КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 вересня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,

за участі секретаря Доброванової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Гули Марії Сергіївни на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 квітня 2025року у справі за заявою представника заінтересованої особи приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Шмідт Катерини Валеріївни - адвоката Берьозки Юрія Володимировича про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Шмідт Катерини Валеріївни, заінтересована особа- ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебувала цивільна справи за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_3.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.02.2025 року було відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Шмідт Катерини Валеріївни, заінтересована особа : ОСОБА_2 .

10 березня 2025 року адвокат Бєрьозка Ю.В. в інтересах приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_3. звернувся до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив вирішити питання про стягнення з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_3. витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000,00 грн.

14 березня 2025 року до суду представником ОСОБА_1 - адвокатом Гулою М.С. подано заперечення на заяву про винесення додаткового рішення.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 квітня 2025 року заяву про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 10 000 грн.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, з апеляційною скаргою в інтересах ОСОБА_1 звернулась його представник- адвокат Гула М.С., яка, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про постановлення додаткової ухвали.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що в порушення вимог частин 3 та 4 статті 270 ЦПК України суд першої інстанції розглянув заяву ОСОБА_3 про постановлення додаткової ухвали у порядку спрощеного (письмового) провадження без виклику сторін.

Крім того, зазначає, що в резолютивній частині оскаржуваної ухвали суд першої інстанції зазначив про стягнення з ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу на користь фізичної особи ОСОБА_3 .

Поряд із цим, ОСОБА_1 звертався до суду зі скаргою на дії приватного виконавця ОСОБА_3., як до посадової особи (суб`єкта владних повноважень), а не до фізичної особи.

Також зазначає, що вирішуючи питання про часткове задоволення вимог заяви та стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн, суд першої інстанції не перевірив належним чином обсяг наданої правової допомоги ОСОБА_3., та не взяв до уваги, що адвокатське об`єднання «ЛЕФОРС» фактично надало заявнику одну послугу, а саме: складання, оформлення та подачу заперечень на скаргу. Крім того, в якості доказів витрат на правничу допомогу ОСОБА_3 подано документи, які підтверджують надання їй правничої допомоги адвокатським об`єднанням «ЛЕФОРС» зовсім в іншій справі, а саме №761/13252/21.

Скаржник також вважає, що заявлені ОСОБА_3 до стягнення з ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу є значно завищеними та не співмірними виконаній роботі.

Відзивів на апеляційну скаргу, в порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надійшло. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (частина третя статті 360 ЦПК України

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Гула М.С. підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у відповідності до вимог процесуального законодавства.

Керуючись частиною другою статті 372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутності інших учасників, які належним чином повідомлені про судове засідання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно з частинами першою, другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Впровадження зазначеного принципу має на меті забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

За приписами частини першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Частиною першою статті 270 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення, однією з яких є невирішення питання про судові витрати разом з ухваленням судового рішення у справі (пункт 3 частини першої вказаної статті).

Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку статті 270 ЦПК України.

Вказаний висновок викладено у постанові (додатковій) Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 447/3950/21.

Відповідно до положень частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

За правилом частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що однією з основних засад (принципів) судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді та захиститися у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до врегулювання спору в досудовому порядку. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу; 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами: - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, у жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції за скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_3.

18 грудня 2024 року адвокат Берьозка Ю.В., діючи в інтересах приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_3. на підставі Ордеру про на дання правничої допомоги №1773689, за допомогою системи «Електронний суд» подав письмові заперечення на скаргу ОСОБА_1 , в яких заявив про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у вигляді складання цих заперечень, в розмірі 50 000 гривень, зазначивши про те, що докази понесення таких витрат будуть подані протягом 5 днів з дня постановлення судом ухвали за результатами розгляду скарги.

17 січня 2025 року адвокат Берьозка Ю.В. подав до суду першої інстанції заяву про долучення до матеріалів справи доказів обсягу та вартості витрат приватного виконавця ОСОБА_3. на правничу допомогу, до якої долучив копію Договору про надання правничої допомоги № 09/10-2023/1 від 09.10.2023 року, укладеного між АО «Лефорс» та приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва ОСОБА_3., детальний опис робіт, акт приймання-передачі наданих адвокатом послуг, а також рахунок № 1 від 17.01.2025 на суму 50000,00 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.02.2025 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_3. було відмовлено.

