ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-4635/09Головуючий у 1-й інстанції Дзюбановський Ю.І.
Провадження № 22-ц/817/754/25 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючої - Храпак Н.М.

Суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

за участі секретаря - Гичко К.С.

та сторін: представника позивача Ніценка О.С., представника відповідача адвоката Покотила Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 2-4635/09 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Покотило Юрій Володимирович, на заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 серпня 2009 року, ухваленого суддею Дзюбановським Ю.І., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

В С Т А Н О В И В:

у травні 2009 року ВАТ АБ «Укргазбанк», в особі відділення «Тернопільське обласне управління» ВАТ АБ «Укргазбанк», звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що 05.01.2007 між ВАТ АБ «УКРГАЗБАНК», правонаступником прав та обов`язків якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №127, відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит в сумі 17 780,00 доларів США, на придбання автомобіля Great Wall Suv CC64600», 2005 року випуску, на строк з 05 січня 2007 по 04 січня 2013 року, із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 12,5 % річних, а на залишок простроченої заборгованості за простроченим кредитом, виходячи із 13,5 % річних, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості.

За умовами договору банк зобов`язався відкрити позичальнику позичковий рахунок № НОМЕР_1 та видати позичальнику кредит в сумі 17 780,00 доларів США з позичкового рахунка, шляхом перерахування суми кредиту на рахунок продавця .

Пунктом 5.3 кредитного договору встановлено, що за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі 5% річних від суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості.

В пункті до 2.1. розділу II кредитного договору зазначено, що згідно договору застави від 05 січня 2007 року, укладеного між банком та позичальником, який є невід`ємною частиною кредитного договору, у забезпечення виконання зобов`язань за договором, банком приймається в заставу автомобіль, Great Wall Suv CC64600, придбаний за кредитні кошти заставною вартістю 89 800, 00 грн.

Крім цього, 05.01.2007 для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 (поручителем), ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір поруки № 42, відповідно до пункту 1.1. якого поручитель поручається перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором № 127 від 05.01.2007, укладеного між кредитором та позичальником.

Поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору (п. 1.2. договору поруки).

Згідно п.2 договору поруки у випадку невиконання позичальником зобов`язань по кредитному договору кредитор звертається з письмовою вимогою про виконання зобов`язань по кредитному договору до позичальника та/або поручителя. Поручитель зобовязаний не пізніше двох днів з дати письмової вимоги перерахувати суму заборгованості позичальника за кредитним договором на рахунки кредитора.

Банк виконав свої договірні зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти, що підтверджується розпорядженням від 05.01.2007.

При цьому, в зв`язку з невиконанням позичальником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами виникла прострочена заборгованість за вказаним договором.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором за основною сумою боргу 10 124,86 долари США, нараховані відсотки 138,18 доларів США, несплачені проценти по кредиту 1 364,73 долари США, несплачена заборгованість по тілу кредиту 2 677,14 доларів США, пеня за порушення строків повернення кредиту 968,96 гривень, надсилання телеграм 169,86 гривень, тобто всього: 14 304,91 долари США та 1 138,82 гривень, а також, стягнути судові витрати.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 серпня 2009 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість в сумі 14 304,91 доларів США, що еквівалентно 114 296,23 гривень, яка включає: 10 124,86 доларів США заборгованість за основною сумою боргу, 138,18 доларів США - нараховані відсотки, 1 364,73 доларів США - несплачені проценти по кредиту, 2 677,14 доларів США - несплачена заборгованість по тілу кредиту, 968,96 гривень - пеня за порушення строків повернення кредиту, 250 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення, 1 052,99 грн судового збору, 169,86 грн судових витрат.

17 квітня 2025 року через підсистему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 адвокат Покотило Ю.В. звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, із заявою про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 серпня 2009 року у цивільній справі за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій просив: поновити строк на оскарження заочного рішення, заочне рішення скасувати та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 травня 2025 року клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Покотило Юрій Володимирович, про поновлення строку на оскарження заочного рішення задоволено.

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Покотило Юрій Володимирович, про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 серпня 2009 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без задоволення.

Не погоджуючись із рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 серпня 2009 року, ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Покотило Юрій Володимирович подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи та неправильним застосування норм матеріального права, просить скасувати заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 серпня 2009 року та постановити нове судове рішення, яким в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги представник заявника зазначив, із заочного рішення вбачається, що заборгованість було стягнуто на підставі кредитного договору №127 від 05.01.2007 року, копія якого міститься в матеріалах справи.

Згідно пунктів 1.1., 1.3 та 3.1.1 кредитного договору банк надавав позичальнику кредит в сумі 17 780,00 доларів США на придбання автомобіля, шляхом перерахування суми кредиту на рахунок продавця автомобіля.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази належного виконання банком своїх зобов`язань за договором, зокрема, докази перерахування кошів в сумі 17 780,00 доларів США продавцю автомобіля.

Так, в матеріалах справи наявне Розпорядження від 05.01.2007 року, яким було зобов`язано операційний відділ Тернопільської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» видати кредит в сумі 17 1780,00 дол.США, на купівлю автомобіля, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, здійснивши відповідну бухгалтерську проводку.

Однак документального підтвердження виконання цього розпорядження

платіжного доручення, матеріали справи не містять.

Крім того, як вбачається з листа ВАТ АБ «Укргазбанк» від 18.11.2008 року банк вимагав від позичальник погасити заборгованість за кредитом до 30.11.2008 року.

Таким чином, банк в односторонньому порядку змінив строк повернення кредиту на 30.11.2008 року

Однак, як вбачається з розрахунків заборгованості, доданих до позовної заяви, заяви про уточнення (збільшення) позовних вимог та доданого до неї розрахунку заборгованості позивачем було нараховано відсотки та пеню не лише до 30.11.2008 року, а й за період з 01.12.2008 року до 31.08.2009 року, що було неправомірним.

Крім цього, вказують, що підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором солідарно з позичальника та поручителя були відсутні.

Як вбачається з договору поруки, підставою для настання у поручителя обов`язку з виконання зобов`язань позичальника договором поруки, сторони визначили звернення кредитора з письмовою вимогою про виконання зобов`язань по кредитному договору, яка підлягала виконанню не пізніше 2-х днів з дати письмової вимоги шляхом перерахування грошових коштів на рахунки, номера яких мали би бути зазначені у цій вимозі (пункти 2.1, 2.2 договору поруки).

Проте матеріали справи не містять такої письмової вимоги про виконання зобов`язань по кредитному договору як і доказів її вручення чи направлення на адресу поручителя.

При цьому, пунктом 5.2 договору поруки передбачено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя.

Як уже зазначалось, банк в односторонньому порядку змінив строк повернення кредиту на 30.11.2008 року, у зв`язку із чим шестимісячний строк, передбачений п.5.2 договору поруки, сплив 31.05.2008 року.

Оскільки вимога до поручителя, передбачена пунктами 2.1 та 2.2 договору поруки до поручителя не була пред`явлена, порука ОСОБА_2 на момент ухвалення заочного рішення була припиненою, що виключало можливість солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителя.

Представник ПАТ АБ "Укргазбанк" Ніценко О.С. подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 серпня 2009 року, залишити без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу зазначено, що заявник в апеляційній скарзі вказує на відсутність в матеріалах справи доказів належного виконання банком своїх зобов`язань за договором, зокрема, доказів перерахування кошів в сумі 17780,00 доларів США продавцю автомобіля.

Однак дані твердження заявника не відповідають дійсності, оскільки позивач, на підставі розпорядження від 05.01.2007 року, зарахував ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 17 780,00 дол. США на його поточний рахунок в іноземній валюті № НОМЕР_2 . В той же день відповідачем було проведено подальші банківські операції, а саме: спочатку ці кредитні кошти у розмірі 17 780,00 дол. США були зняті ним з рахунку на підставі заяви на видачу готівки № 68_41 від 05.01.2007 року; потім проведено валютно-обмінну операцію готівкових коштів в іноземній валюті; отримані від валютно-обмінної операції кошти в національній валюті (89 800,00 грн.) були перераховані на рахунок автосалону, згідно квитанції № 11947 від 05.01.2007 року. Крім того, 05.01.2007 року актом перевірки цільового використання кредитних коштів, відповідач ОСОБА_1 засвідчив, що отримані ним кредитні кошти у позивача в розмірі 17 780,00 дол. США використані по цільовому призначенню, а саме: придбання автомобіля GREAT WALL.

Також, в апеляційній скарзі заявник зазначає про відсутність підстав для солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з нього та його поручителя. Однак до заяви про перегляд заочного рішення не додано доказів, які підтверджують повноваження адвоката Покотила Ю.В або ОСОБА_1 представляти інтереси поручителя ОСОБА_2 (надалі - Відповідача 2), а отже будь-які питання, що стосуються прав та інтересів останнього не можуть бути предметом судового розгляду при перегляді заочного рішення по справі № 2-4635/09. До апеляційної скарги відповідач ОСОБА_1 та його представник також не надали підтвердження повноважень представляти його інтереси тощо.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Покотило Ю.В. апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, зіславшись на мотиви викладені у ній.

Представник позивача ПАТ АБ «Укргазбанк» Ніценко О.С. у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення № 080, яке повернулося у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною ним адресою.

Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно з п.3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційних скарг, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи із такого.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 05.01.2007 між ВАТ АБ «УКРГАЗБАНК», правонаступником прав та обов`язків якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №127 (а.с.5-6, т.1), за умовами якого банк надав, а позичальник прийняв кредит в розмірі 17 780,00 доларів США, на придбання автомобіля Great Wall Suv CC64600, 2005 року випуску, на строк з 05 січня 2007 по 04 січня 2013 року, із сплатою процентів за користування кредитом виходячи із 12,5 % річних(п. 1.1., п. 1.3 Кредитного договору).

Відповідно до п.2.1. розділу II кредитного договору в забезпечення зобов`язань за даним договором, банком прийнято автомобіль Great Wall Suv CC64600, 2006 р.в., придбаний за кредитні кошти заставною вартістю 89 800, 00 грн, згідно договору застави від 05 січня 2007 року, укладеного між банком та позичальником, який є невід`ємною частиною кредитного договору.

За умовами договору банк зобов`язувався відкрити позичальнику позичковий рахунок № НОМЕР_3 та видати позичальнику кредит в сумі 17 780, 00 дол.США з позичкового рахунка № НОМЕР_3 в ТФ ВАТ АБ «Укргазбанк», МФО 338824, шляхом перерахування суми кредиту на рахунок продавця (п.п.3.1.1. п.3.1 кредитного договору).

Як передбачено п.п.3.1.8. п.3.1 кредитного договору на залишок простроченої заборгованості за простроченим кредитом проценти нараховуються, виходячи із 13,5 % річних, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості (п. 3.1.8. Кредитного договору).

Позичальник зобов`язувався протягом терміну дії договору повертати заборгованість по сумі кредиту не пізніше 1-го числа кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, в розмірі не менше 246,94 доларів США на місяць, а останній платіж 04.01.2013 у розмірі 247,26 доларів США у день закінчення терміну користування кредитом.

Відповідно до п.п.3.3.2 п.3.3. кредитного договору позичальник зобов`язувався, у разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом, сплачувати проценти за користування кредитом виходячи з процентної ставки, встановленої п. 3.1.8 цього договору, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості.

Окрім цього, пунктом 5.3 кредитного договору встановлено, що за порушенням строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів за користуванням кредитом, позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі 5% річних від суми невиконаного зобов`язання за кожен день простроченого платежу від дня виконання такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності.

Як підтверджується матеріалами справи, а саме розпорядженням про видачу кредиту від 05.01.2007, банк покладені на нього зобов`язання в частині видачі 17 800 доларів США кредиту виконав належним чином (а.с.8, т.1).

Крім цього, для забезпечення виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором № 127 від 05.01.2007, між Тернопільською філією ВАТ АБ «УКРГАЗБАНК» (кредитор), ОСОБА_2 (поручитель) та ОСОБА_1 (позичальник) був укладений договір поруки за №42 від 05 січня 2007 року, за умовами якого поручитель поручається перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договорі №127 від 05.01.2007 в повному обсязі (а.с.7, т.1).

Поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору та відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж об`ємі, що і позичальник за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язань в повному обсязі (п. 1.2., п.1.3 договору поруки).

Згідно п.2 договору поруки у випадку невиконання позичальником зобов`язань по кредитному договору кредитор звертається з письмовою вимогою про виконання зобов`язань по кредитному договору до позичальника та/або поручителя. Поручитель зобовязаний не пізніше двох днів з дати письмової вимоги перерахувати суму заборгованості позичальника за кредитним договором на рахунки кредитора.

Як вбачається із розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №127 від 05.01.2007, станом 01.09.2009 за відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором за основною сумою кредиту 14 304,91 доларів США , як включає 10 124,86 доларів США, нараховані відсотки 138,18 доларів США, несплачені проценти по кредиту 1 364,73 доларів США, несплачена заборгованість по тілу кредиту 2 677,14 доларів США, пеня за порушення строків повернення кредиту 968,96 гривень( а.с.54-55, т.1).

18.11.2008 та 31.03.2009 на адресу відповідачів були направлені вимоги про сплату заборгованості за кредитним договором, які залишені без належного реагування та задоволення (а.с.21-24, т.1).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, відповідачі в порушення умов кредитного договору та договорів поруки належним чином не виконали умов кредитного договору за №127 від 25 січня 2007 року, своєчасно та в повній сумі не сплачували щомісячні платежі за кредитним договором, внаслідок чого станом на 01 вересня 2009 року виникла заборгованість за кредитним договором за №127 від 25 січня 2007 року в сумі 14 304,91 доларів США, що еквівалентно 114 296,23 гривень, яка включає: 10 124,86 доларів США заборгованість за основною сумою боргу, 138,18 доларів США - нараховані відсотки, 1 364,73 доларів США - несплачені проценти по кредиту, 2 677,14 доларів США - несплачена заборгованість по тілу кредиту, 968,96 гривень - пеня за порушення строків повернення кредиту, а тому майнові права позивача підлягають захисту, шляхом стягнення зобов`язання боржників виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та сплати відсотків за його користування.

Колегія суддів вважає висновки суду такими, що відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом статей 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, судом першої інстанції вірно встановлено, що 05.01.2007 між ПАТ АБ «Укргазбанк» та позичальником ОСОБА_1 укладено кредитний договір №127, який підписаний відповідачем власноручним підписом, за умовами якого банк надає позичальнику кредит у розмірі 17 780, 00 доларів США, на придбання автомобіля Great Wall Suv CC64600, 2005 року випуску, на строк з 05 січня 2007 по 04 січня 2013 року, із сплатою процентів за користування кредитом виходячи із 12,5 % річних.

Отже, враховуючи, що кредитний договір №127 від 05.01.2007 підписаний відповідачем, що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов щодо суми кредиту, строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, розмір і тип процентної ставки, орієнтовну сукупну вартість кредиту та уклали в належній письмовій формі кредитний договір.

Також, із матеріалів справи встановлено, що на підставі розпорядження від 05.01.2007, зарахував ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 17 780,00 доларів США на його поточний рахунок № НОМЕР_2 . В той же день, на підставі заяви на видачу готівки № 68_41 від 05.01.2007 року відповідачем було отримано кредитні кошти у розмірі 17 780,00 дол. США та відповідно до квитанції №11947 від 05.01.2007 отримані кошти в сумі 89 800, 00 грн, ( що по курсу НБУ становить 17 782,18 дол. США) були перераховані на рахунок №9 автосалону ТОВ Нива- Прим`єр.

Крім того, 05.01.2007 актом перевірки цільового використання кредитних коштів, відповідач ОСОБА_1 своїм підписом засвідчив, що отримані ним кредитні кошти у позивача в розмірі 17 780,00 дол. США, згідно кредитного договору № 127 від 05.01.2007, використані по цільовому призначенню, а саме: придбання автомобіля GREAT WALL, 2005 року випуску.

Таким чином, системний аналіз матеріалів справи, дають підстави для висновку, що позивачем надані суду належні та допустимі докази, щодо надання кредитних коштів та отримання таких коштів відповідачем ОСОБА_1 за кредитним договором №127 від 05.01.2007, а також перерахування кредитних коштів на рахунок продавця автомобіля.

Разом з тим, слід звернути увагу на те, що відповідачем не надано суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду належних і допустимих доказів того, що відповідні кредитні кошти не були отримані відповідачем та перераховані на рахунок продавця автомобіля.

Тому у колегії суддів відсутні підстави для сумніву, що ОСОБА_1 не було перераховано визначену умовами договору кредитних коштів, що підтверджується наведеними доказами та не спростовано відповідачем, який будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору не заявляв.

Відтак, доводи апеляційної скарги з приводу відсутності доказів належного виконання банком своїх зобов`язаннь за кредитном договором, колегією суддів відхиляються, як необґрунтовані та безпідставні, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та спростовуються наведеним судом обставинами та дослідженими доказами, яким суд надав відповідну правову оцінку. При цьому, спірний договір в судовому порядку не оскаржувався, не визнавався недійсним, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаного правочину.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо нарахування відсотків поза межами строку кредитування, встановленому у договорі, то слід зазначити таке.

За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12, провадження №14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Як вбачається з матеріалів справи, що кредитний договір № 127 від 05 січня 2007 року був укладений на строк з 05 січня 2007 року по 04 січня 2013 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 12,5% річних.

Крім цього, в матеріалах справи є листи-вимоги про сплату заборгованості позичальнику ОСОБА_1 та поручителю ОСОБА_2 від 18.11.2008 та 31.03.2009, проте відсутні докази того, що ОСОБА_1 направлялася вимога про дострокове погашення боргу та докази того, що він отримав таку вимогу.

Разом з цим, слід звернути увагу на те, що заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду від 27 серпня 2009 року про стягнення солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №127 від 05.01.2007 року частково виконано, що стверджується наявністю виконавчого провадження ВП № 20087989, в рамках якого був реалізований 17.01.2011 року в примусовому порядку заставний автомобіль, згідно протоколу №21/206/10/з-1 проведення аукціону, складеного організатором аукціону СП «ЮСТИЦІЯ» та 19.01.2011 року кошти від реалізації цього майна були отримані позивачем у розмірі 25 554,83 грн, згідно виписки по рахунку № НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ), в зв`язку з чим саме на погашення відсотків була зарахована частина коштів.

Окрім примусової реалізації заставного автомобіля у 2011 році, з метою подальшого виконання рішення суду по справі № 2-4635/09, органами виконавчої служби здійснювалось звернення стягнення на заробітну плату відповідача в рамках виконавчих проваджень, згідно: постанов про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 23.02.2017 року, від 22.09.2017 року, від 03.07.2018 року, від 09.03.2021 року за виконавчим провадженням ВП № 49372229; постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 19.08.2021 року за виконавчим провадженням ВП № 66155105.

Факт стягнення коштів за рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 серпня 2009 року підтверджується також випискою по рахунку НОМЕР_6 ( НОМЕР_7 ), № 72.840 USD ( НОМЕР_8 ) (а.с.242- 255, т.1).

Таким чином, колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення в частині стягнення відсотків за користування кредитом за відсутні, з огляду на те, що рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 серпня 2009 року частково виконано, а вимог щодо стягнення безпідставно набутих коштів відповідачем ОСОБА_1 не заявлено.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність підстав для солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 слід зазначити, що до заяви про перегляд заочного рішення не додано доказів, які підтверджують повноваження адвоката Покотила Ю.В або ОСОБА_1 представляти інтереси поручителя ОСОБА_2 (надалі - Відповідача 2), а отже будь-які доводи, що стосуються прав та інтересів останнього не можуть бути предметом судового розгляду при перегляді заочного рішення по справі № 2-4635/09. Також до апеляційної скарги відповідач ОСОБА_1 та його представник не надали підтвердження повноважень представляти його інтереси тощо.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції тане впливають на правильність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при винесенні судового рішення про задоволення позовних вимог були належним чином оцінені наведені сторонами доводи й подані докази, об`єктивно встановлені обставини справи та правильно застосовані норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи по суті, у значній мірі зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Покотило Юрій Володимирович, слід залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 серпня 2009 року залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Покотило Юрій Володимирович, залишити без задоволення.

Заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 серпня 2009 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 26 вересня 2025 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: О.З. Костів

М.В. Хома