору (т. 1 а.с. 27).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 002/6134688-СК від 20.03.2019 за період з 15.05.2024 по 31.10.2024 станом на 31.10.2024 залишок загальної заборгованості у ОСОБА_1 складає 3 881,67 грн, у тому числі 2 363,05 грн - заборгованість по тілу кредиту та 1 518, 62 грн - заборгованості за відсотками, такий же розмір боргу за цим кредитним договором підтверджує виписка по особових рахунках(т. 1 а.с. 28, т. 2 а.с. 5-45).

14.12.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 4189689 (з фіксованою процентною ставкою) (т. 1 а.с. 37-39).

Відповідно до умов вказаного правочину ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надає ОСОБА_1 позику в розмірі 4 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується позику повернути та сплатити проценти за користування нею, в порядку і умовах визначених Договором (п.1. Договору).

Позика надавалась строком на 29 днів; дата надання позики - 14.12.2023; дата повернення позики (останній день) - 12.01.2024 (п. 2. Договору).

За користування позикою відповідач мала обов`язок сплачувати проценти за фіксованою процентною ставкою 25,82 % за перший день користування позикою, а з другого дня користування позикою до дати її повернення 3,00 %.

ОСОБА_1 зобов`язалась щоденно сплачувати проценти, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором (п. 4. Договору № 4189689).

Пунктом 1 Договору сторони дійшли згоди про надання позики у безготівковій формі шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника

Доказів перерахування коштів у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки № НОМЕР_6 суду не надано, посилання про здійснення онлайн видачі кредиту позовна заява не містить.

Документ, який би підтверджував, що картка з маскою № НОМЕР_6 емітувалась на ім`я відповідача ОСОБА_1 , відсутній.

З паперової копії Договору позики № 4189689 вбачається, що правочин підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором 14uO8VdTzh (т. 1 а.с. 39 зворотній бік).

Паперова копія електронного додатку № 1 до договору позики № 4189689 від 14.12.2023 визначає дати видачі кредиту і платежу 14.12.2023 та 12.01.2024; загальну вартість кредиту 5 044,00 грн, з яких 4 000,00 грн. - сума кредиту, 1 144,00 грн - проценти за користування кредитом. Додаток № 1 підписаний електронним підписом Ангеловської 14uO8VdTzh (т. 1 а.с. 40).

Згідно з розрахунку заборгованості відповідача за Кредитним договором № 4189689 від 14.12.2023 станом на 31.10.2024 залишок заборгованості складає 17 020 грн, з яких 4 000,00 грн - основна сума боргу та 13 020,00 грн - заборгованість за відсотками (т. 1 а.с. 47) і саме ця сума заявлена позивачем до стягнення як не виконане зобов`язання за договором позики № 4189689 від 14.12.2023.

27.01.2022 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір позики № 74277587 (з фіксованою процентною ставкою) (т. 1 а.с. 48).

Відповідно до умов вказаного Договору ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надає ОСОБА_1 позику в розмірі 3 150 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язується позику повернути та сплатити проценти за користування нею, в порядку і умовах визначених Договором (п. 1. Договору).

Пунктом 2. Договору визначено, що позика надавалась строком на 28 днів; датою надання позики - 27.01.2022; дата повернення позики (останній день) - 24.02.2022.

За користування позикою відповідач мала обов`язок сплачувати проценти за фіксованою процентною ставкою 1,99%.

Сплачувати проценти відповідач зобов`язалась щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики (п. 4. Договору № 74277587).

Згідно п. 1. Договору сторони дійшли згоди про надання позики у безготівковій формі шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника.

Доказів перерахування коштів у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки № НОМЕР_7 суду не надано, посилання про здійснення онлайн видачі кредиту позовна заява не містить.

Документ, який би підтверджував, що картка з маскою № НОМЕР_7 емітувалась на ім`я відповідача ОСОБА_1 , відсутній.

З паперової копії договору позики № 74277587 встановлено, що правочин підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором DPTMED7bzK (т. 1 а.с. 48 на звороті).

Згідно з паперовою копією електронного додатку № 1 до договору позики № 74277587 від 27.01.2022 дата видачі кредиту 27.01.2022, а дата платежу 24.02.2022; загальна вартість кредиту 3 158,82 грн, з яких 3 150,00 грн - сума кредиту, 8,82 грн - проценти за користування кредитом. Додаток № 1 підписаний електронним підписом ОСОБА_1 DPTMED7bzK (т. 1 а.с. 48 зворотній бік).

