У Х В А Л А

29 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 757/21774/23-ц

провадження № 61-8960ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 лютого 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 травня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Морозова Світлана Володимирівна, приватний нотаріус Київського нотаріального округу Гришаєва Ірина Вікторівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, застосування реституції та

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 18 квітня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С. В., зареєстрований в реєстрі за № 3376, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; застосувати як спосіб захисту його цивільних прав та інтересів відновлення становища, яке існувало до порушення (реституцію), а саме повернути первісному власнику

ОСОБА_3 майно - нежитлові приміщення з № 1 до № 5 (групи приміщень № 3) (в літ. А), загальною площею 136,90 кв. м, за адресою:

АДРЕСА_1 .

20 лютого 2025 року рішенням Голосіївського районного суду м. Києва в задоволенні позову відмовлено. Скасовано арешт, накладений ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14 липня 2023 року, на нежитлові приміщення з № 1 до № 5 (групи приміщень № 3), загальною площею

136,90 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , які належать на праві власності ОСОБА_5

27 травня 2025 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 20 лютого 2025 року змінено, викладено мотивувальну частину рішення в редакції постанови.

У липні 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 лютого 2025 року та постанову Київського апеляційного суду

від 27 травня 2025 року, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

15 серпня 2025 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу залишено без руху та надано десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

У вересні 2025 року до Верховного Суду надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги, зі змісту якої та доданих до неї додатків встановлено виконання особою, яка подає касаційну скаргу, вимог ухвали.

Касаційна скарга містить клопотання про заміну позивача у справі.

Заявник обґрунтовує вказане клопотання тим, що з 30 червня 2025 року він є новим кредитором ОСОБА_3 відповідно до договору про відступлення права вимоги за кредитним договором № 126/07В, укладеним між ним та ОСОБА_2 .

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про заміну сторони правонаступником, колегія суддів висновує про її задоволення, з огляду на таке.

Питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною першою статті 55 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Тому особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Водночас відповідно до статті 55 ЦПК України, яка визначає загальні положення процесуального правонаступництва, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України, частиною першою якої встановлено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Тобто процесуальне правонаступництво передбачає перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку з цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи.

Заміна будь-якого учасника справи судом не носить виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу, зокрема з метою справедливого судового розгляду, що вимагає дотримання фундаментального принципу рівності сторін, тобто надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.

Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Ураховуючи вищенаведене нормативно-правове регулювання спірних правовідносин, та з огляду на те, що на підставі договору про відступлення права вимоги від 30 червня 2025 року ОСОБА_2 передав

ОСОБА_1 право вимоги та інші права, що належать первісному кредитору за кредитним договором від 25 грудня 2007 року № 126/07В, за основною сумою боргу та відсотками, що на момент укладення договору становить 1 268 617,05 дол. США, колегія суддів вбачає можливим здійснити заміну позивача у цій справі з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 .

Касаційна скарга подана у строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження судових рішень за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, послалася на те, що суди не врахували правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 369/11268/16, від 07 жовтня 2020 року в справі № 755/17944/18, від 16 червня 2021 року в справі № 747/306/19, від 29 червня 2022 року в справі № 750/11492/19,

від 21 вересня 2022 року в справі № 465/7204/19, від 10 липня 2024 року в справі № 201/3274/21, від 09 серпня 2024 року в справі № 361/155/21, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження за пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, заявник вказує, що суди не дослідили зібрані у справі докази, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

На підставі наведеного та керуючись статтями 55, 389, 390, 392, 394, 395, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про заміну сторони правонаступником задовольнити.

Залучити ОСОБА_1 як правонаступника ОСОБА_2 до участі в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Морозова Світлана Володимирівна, приватний нотаріус Київського нотаріального округу Гришаєва Ірина Вікторівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, застосування реституції.

Відкрити касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва

від 20 лютого 2025 року та постанову Київського апеляційного суду

від 27 травня 2025 року.

Витребувати із Голосіївського районного суду м. Києва цивільну справу № 757/21774/23-ц за позовом ОСОБА_1 , який є правонаступником ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Морозова Світлана Володимирівна, приватний нотаріус Київського нотаріального округу Гришаєва Ірина Вікторівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, застосування реституції.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська