Справа № 462/7561/25
УХВАЛА

06 жовтня 2025 року суддя Залізничного районного суду міста Львова Палюх Н.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, у якій просить забезпечити позов до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, шляхом накладення арешту на автомобіль марки Jeep модель Patriot, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом заборони ОСОБА_2 чи уповноваженими нею особами вчиняти будь-які дії пов`язані з відчуженням та перереєстрацією на іншу фізичну чи юридичну особу вказаного автомобіля, заборони здійснення зміни номерних знаків, а також забороною перетину (переміщення) вказаним легковим транспортним засобом митної території України; накладення арешту на готівкові кошти, які містяться на банківському рахунку ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , рахунок НОМЕР_3 , IBAN НОМЕР_4 , банк АТ КБ Приват Банк, заборонивши проведення будь-яких банківських операцій, платежів, пов`язаних з готівковим, безготівковим зняттям, переказом коштів з рахунку, погашення/списання боргу; накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, який на праві власності належить ОСОБА_2 , а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування даної заяви покликається на те, що шлюбні відносини між ними припинились з часу його потрапляння в полон у грудні 2022 року, а фактичні з червня 2025 року. Спільне господарство ними не ведеться, вони не проживають разом. Примиренні між ним та відповідачкою не можливе, у тому числі з морально-етичних аспектів, а також вчинення відповідачем дій, які підривають ідеали сімейного життя і поняття про шлюб. Усі ці обставини спонукають його подати заяву про розірвання шлюбу та вжити заходів забезпечення позову до подачі такої заяви. За наведеного просить заяву про забезпечення позову задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що подане заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.150 ЦПК України видом забезпечення позову є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або пілягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відтак, заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто бути безпосередньо зв`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається із змісту заяви про забезпечення позову, необхідність забезпечення позову заявник мотивує тим, що він має намір та зобов`язується подати позовпро розірвання шлюбу.

Разом з тим, заявником не надано жодних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову, про які просить заявник, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду за наслідками розгляду у майбутньому позову про розірвання шлюбу.

Таким чином, суд приходить до переконання, що заявником не доведено належними та допустимими доказами того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернеться до суду.

За наведеного у суду відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, відтак у задоволенні такої слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення.

Суддя: