ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/1146/24 Номер провадження 22-ц/814/1734/25Головуючий у 1-й інстанції Свістєльнік Ю. М. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Обідіна О.І., Чумак О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в його інтересах представником - адвокатом Фєдосєєвим Дмитром Олександровичем,

на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 21 січня 2025 року, постановлене суддею Свістєльнік Ю.М.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Акціонерне товариство «Полтаваобленерго», про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

22.04.2024 ТОВ «Полтаваенергозбут» звернулося в суд із указаним позовом у якому просило стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 8053,20 грн. та витрати зі сплати судового збору, які склали 3028,00 грн.

В обґрунтування підстав позову зазначає, що здійснює діяльність з розподілу електричної енергії, у тому числі, на об`єкті споживача ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначає, що ОСОБА_1 приєднався до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № від 01.01.2019 на умовах комерційної пропозиції №8-УП, відповідно до чинного договору про користування електричною енергією №7/00205 від 14.05.2007 та шляхом фактично спожитої електричної енергії на об`єкті, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , обсягом 4840 кВт*год.

Постачальник, продаючи електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок останнього у період із 01.01.2019 по 01.03.2024, виконує умови договору належним чином. Споживач у вказаний період спожив електричної енергії на загальну суму 8 053,20 грн. Зокрема, за період із вересня 2020 року по жовтень 2021 року відповідач, недотримуючись строків розрахунку порушив зобов`язання, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, заявлена позивачем до стягнення у розмірі 8 053,20 грн., разом із судовими витратами зі сплати судового збору у розмірі 3 028,00 грн.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 21.01.2025 позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 8 053,20 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» на відшкодування понесених судових витрат 3 028,00 грн.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що позивачем підтверджено належними доказами, не спростованими відповідачем, порушення останнім умов зобов`язання, унаслідок чого утворилася заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 8 053,20 грн., яка підлягає стягненню в судовому порядку включно із витратами зі сплати судового збору.

Відповідач, в інтересах якого діє представник адвокат Фєдосєєв Д.О., із рішенням суду першої інстанції не погодився та подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Доводить, що позивачем нараховано відповідачу заборгованість за об`єктом споживання, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 у кількості 4840 кВт/год. на суму 8053,20 грн., а житловий будинок відповідача розташований за адресою АДРЕСА_1 . При цьому, із вищевказаних рахунків наданих Позивачем вбачається, що споживання електричної енергії відповідачем за період з 01.01.2019 по 01.03.2024 за адресою АДРЕСА_1 , завжди становив 0 кВт. на годину.

На підтвердження викладеного посилається на наступні докази:

- по-перше, рахунок (повідомлення) за спожиту електроенергію за вересень 2020 року №20912/202009/PZ04, у якому вказано адресу споживача АДРЕСА_2 ;

- по-друге, претензією №144 від 29.09.2020 про сплату заборгованості за спожиту електричну енергію по договору постачання електричної енергії №, де вказано, що фактичне споживання електричної енергії здійснюється за адресою АДРЕСА_2 .

Вважає, що при постановленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що актом №5353 проведеної експертизи лічильника електричної енергії від 10.03.2021 об`єктивно підтверджено, що перевірений лічильник типу ЦЄ6807Бк зав. №Д3834100 визнано не придатним для подальшої експлуатації; лічильник електричну енергію не обраховує; пломби електролічильника не є пошкодженими. При цьому, експертизою не встановлено причин несправності лічильника та не встановлено вини споживача. А також, письмовими доказами підтверджено, що внутрішньо-переміщена особа ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 ніколи не проживав.

Наведене, на думку сторони відповідача, ставить під сумнів правомірність розрахунків, здійснених ТОВ «Полтаваенергозбут», адже їх основою були недостовірні показники, а також помилка у адресі об`єкту споживання.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (ч.1 ст.368 ЦПК України) без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.369 ЦПК України).

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 05.09.2006 державним нотаріусом Глобинської державної нотаріальної контори Джусь С.В., ОСОБА_1 є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 ./а.с.21 т.1/.

14.05.2007 між Глобинською філією ВАТ «Полтаваобленерго» та ОСОБА_1 укладено договір №7/00205 про користування електричною енергією. Відтак, ОСОБА_1 приєднався до умов Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № від 01.01.2019 у на умовах Комерційної пропозиції №8-УП, відповідно до чинного договору про користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1 ./а.с.22-23, 31-38 т.1/.

До позовної заяви позивачем надано: рахунки (повідомлення) за спожиту електроенергію, нараховану ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 : за вересень 2020 року в розмірі 9 957,60 грн.; жовтень 2020 року 11 912,40 грн.; листопад 2020 року 13 800,00 грн.; грудень 2020 року 15 754,80 грн.; січень 2021 року 17 787,60 грн.; лютий 2021 року 8 053,20 грн.; березень 2021 року 8 968,80 грн.; квітень 2021 року 9 775,20 грн.; травень 2021 року 10 608,48 грн.; червень 2021 року 11 483,76 грн.; липень 2021 року 12 461,52 грн.; серпень 2021 року 11 483,76 грн.; вересень 2021 року 11 483,76 грн.; жовтень 2021 року 8 053,20 грн./а.с.7-10 т.1/

Згідно із розрахунком заборгованості за спожиту електричну енергію та її оплати по договору про постачання електричної енергії постачальником, універсальних послуг № від 01.01.2019 за період із 01.01.2019 по 01.03.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , загальна сума заборгованості становить 8 053,20 грн./а.с.5 т.1/

29.09.2020 ТОВ «Полтаваенергозбут» направлено ОСОБА_1 претензію №144 про сплату заборгованості за спожиту електричну енергію по договору постачання електричної енергії №./а.с.6 т.1/

10.03.2021 Цехом з ремонту електролічильників АТ «Полтаваобленерго» проведено експертизу лічильника електричної енергії, про що формлено Акт №5353 від 10.03.2021, яким визнано лічильник не придатним для подальшої експлуатації; зазначено, що лічильник електроенергію не обраховує; порушено міжповірочний інтервал./а.с.93-94 т.1/

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив із того, що між сторонами виникли правовідносини з надання послуг постачання електричної енергії, за яким постачальник ТОВ «Полтаваенергозбут» продає електричну енергію споживачу ОСОБА_1 для забезпечення потреб споживача, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі.

