ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/7464/24 Номер провадження 22-ц/814/2591/25Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О. А. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Панченка О.О.,

Суддів: Одринської Т.В., Пікуля В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Горбенка Павла Володимировича на рішення Київського районного суду м. Полтави від 10 березня 2025 рокуухвалене у складі головуючого судді Самсонової О.А., повний текст судового рішення виготовлено - 10 березня 2025 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,-

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У жовтні 2024 року ТОВ «ФК «Фінтранс Україна» через представника за ордером адвоката Городніщеву Є.О. звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 03 листопада 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено електронний договір № 7235279 про надання споживчого кредиту (далі - кредитний договір). Відповідно до умов договору відповідач отримала кредит в сумі 15000,00 грн. строком на 360 днів.

25 липня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», як фактором, було укладено Договір факторингу №25.07/24-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором.

Відповідно до умов вищезазначеного договору позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача.

Відповідач неналежним чином не виконувала свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого перед позивачем у неї існує заборгованість в загальному розмірі 53805,00 грн., з яких сума кредиту 15000,00 грн., проценти за користування кредитом 20895,00 грн. та проценти за 60 календарних днів в розмірі 17910,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 10 березня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтранс Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтранс Україна» заборгованість за кредитним договором № 7235279 від 03 листопада 2023 року в розмірі 53805,00 грн. (з яких 15 000,00 грн.- тіло кредиту, 20895,00 грн. - заборгованість за відсотками, нараховані позивачем за 60 календарних днів проценти - 17910,00 грн.) на відшкодування витрат зі сплати судового збору - 2422,40 грн. та 10000 грн. на відшкодування витрат на правову допомогу, а всього стягнуто 66227,40 грн.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

З рішенням суду не погодився представник ОСОБА_1 - адвокат Горбенко Павло Володимирович та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохає рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує на те, щовідповідач та його представник, адвокат Горбенко П.В. не були присутні при проголошенні заочного рішення суду оскільки останнім було направлено на адресу суду заяву про відкладення судового розгляду у зв`язку з перебуванням на лікарняному. Зазначає, що судом не було забезпечено принцип змагальності сторін.

Зазначає, що неналежним доказом є смс-повідомлення про інформування відповідача про утворення заборгованості та перуступки прав вимогиги за кредитним договором, оскільки цей доказ наданий у письмовому вигляді, не є електронним доказом, оскільки надрукувати на листі паперу можливо будь-яку інформацію, яка відповідає інтересам позивача. Електронне листування між особами у месенджері (як і будь-яке інше листування) як доказ у справі може бути лише в тому випадку, якщо воно дає можливість встановити авторів цього листування та його зміст. Наведене узгоджується із висновком, сформованим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21.06.2023 у справі № 916/3027/21 (провадження № 12-8гс23).

Крім того, надана до позовної заяви картка обліку Договору також не може бути належним та допустимим доказом наявної заборгованості, оскільки належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розміру, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Будь-яких інших достатніх та належних доказів, на підтвердження перерахування відповідачу кредитних коштів кредитором до суду не надано, чим не виконано вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стосовно стягнення з відповідача витрат на правову допомогу адвоката в сумі 10000,00грн, то в цій вимозі позивачу слід відмовити, приймаючи до уваги, що ця сума є вочевидь завищеною, оскільки адвокат тільки склав позовну заяву з додатками і більше ні якої участі в розгляді справи не приймав, позовна заява за даним предметом не є складною і не потребує 12 годин на її підготовку та складення, як зазначив адвокат в звіті про надання правової допомоги.

Позивачем не надано належного доказу про сплату на користь адвоката 10 000,00 грн, матеріали справи містять лише рахунок-фактура за надання правничої (правової), інших доказів про сплату коштів адвокату, відсутні.

09.06.2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Фінтраст Капітал» - адвокат Крюкова М.В. надала Полтавському апеляційному суду відзив на апеляційну скаргу в якому прохає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 13 статті 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на ціну позову та зазначені норми закону, дана справа має розглядатися у письмовому провадженні без повідомлення її учасників.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що 03.11.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено електронний Договір № 7235279 про надання споживчого кредиту, за умовами якого кредитодавець надав, а ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 15000,00 грн., строком на 360 днів, який зобов`язалася повернути, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п. 1.3, п. 1.4 Кредитного договору).

Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 8 днів. Детальні терміни(дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів) , що є Додатком №1 до цього Договору.

Відповідно до п. 1.5. Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору.

Відповідно до п.п. 2.1. п.2 Кредитного договору кошти надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .

Згідно з п.п. 2.4. п. 2 Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1 Договору.

Відповідно до п. 3.1. договору нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт".

Відповідно до п.п. 3.4 договору розмір процентної ставки, встановлений в п.1.5 Договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії Договору та не може бути збільшений Товариством в односторонньому порядку.

За змістом п. 5.6. кредитного договору погашення заборгованості здійснюється у такій черговості: у першу чергу здійснюються платежі з повернення простроченої суми кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; у другу чергу сплачується сума кредиту та проценти за користування кредитом; у третю чергу здійснюється сплата неустойки та інших платежів відповідно до Договору.

Для підписання Кредитного договору ОСОБА_1 було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором «НОМЕР_4» відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали Кредитний договір.

TOB «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 15000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується інформацією, наданою ТОВ «Пейтек Україна» за вих. № 20240809-2.3 від 09.08.2024 року.

Зокрема, ТОВ «Пейтек Україна» повідомлено, що ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» () надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків.