Розрахунок заборгованості за Договором № 74277587 підтверджує, що станом на 31.10.2024 залишок заборгованості складає 3 719,82 грн (т. 1 а.с. 55) і саме ця сума заявлена позивачем до стягнення як не виконане зобов`язання за договором позики № 74277587 від 27.01.2022.

08.12.2021 ОСОБА_1 уклала з ТОВ «МІЛОАН» кредитний договір № 100594179.

Правочин укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника і за його умовами відповідач отримала кредит в розмірі 15 000,00 грн строком на 30 днів. Термін повернення кредиту, сплата комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом -07.01.2022 (т. 1 а.с. 61-65).

За умовами договору, кредитні кошти надаються Товариством у безготівковій формі, шляхом їх перерахування на реквізити платіжної картки наданих відповідачем.

Згідно п. 1..1 кредитного договору кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «МІЛОАН» грошових коштів у сумі, визначеній у п. 1.2. правочину за реквізитами, зазначеними у його п. 2.1.

Відповідно до п. 7.1. Договору, правочин набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, - з моменту отримання кредиту, який визначається згідно правил відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п. 2.1. цього договору. Строк дії цього договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Додатком № 1 до Договору підтверджується погоджений сторонами графік платежів, згідно з яким в день повернення кредиту 07.01.2022 відповідач мала обов`язок виплатити отримані у користування 15 000,00 грн, 4 500,00 грн процентів та 1 500,00 грн комісії (т. 1 а.с. 65 зворотній бік).

Відповідно до платіжного доручення 36291170 встановлено, що ТОВ «МІЛОАН» 08.12.2021 на виконання умов Договору 100594179 перерахував на картку маска картки НОМЕР_6 15 000,00 грн (т. 1 а.с. 204).

04.12.2021 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 138354 (т. 1 а.с. 78-82).

Відповідач підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно умов договору, кредит надається Товариством у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку відповідача, зазначену в Особистому кабінеті.

Згідно з п. 1.1. кредитного договору, укладення правочину здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в Особистий кабінет, в порядку передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до Особистого кабінету.

Умовами Договору, зокрема п. 1.4. визначено, що кредит надається строком на 30 днів, сума кредиту 1 000 грн, детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до цього договору.

У відповідності до п. 2.1. Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_8 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту.

Згідно п. 2.4. кредитного договору кредит вважається наданим в день перерахування Товариством коштів за реквізитами згідно п. 2.1. Договору.

З Додатку № 1 до договору про споживчий кредит № 138354 від 04.12.2021 встановлено, що дата надання кредиту - 04.12.2021, дата повернення кредиту - 03.01.2022, реальна річна процентна ставка 3,71 %, загальна вартість кредиту 1 003,00 грн, за зниженою ставкою за весь строк користування кредитом. Якщо клієнтом не будуть виконані умови договору для отримання зниженої процентної ставки, розмір платежів будуть перераховані за стандартною процентною ставкою де сума платежу за розрахунковий період складе 1 570,00 грн, проценти за користування кредитом складуть 570,00 грн, реальна річна процентна ставка складе 24 079,41 % річних та загальна вартість кредиту складе 1 570 грн (т. 1 а.с. 82 зворотній бік.).

В паспорті споживчого кредиту також визначені загальні умови кредитування, які зберігають чинність та є актуальними до 04.12.2021 включно (т. 1 а.с. 85 - 86).

Укладеними 04.01.2022 та 07.02.2022 Додатковими угодами до кредитного договору № 138354 строк кредитування змінений на 04.02.2022 і 10.03.2022 відповідно (т. 1 а.с. 87, 90).

07.10.2016 «ФК «ЦФР» уклало з АТ «ТАСКОМБАНК» договір відступлення прав вимоги № ТАСЦФР-10-2016, за умовами якого ТОВ «ФК «ЦФР», як первісний кредитор, відступає АТ «ТАСКОМБАНК», як новому кредитору, свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим Договором (п. 2.1.) (т. 1 а.с. 21, 22).

Сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом, підписання відповідних Реєстрів прав вимоги із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників (п. 2.2.).

Пунктом 2.3. договору відступлення прав вимоги № ТАСЦФР-10-2016 сторони обумовили параметри, яким мають відповідати Реєстри прав вимог, що передається первісним кредитором. При цьому, якщо позичальники не відповідають обумовленим критеріям, то права вимоги до них відчуженими бути не можуть.

Згідно п. 9.2. правочину Договір діє протягом 1 (одного) календарного року, але у будь- якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (т. 1 а.с. 22).

У випадку, якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії договору жодна із сторін не ініціювала його розірвання, Договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік. При цьому зміни до договору можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, яка оформляється Додатковою угодою до цього договору (п. п. 9.4., 9.5.).

15.05.2024 між АТ«ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК«ЄАПБ» укладено договір факторингу № НІ/11/19-Ф від 15.05.2024, за умовами якого, ТОВ «ФК«ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) AT «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а AT «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Перелік позичальників, підстави виникнення права вимоги до позичальників, сума боргу та інші дані зазначаються в реєстрі прав вимог, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною цього Договору. Фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі фактором у клієнта прав вимоги та набуття фактором прав вимоги на борг. Відступленні права вимоги і всіх інших прав, належних клієнту за кредитними договорами та їх перехід від клієнта до фактора відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому передачі реєстру прав вимоги згідно Додатку № 2, але не раніше здійснення оплати фактором згідно з п. 3.1. Договору (п. п. 2.1., 2.2., 2.3.) (т. 1 а.с. 24).

Відповідно до Акту прийому передачі реєстру прав вимоги за договором факторингу № НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 та Витягу з реєстру прав вимог від 15.05.2024 від АТ «ТАСКОМБАНК» до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № в сумі 45 119,54 грн (т. 1 а.с. 25, 26).

Згідно цього ж Акту прийому передачі та цього Реєстру прав вимог до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» від АТ «ТАСКОМБАНК» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 002/6134688-СК від 20.03.2019 в розмірі 3 881,67 грн (т. 1 а.с. 31-32).

14.06.2021 між TOВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого ТOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) TОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (т. 1 а.с. 50).

Згідно з п. 1.1. договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи, суму, основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату - за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту (т. 1 а.с. 49, 50).

Додатковими угодами № 2 від 28.07.2021, № 12 від 27.10.2023 та № 30 від 24.06.2024 до договору факторингу № 14/06/21 внесені зміни щодо обов`язку клієнта повідомити боржників про відступленні права вимоги, щодо загальної суми прав вимог, що відступаються згідно Реєстру боржників № 11 від 27.10.2023, та щодо загальної суми прав вимоги, які відступаються згідно Реєстру боржників № 26 від 24.06.2024 (т. 1 а.с. 51, 52).

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані-зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку № 1 є невід`ємною частиною Договору.

Згідно з п. 1.2. Договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває, відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому- передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до Акта прийому-передачі Реєстру боржників № 11 від 27.10.2023 за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 встановлено, що у документі відсутні відомості про те, в якій формі передавався реєстр, яка кількість відступлених прав грошової вимоги та яка загальна сума заборгованості відступлена (т. 1 а.с. 53).

Згідно витягу з Реєстру боржників № 11 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, що сформований 27.10.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 на суму 3 719,82 грн, яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу 2 842,92 грн та 876,90 грн заборгованості за відсотками (т. 1 а.с. 54).

Акт прийому передачі Реєстру боржників № 26 від 24.06.2024 підтверджує, що від клієнта до фактора перейшли права вимоги, перераховані у Реєстрі № 26 від 24.06.2024 (т. 1 а.с. 45).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 26 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, що сформований 24.06.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 на суму 17 020,00 грн, яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу - 4 000,00 грн та 13 020,00 грн заборгованості за відсотками (т. 1 а.с. 46).

Відповідно до копії частини договору факторингу № 16072024, що укладений 16.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК«ЄАПБ», ТОВ «МІЛОАН» зобов`язується відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (комісія за надання кредиту і проценти користування кредитом), неустойкою (штраф, пеня) та/або процентами за порушення грошового зобов`язання та іншими платежами згідно кредитних договорів, право одержання яких належить клієнту, а ТОВ «ФК«ЄАПБ» - зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (т. 1 а.с. 67 зворотній бік).

Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому передачі Реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною договору факторингу (п. 1.2.).

Копія підписаного та скріпленого печатками сторін Акту прийому передачі інформації згідно Реєстру боржників в електронному вигляді від 16.07.2024 за договором факторингу № 16072024 від 16.07.2024 підтверджує, що 16.07.2024 клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників у електронному вигляді на флеш-носії у розмірі 10 388 Кбайт.

При цьому відомості про кількість боржників та загальну суму заборгованості приховані (т. 1 а.с. 69).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 16.07.2024 до договору факторингу № 16072024 від 16.07.2024 до ТОВ «ФК «ЄАПБ» за укладеним правочином перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 24 580,85 грн, з яких: 11 250,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 11 830,85 грн - заборгованість за відсотками; 1 500,00 грн - заборгованість за комісією (т. 1 а.с. 70).

У відповідності до п. 1.1. копії частини укладеного 08.01.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» договору факторингу № 08012024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання за якою настав або виникне в майбутньому, до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (т. 1 а.с. 92 зворотній бік).

Пунктом 1.2. даного Договору визначено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому передачі Реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною договору факторингу (колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне (т. 1 а.с. 92 зворотній бік).

Згідно копії підписаного та скріпленого печатками сторін Акту прийому передачі Реєстру боржників від 08.01.2024 за договором факторингу № 08012024 від 08.01.2024, 08.01.2024 клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників.

Відомостей про те, в якій формі передавався реєстр, з якою кількістю боржників та на яку суму заборгованих сум Акт прийому передачі не містить (т. 1 а.с. 95).

Змістом Витягу з Реєстру боржників від 08.01.2024 до договору факторингу № 08012024 від 08.01.2024 стверджується, що до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 374,00 грн, з яких 374,00 грн заборгованість за основним боргом (т. 1 а.с. 96).

Копіями платіжних інструкцій в національній валюті № 342 від 28.06.2024, № 366 від 19.07.2024, № 20397 від 31.10.2023, № 20704 від 10.01.2024 та № 21312 від 15.05.2024 підтверджується оплата за відступлення прав вимоги згідно договорів факторингу № НІ/11/19-Ф від 15.05.2024, № 08012024 від 08.01.2024, № 16072024 від 16.07.2024, а також додаткових угод до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 № 30 та № 12 (т. 1 а.с. 179-182).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Учасники справи про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У постанові Верховного Суду від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній скаржником частині відповідає зазначеним вимогам, виходячи з наступного.

За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України).

Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, необхідно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище наведеного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладення в електронному вигляді через інформаційно-телекомунікаційну систему позичальника можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно зі ст. 64 ЦПК України докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом першої інстанції, за наслідками вирішення спору, встановлено наявність в ОСОБА_1 боргових зобов`язань за кредитним договором № від 29.03.2019 в розмірі 45 119,54 грн, за кредитним договором № 002/6134688-СК від 20.03.2019 в розмірі 3 881,67 грн, за договором позики № 4189689 від 14.12.2023 в розмірі 17 020 грн, за договором позики № 74277587 від 27.01.2022 в сумі 3 719,82 грн, за кредитним договором № 100594179 від 08.12.2021 в розмірі 24 580,85 грн та кредитним договором № 138354від 04.12.2021 в розмірі 374,00 грн.

Також, судом першої інстанції враховано, що представник відповідача адвокат Борисевич Д. В. в судовому засіданні не заперечував, що ОСОБА_1 дійсно були укладені усі наведені в позовній заяві спірні договори кредитування та вона отримувала на виконання їх умов грошові кошти в розмірах зазначених у позові, які своєчасно у повному обсязі не повернула.

За таких обставин, у колегії суддів апеляційного суду, відсутні підстави ставити під сумнів

факт укладення вказаних у позові договорів та отримання відповідачем коштів у їх виконання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 зроблено висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності спірних договорів кредитування. Зазначені договори недійсними не визнано.

Поряд з викладеним судом першої інстанції встановлено, що 07.10.2016 «ФК «ЦФР» уклало з АТ «ТАСКОМБАНК» договір відступлення прав вимоги № ТАСЦФР-10-2016, за умовами якого ТОВ «ФК «ЦФР», як первісний кредитор, відступає АТ «ТАСКОМБАНК», як новому кредитору, свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим Договором (п. 2.1.).

15.05.2024 між АТ«ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК«ЄАПБ» укладено договір факторингу № НІ/11/19-Ф від 15.05.2024, за умовами якого, ТОВ «ФК«ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) AT «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а AT «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.

Відповідно до Акту прийому-передачі реєстру прав вимоги за договором факторингу № НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 та Витягу з реєстру прав вимог від 15.05.2024 від АТ «ТАСКОМБАНК» до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № в сумі 45 119,54 грн та за кредитним договором № 002/6134688-СК від 20.03.2019 в розмірі 3 881,67 грн.

14.06.2021 між TOВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого ТOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) TОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.

Згідно витягу з Реєстру боржників № 11 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, що сформований 27.10.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 на суму 3 719,82 грн.

Акт прийому передачі Реєстру боржників № 26 від 24.06.2024 підтверджує, що від клієнта до фактора перейшли права вимоги, перераховані у Реєстрі № 26 від 24.06.2024.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 26 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, що сформований 24.06.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 на суму 17 020,00 грн, яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу - 4 000,00 грн та 13 020,00 грн заборгованості за відсотками.

