КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/9624/2025 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем Українии

24 вересня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,

за участі секретаря Доброванової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Чернявського Сергія Володимировича на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 25 лютого 2025року у справі за позовом комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року позивач, в особі керівника Костюка О.О., звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що КПП «Теплоенергопостач» ІМР є виконавцем послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення) в межах територіальної громади м. Ірпінь.

КПП «Теплоенергопостач» ІМР надає послуги теплопостачання до багатоповерхового будинку по АДРЕСА_1 , зокрема до квартири АДРЕСА_2 , власником якої з 2006 року є відповідач ОСОБА_1 .

Відповідач користується послугами з постачання теплової енергії для задоволення власних потребта має зобов`язання своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отриманні комунальні послуги.

ОСОБА_1 не виконує належним чином своїх зобов`язань по оплаті за послуги теплопостачання за період з 01 грудня 2012 року по 30вересня 2024 року, що призвело до виникнення заборгованості перед КПП «Теплоенергопостач» ІМР в розмірі 115 947,37 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь комунально-побутового підприємства«Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради суму боргу за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 115 947,37 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 25 лютого 2025 року позов задоволеночастково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги 90571,62 грн.

Стягнуто ОСОБА_1 на користь комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради судовий збір в розмірі 2365,17 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Чернявський С.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи, просить скасувати рішення Ірпінського міського суду Київської області від 25 лютого 2025 року та ухвалити нове рішення, яким частково здовольнити позов КП «Теплоенерго» та стягнути з відповідача заборгованість зі сплати послуг з тепловідведення з березня 2022 по жовтень 2024 роки в загальній сумі 29160,00 грн, в частині інших вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки листу-відповідь №536 від 27 серпня 2018 року КПП «Теплоенергопостач», де останній зазначає, про існуючі проблеми з постачанням тепла до квартири відповідача та визнає факти отримання претензій за 2015, 2016, 2017 роки.

Крім того, у даному листі зазначено, що за недодане тепло, за результатом розгляду заяви від 26 грудня 2017 року, було знято 100% нарахувань, однак сума розрахунку за 2017 рік, включенна судом у суму стягнення з відповідача.

Також судом не надано оцінку актам замірів від: 31 жовтня 2016 року, 28 грудня 2017 року, 12 листопада 2018 року, 25 січня 2022 року, 14 лютого 2022 року, що є доказами якими підтверджується відсутність тепла в квартирі відповідача, та неякісне надання/ненадання послуг позивачем відповідачу.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Чернявський С.В. звертає увагу на те, що судом першої інстанції не надана оцінка листам КП «Управління житлово-комунального господарства «Ірпінь» Ірпінської міської ради, з яких вбачається, що відсутність тепла в приміщенні відповідача є наслідком низького тиску в системі опалення.

Скаржник вказує на те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що у 2022 році за спожиті послуги було сплачено 1800 грн, що підтверджується самим позивачем та наводиться у розрахунку заборгованості, однак при розрахунку суми стягнення вказана сума не була врахована.

Також, представник ОСОБА_1 - адвокат Чернявський С.В. вказує на те, що листи-претензії його довірителя до позивача за послуги тепла 2018, 2019, 2020, 2021 та 2022 року, останнім були залишені поза увагою та не здійснено перерахунок.

29 квітня 2025 року до Київського апеляційного суду через систему «Електронний суд» представник КПП «Теплоенергопостач» ІМР- Замараєв В.В. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому висловив свої заперечення проти викладених у ній доводів, вказуючи на їх безпідставність та необґрунтованість. Рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, а тому просить суд апеляційної інстанції залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник КПП «Теплоенергопостач» ІМР- Замараєв В.В. у відзиві вказує на те, що посилання сторони відповідача на скарги про неналежне надання послуг позивачем та не здійснення останнім перерахунку з надання/ненаданнія послуг не заслуговують на увагу, оскільки без встановленого (зафіксованого) представниками КПП «Теплоенергопостач» ІМР факту порушення, жодних перерахувань бути не може.