Відповідно до зазначеного Договору було успішно перераховано кошти на платіжні картки клієнтів від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА»: 33) 03.11.2023 19:15:04 на суму 15 000 грн., номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» 1db2bd1f-e0b8-49e6-b6c1-cb5ed6e42a24, номер транзакції в системі ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» 40190710, Session ID 01, сайт торгівця - https://creditplus.ua, код авторизації - 936512, банк-еквайр - АТ «ПУМБ», призначення платежу: зарахування на картку, маска картки № НОМЕР_1 .

Зарахування 03 листопада 2023 року коштів в сумі 15000 грн. на рахунок ОСОБА_1 також підтверджено інформацією АТ «Універсал Банк» від 23.01.2025 №БТ/691 (а.с. 170).

ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за укладеним Кредитним договором № 7235279 від 03.11.2023 року не виконала.

Відповідно до картки обліку Договору відповідачем частково сплачено заборгованість за процентами та на погашення тіла кредиту, але в повному обсязі борг не погашено.

Розмір заборгованості, право вимоги якої за договором факторингу передана позивачу, становить15000,00грн.(тіло кредиту) + 20895,00 грн. (проценти). Також за період з 25.07.2024 по 22.09.2024 (60 днів) в межах строку дії кредитного договору, відсотки за користування кредитом які становлять 17910,00 грн.

Таким чином загальна заборгованість за кредитним договором 53805,00 грн.

Підпунктом 3 п. 4.1. Кредитного договору передбачено, що ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Відповідача.

25 липня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» як клієнтом, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», як фактором, було укладено Договір факторингу №25.7/24-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за спірним Кредитним договором.

ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» є фінансовою установою, що підтверджується долученими до матеріалів справи документами.

Відповідно до п. 1.1. Договору Факторингу №25.07/24-Ф за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Згідно з п. 1.2 Договору Факторингу №25.07/24-Ф перехід від клієнта до фактора до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого Фактор (Позивач) стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.

Отже, до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (на даний час - ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») відповідно до укладеного Договору факторингу №25.07/24-Ф перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором.

Задовольняючи позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не спростовано належними і допустимими доказами факту отримання кредитних коштів, факту прострочення виконання зобов`язання і своєчасного повернення коштів, а також правильність нарахування відсотків.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Предметом позову є стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»заборгованості за кредитним договором № 7235279 від 03.11.2023 року на загальну суму 53805,00 грн.

Згідно ч.1 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, щодо дійсності якого заперечує відповідач, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, кредитний договір було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Авентус Україна» в електронній формі тапідписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора «НОМЕР_4», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений Відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що Відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі Кредитний договір.

Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 р. дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». Тому підписання ОСОБА_1 шляхом зазначення одноразового ідентифікатора відповідає вимогам чинного законодавства.

Подібна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у справі №127/33824/19 від 07.10.2020 р., «Без отримання листа на адресу електронної пошти і смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі».

У постанові Верховного Суду від 29.01.2021 р. у справі №922/51/20 був сформульований правовий висновок, відповідно до якого учасник справи на обґрунтування своїх вимог і заперечень має право подати суду електронний доказ у таких формах: оригінал; електронна копія, засвідчена електронним цифровим підписом; паперова копія, посвідчена в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стосовно перерахування коштів ОСОБА_1 згідно вказаного договору колегія суддів зазначає, що переказ коштів, виданих в рамках кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто в заяві на отримання Кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера, зазначений Платіжний провайдер має відповідну Ліцензію Національного банку України на здійснення переказів коштів у національній валюті без відкриття рахунків та внесений в Державний реєстр фінансових установ, що підтверджується свідоцтвом.

Також АТ "Універсал Банк» листом від 23.01.2025 № БТ/691 підтвердив, що банківська карта НОМЕР_2 була емітована банком на ім`я ОСОБА_1 ( НОМЕР_3 ) (т.1 а.с.170).

Також п.3 п.4.1 Кредитного договору передбачено, що ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідача.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми сплаченої фактором клієнтові.

Враховуючи невиконання ОСОБА_1 своїх боргових зобов`язань перед кредитором 25 липня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «ФК«Фінтранс Україна», як фактором, було укладено Договір факторингу № 25.7/24-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором.

Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило ОСОБА_2 шляхом направлення на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначену при укладенні Кредитного договору відповідного повідомлення.

З огляду на викладене факт перерахування коштів на кредитну картку відповідача і, відповідно, отримання нею коштів у сумі 15000 грн. доведений належними і допустимими доказами, зокрема довідкою про перерахування коштів, розрахунком заборгованості по процентам викладеному в окремому документі і здійсненим у відповідності до умов укладеного договору.

Щодо витрат на правничу допомогу

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (ч.2 ст.134 ЦПК України). Пункт 9 частини 3 статті 175 ЦПК України також передбачає подання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

На підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу понесених в суді першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» надалосуду наступні докази: Договір № 28/03-2024 про надання правової допомоги від 28.03.2024 року та Додаткову угоду № 1 до договору № 28/03-2024 про надання правової допомоги від 28.03.2024 року від 10 грудня 2024 року та копію ордеру на надання правничої допомоги.

Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно із частотною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Водночас, згідно із частиною 4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Зважаючи на наведене, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих послуг, оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також те що адвокат брав участь при розгляді справи судом першої інстанції, виходячи із засад розумності та справедливості, колегія суддів приходить до висновку, що вартість наданих послуг у розмірі 10 000 грн. є співмірною зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт).

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відтак, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Київського районного суду м. Полтави від 10 березня 2025 рокуухвалене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Горбенка Павла Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 10 березня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 30 вересня 2025 року.

Головуючий суддя О.О.Панченко

Судді: Т.В. Одринська

В.П. Пікуль