10.03.2025 року адвокат Берьозка Ю.В. звернувся до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, яким просив стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_3. відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 50 000,00 грн.

14.03.2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Гула М.С. подала до суду першої інстанції письмові заперечення на вищевказану заяву, просила суд відмовити приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва ОСОБА_3. у задоволенні заяви про постановлення додаткової ухвали щодо стягнення з ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу. В своїй заяви представник скаржника наводила доводи щодо непропорційності та неспівмірності заявленого представником приватного виконавця розміру витрат на правову допомогу, звертаючи увагу на те, що адвокатом виконано лише написання та подання заперечень на скаргу, які дублюють письмові заперечення, подані раніше представником ОСОБА_2 , адвокатом Д'яконовою К.І. Складання таких заперечень не потребує яких-небудь спеціальних знань чи значних витрат часу для складання документу і не можуть вартувати 50 000,00 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково заяву про винесення додаткової ухвали, врахувавши подані представником ОСОБА_1 - адвокатом Гулою М.С. заперечення, виходив із того, що витрати в розмірі 50000,00 грн не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також суперечать принципу розподілу таких витрат. Місцевий суд врахував, що дана справа не відноситься до складних справ, взяв до уваги обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності цих витрат та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до розміру 10 000,00 грн, вважаючи, що таких розмір витрат відповідає критерію розумності, встановлений їхньою дійсністю та необхідністю у цій справі.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками повністю погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо. Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог (див. постанови Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18, від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 та від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21).

Визначений судом першої інстанції розмірі витрат на правничу допомогу в сумі 10 000 гривень, на думку колегії суддів, є пропорційним, розумним та справедливим, відповідає принципу співмірності із складністю справи та виконаним адвокатами обсягом робіт, при цьому не порушуватиме права ОСОБА_3 на отримання коштів, які вона була змушена витратити з метою захисту своїх прав та інтересів в суді, а також відповідатиме завданню цивільного судочинства, проголошеному у статті 2 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_4 не було відомо про призначене судове засідання по розгляду заяви представника приватного виконавця ОСОБА_3. - адвоката Берьозка Ю.В. про ухвалення додаткового рішення, не можуть бути взяті до уваги , з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 271 ЦПК України ( в редакції станом на дату вирішення судом питання), суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 березня 2025 року прийнято до провадження заяву представника заінтересованої особи приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_3. - адвоката Берьозки Ю.В. про ухвалення додаткового рішення. Призначено розгляд заяви в порядку спрощеного (письмового) провадження без виклику сторін. Запропоновано учасникам справи подати письмові пояснення стосовно розподілу судових витрат та за наявності подати письмові заперечення щодо розміру та складу таких витрат.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Гула М.С. 14.03.2025 року скористалась своїм правом та подала до суду першої інстанції письмові заперечення на заяву приватного виконавця про ухвалення додаткового рішення, просила в її задоволенні відмовити.

З огляду на вказане, розгляд судом першої інстанції питання про ухвалення додаткового рішення у справі щодо стягнення витрат на правову допомогу в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, не може бути підставою для скасування правильного по суті рішення суду, постановленого із дотриманням принципу змагальності, з урахуванням поданих письмових заперечень.

Не може бути також підставою для скасування правильного судового рішення та обставина, що в резолютивній частині ухвали суд зазначив про стягнення з ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу на користь ОСОБА_3 , а не приватного виконавця ОСОБА_3., оскільки це не змінює суті вирішеного питання та не впливає на виконання судового рішення.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, ухвала суду першої інстанції про часткове задоволення вимог заяви про ухвалення додаткового рішення постановлена відповідно до вимог матеріального та процесуального законодавства і обґрунтовані підстави для її скасування відсутні.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У такому разі розподіл судових витрат у вигляді сплаченого боржницею судового збору за подання апеляційної скарги не проводиться згідно зі статтями 141, 382 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367-369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу подану адвокатом Гулою Марією Сергіївною в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 01 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Т.А. Слюсар