Представник позивача також вказує, що позивач надає послуги з постачання теплової енергії лише до межі зовнішніх інженерних мереж постачання послуги виконавця, таким чином, не забезпечує функціонування та підтримку в робочому стані елементів внутрішньобудинкових систем та, як наслідок, не несе відповідальності за роботу внутрішньобудинкової системи опалення.

Тобто, налагодження тиску в системі будинку не входить до функцій позивача.

В судове засідання 24.09.2025 року належним чином повідомлені ОСОБА_1 та його представник - адвокат Чернявський С.В. не з'явились.

Представник КПП «Теплоенергопостач» ІМР - Замараєв В.В. в судовому засіданні висловив свої заперечення щодо апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом першої інстанції встановлено, що КПП «Теплоенергопостач» є виконавцем послуг з постачання теплової енергії (централізованого опалення) в межах територіальної громади м. Ірпінь.

Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, відповідачу ОСОБА_1 з 2006 року на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_3 .

Нарахування за надані послуги здійснювались відповідно до діючих тарифів на момент їх нарахування, затверджених рішеннями виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області №202 від 12.10.2010 року; №202 від 23.09.2016 року; №238 від 31.10.2017 року; №40 від 27.02.2018 року; №221/5 від 13.11.2018 року; №28/8 від 26.02.2019.

З 01 грудня 2021 року, у зв`язку з переходом на публічний договір приєднання, нарахування за послуги з постачання теплової енергії здійснювалось відповідно до рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 12.10.2021 року №140/2, яким встановлено, що двоставковий тариф на послуги з постачання теплової енергії для населення з ПДВ, що становить: умовно-змінна частина двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії - 1183,68 грн/Гкал; умовно-постійна частина двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії в місяць протягом року - 187173,66 грн/Гкал/год.

Плата за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента (за наявності вузла комерційного обліку) була затверджена КПП «Теплоенергопостач» ІМР наказом №504 від 21.10.2021 року та становила 23,71 грн. з ПДВ.

Наказом від 31.10.2022 року №415 та наказом від 08.11.2023 року №576 плата за абонентське обслуговування застосовувалась на рівні, що застосовувався до споживачів станом на 24.02.2022 року.

Крім того, рішеннями виконавчого комітету Ірпінської міської ради №58/6 від 23.09.2022 року; №113/8 від 26.09.2023 року та №136/5 від 07.11.2023 року до споживачів (населення) на опалювальний період 2022-2023 року та опалювальний період 2023-2024 року застосовується тариф на послугу з постачання теплової енергії на рівні, що застосовувався до споживачів станом на 24.02.2022 року.

На підставі рішення Ірпінської міської ради №2083-20-VІІ від 16.05.2022 року споживачів було звільнено, серед іншого, і від сплати платежів за комунальні послуги на період з 28.02.2022 року по 20.04.2022 року.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, ОСОБА_1 неодноразово звертався до обслуговуючої компанії з претензіями та з вимогами про проведення перерахунку за отримані послуги у зв`язку з їх неналежною якістю.

За результатами розгляду претензії ОСОБА_1. від 23.12.2017 року, листом №336 від 27.08.2018 року, КПП «Теплоенергопостач» визнало факти отримання претензій та повідомило споживача, що серед іншого, за заявою від 26.12.2017 року зроблено замір температури та за недодане тепло знято 100% нарахувань за опалення.

Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані положеннями ЦК України, ЖК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Так, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Ст. 179 ЖК України передбачено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08.10.1992 №572», власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» врегульовані права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник, серед яких обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором. Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а його обов`язком - оплатити житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Ст. 319 ЦК Українивстановлено, що власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно з ст. 322 ЦК Українивласник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ст. 162 ЖК України передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Згідно п.20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 плата за надані послуги вносяться споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплої енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року "Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" та укладеного Договору, відповідач повинен був сплачувати плату за надані послуги з централізованого опалення, не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим. Нарахування здійснювалися за фактично спожиту теплову енергію, кількість якої визначено загально будинковим тепловим лічильником. За наявності заборгованості у відповідача за цим договором позивач зараховує кошти, що надійшли від відповідача як погашення заборгованості за надані послуги в минулі періоди за цим Договором, незалежно від зазначеного в платіжному дорученні призначення платежу.