Відповідно до копії частини договору факторингу № 16072024, що укладений 16.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК«ЄАПБ», ТОВ «МІЛОАН» зобов`язується відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (комісія за надання кредиту і проценти користування кредитом), неустойкою (штраф, пеня) та/або процентами за порушення грошового зобов`язання та іншими платежами згідно кредитних договорів, право одержання яких належить клієнту, а ТОВ «ФК«ЄАПБ» - зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 16.07.2024 до договору факторингу № 16072024 від 16.07.2024 до ТОВ «ФК «ЄАПБ» за укладеним правочином перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 24 580,85 грн.

Згідно з копією частини укладеного 08.01.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» договору факторингу № 08012024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання за якою настав або виникне в майбутньому, до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Копія підписаного та скріпленого печатками сторін Акту прийому-передачі Реєстру боржників від 08.01.2024 за договором факторингу № 08012024 від 08.01.2024 підтверджує, що 08.01.2024 клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників.

За змістом Витягу з Реєстру боржників від 08.01.2024 до договору факторингу № 08012024 від 08.01.2024 до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 374,00 грн.

Копії платіжних інструкцій в національній валюті № 342 від 28.06.2024, № 366 від 19.07.2024, № 20397 від 31.10.2023, № 20704 від 10.01.2024 та № 21312 від 15.05.2024 підтверджують оплату за відступлення прав вимоги згідно договорів факторингу № НІ/11/19-Ф від 15.05.2024, № 08012024 від 08.01.2024, № 16072024 від 16.07.2024, а також додаткових угод до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 №30 та № 12.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно зі ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Аналіз вказаних норм свідчить, що ч. 1 ст. 514 ЦК України регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто, відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором.

Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (постанова Верховного Суду від 07 листопада 2018 року в справі № 243/11704/15-ц).

Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними.

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною 1 ст. 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Зі змісту договорів факторингу № НІ/11/19-Ф від 15.05.2024, № 14/06/21 від 14.06.2021, № 08012024 від 08.01.2024, № 16072024 від 16.07.2024 встановлено, що позивач, як новий кредитор відповідача набув усі права кредитора за основними договорами, у тому числі вимагати належного виконання зобов`язань за основними договорами, сплати грошових коштів, сплати процентів у розмірах, обумовлених договорами, право вимагати сплати пені, штрафів, передбачених основними договорами, право вимагати сплати сум, передбачених статтею 625 ЦК України.

Умови зазначених договорів передбачали можливість передачі права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Такі умови договорів не суперечать нормам чинного законодавства та в установленому законом порядку судом недійсними не визнавалися, а отже, виходячи із презумпції правомірності правочину, є правомірними, тобто такими, що породжують певні цивільні права та обов`язки.

Наявними в матеріалах справи договорами факторингу, витягами з реєстрів боржників і прав вимог, які належно засвідчені печатками та підписами сторін, підтверджується перехід права вимоги до позивача та спростовуються твердження відповідача про те, що позивач не набув права вимоги до нього.

Щодо набуття позивачем права вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № від 29.03.2019, то рішення суду першої інстанції в приведеній частині сторонами не оскаржувалось.

Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно, цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що, позивачем не було долучено до матеріалів справи повних текстів договору факторингу № НІ/11/19-Ф від 15.05.2024, договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, договору факторингу № 16072024 від 16.07.2024, договору факторингу № 08012024 від 08.01.2024, а тому, на думку скаржника, вказані договори є недопустимими та неналежними доказами у справі.

Колегія суддів звертає увагу скаржника, що відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Щодо посилання скаржника на порушення норм процесуального права судом першої інстанції варто зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 174 ЦПК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Відповідно до ч. 3 ст. 174 ЦПК України підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З аналізу вищезазначених норм, можна дійти висновку, що ЦПК України передбачена можливість сторонам справи надати докази, які не були подані разом із позовом в обґрунтування викладених у цих заявах по суті обставин.

В даному випадку відтворюється основоположна засада цивільного судочинства, а саме принцип змагальність сторін при якому сторони для спростування позицій один одного надають суду відповідні заперечення та докази, які їх обґрунтовують.

Позивач скористався своїм правом та з дотриманням вимог закону щодо можливості та вимог суду щодо строковості надав відповідні письмові пояснення разом із доказами, що їх обґрунтовують, а тому, в даному випадку посилання скаржника щодо неприйняття доказів, які долученні до письмових пояснень не можуть братися до уваги, оскільки вони суперечать основоположним засадами цивільного судочинства та вимогами чинного законодавства.

Відтак, інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на правильність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Борисевича Даніїла Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 01 травня 2025 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: Н. І. Гончар

Ю. В. Сіренко