При цьому, суд першої інстанції погодився із доводами позивача, що відповідно до нормативних актів, які регулюють спірні правовідносини, зокрема п.2.1.18. п.2.1.19 ПРРЕЕ, саме АТ «Полтаваобленерго» як оператор системи електропостачання є відповідальним за формування даних щодо обсягів спожитої електроенергії, на підставі яких ТОВ «Полтаваенергозбут» формує рахунки (розраховує розмір плати) за спожиту електроенергію.

Відтак, враховуючи встановлені реальні покази лічильника щодо обсягів спожитої електричної енергії, ТОВ «Полтаваенергозбут» нараховано вартість спожитої електричної енергії за період з 01.01.2019 по 01.03.2024 у розмірі, неспростованому відповідачем, який склав 8 053,20 грн.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується із огляду на наступне.

Статтею 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до пункту 84 статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання.

Згідно з частиною третьою статті 49 Закону України «Про ринок електричної енергії» основний споживач зобов`язаний укласти з оператором системи розподілу, на території здійснення ліцензованої діяльності з розподілу якого розташовані його мережі, договір про спільне використання електричних мереж за типовою формою, затвердженою регулятором.

Відповідно до частини третьої статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний: 1) сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; 2) надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії; 3) дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів; 4) врегулювати у порядку, визначеному кодексом систем розподілу, відносини щодо технічного забезпечення розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу.

Постановою НКРЕКП від 26 жовтня 2018 року №1268 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих не побутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території суб`єктами господарювання, які провадять діяльність з передачі електричної енергії локальними (місцевими) електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом, які мають намір отримати ліцензію на розподіл електричної енергії та на яких не поширюються вимоги пункту 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії».

Відповідно до додатку № 3 до Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих непобутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого покладається виконання функцій універсальної послуги на закріпленій території, затверджених постановою НКРЕКП №1268 від 26.10.2018, ТОВ «Полтаваенергозбут» виконує функції постачальника універсальних послуг на території Полтавської області.

Передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих не побутових споживачів (бюджетних установ) під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу (АТ «Полтаваобленерго» не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам (пункт 13 розділу XVII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону).

У відповідності до пункту 2 та пункту 7 Постанови № 312 Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року та пункту 3.1.5. «Правил роздрібного ринку електричної енергії», що затверджені даною постановою - укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом по- дання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Абзацом 5 пункту 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії» установлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 26.09.2018 у справі №750/12850/16-ц та від 06.11.2019 у справі №642/2858/16, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

При цьому колегія суддів ураховує, що належність виконання зобов`язання є предметом доказування і доказувати факт здійснення оплати вартості спожитої послуги має позивач, як її споживач.

Згідно зі статтями 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до вимог статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний.

При постановленні рішення, суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та застосував належні норми матеріального права, якими врегульовано спірні правовідносини, дійшовши вмотивованого висновку про підставність задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують, оскільки не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували відсутність обов`язку зі сплати спожитих послуг чи належного виконання зобов`язання.

Відтак, враховуючи, що товариство належним чином виконувало взяті на себе зобов`язання, а відповідач користувався наданими йому послугами, проте не здійснював їх повну оплату, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо обов`язку відповідача з оплати отриманих ним послуг.

При цьому апеляційний суд враховує, що відповідач, як споживач послуг, маючи сумніви щодо обсягу споживання, не зверталася до позивача для взаємозвірки та проведення перерахунку.

Доводи апеляційної скарги, що позивачем нараховано відповідачу заборгованість за об`єктом споживання, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 у кількості 4840 кВт/год. на суму 8053,20 грн., а житловий будинок відповідача розташований за адресою АДРЕСА_1 , колегія суддів відхиляє. При цьому враховує наступне: по-перше, нарахування заборгованості за спожиту електричну енергію здійснювалося на о/р НОМЕР_1 на покази лічильника 05115 кВт*год., які передавав сам відповідач та які зафіксовані при зняття лічильника; по-друге, допущена позивачем описка у нумерації будинку стосується виключно одного рахунку за спожиту електроенергію за вересень 2020 року, що не звільняє відповідача від обов`язку сплатити отримані послуги.

Твердження сторони відповідача, що при постановленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що актом №5353 проведеної експертизи лічильника електричної енергії від 10.03.2021 підтверджено несправність лічильника, апеляційний суд також до уваги не приймає, оскільки наведене не спростовує факт споживання послуги та не звільняє від обов`язку оплати її вартості.

Інших доводів на спростування підставності стягнення заборгованості та належності розрахунку, апеляційна скарга не містить. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення районного суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах представником - адвокатом Фєдосєєвим Дмитром Олександровичем, - залишити без задоволення.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 21 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді О.І. Обідіна

О.В. Чумак