Відповідно до п.13 постанови КМУ "Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії" від 21 серпня 2019 р. №830, індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептуваннядоговору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. У разі зміни тарифу протягом строку дії договору новий розмір тарифу застосовується з дня введення його в дію.

Відповідно до п.п.5 п.45 постанови КМУ "Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії" від 21 серпня 2019 р. №830, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, та вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором.

Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений договором строк.

Ст. 509 ЦК Українивизначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися в певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини першої ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а у відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань в частині оплати наданих позивачем послуг за період з грудня 2012 року по жовтень 2024 року з урахуванням часткових погашень та проведених перерахунків, у ОСОБА_1 як власника нерухомого майна, утворилася заборгованість перед позивачем за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 115 941,37 грн.

Ухвалючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, застосувавши строк позовної давності, дійшов висновку про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за період з березня 2017 по жовтень 2024 року в розмірі 90 571,62 грн.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідач не надав доказів того, що КПП «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради вказані послуги надавались з перервою, не надавались або надавались неякісно, що могло б бути підставою для здійснення перерахунку розміру плати за надані послуги.

Довододи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки актам замірів, якими підтверджується відсутність тепла в квартирі відповідача, та неякісне надання/ненадання послуг позивачем відповідачу, апеляційний суд критично оцінює, оскільки в розрахунку заборгованості в колонках корегування оплати за опалення відмінусовано суми за неналежне надання опалення.

Твердження сторони відповідача про те, що листи-претензії за 2018, 2019, 2020, 2021 роки залишились поза увагою позивача апеляційний суд критично оцінює, оскільки доказів звернення до суду з відповідним позовом про збов`язання вчинення дій чи здійснення перерахунку заборгованості, у зв`язку з не реагуванням на претензії, сторною відповідача не надано.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки листу-відповідь №536 від 27 серпня 2018 року КПП «Теплоенергопостач» є не обґрунтованими, оскільки в рішенні суду першої інстанції зазначено, що за результатами розгляду претензії ОСОБА_1 від 23.12.2017 року, листом №536 від 27.08.2018 року, КПП «Теплоенергопостач» визнало факти отримання претензій та повідомило споживача, що серед іншого, за заявою від 26.12.2017 року зроблено замір температури та за недодане тепло знято 100% нарахувань за опалення, що було відображено в розрахунку заборгованості.

Тобто, суд першої інстанції дослідив наданий відповідачем доказ та надав йому цінку про що зробив відповідний висновок в рішенні Ірпінського міського суду Київської області від 25 лютого 2025року.

Доводи про те, що сплачена у 2022 році сума в розмірі 1800 грн при розрахунку суми стягнення не була врахована апеляційний суд відхиляє, оскільки з розрахунку заборгованості вбачається, що вказана суму була врахована та відмінусована від загальної суми заборгованості при складанні розрахунку заборгованості та врахована судом першої інстанції при стягненні заборгованості за період з березня 2017 року по жовтень 2024 року (93966,62 грн - нарахована сума заборгованості, 3395,00 грн - сума сплачена відповідачем за період з березня 2017 року по жовтень 2024 року з врахуванням 1800,00 грн).

Посилання представника ОСОБА_1 - адвоката Чернявського С.В. на ту обставину, що до опалювального сезозону 2024 року, в системі опалення тиск був відсутній апеляційний суд вважає необґрунтованими, так як налагодження тиску в системі будинку не входить до функцій позивача, тому позивач не несе відповідальності за роботу внутрішньобудинкової системи опалення.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 12, ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши належні, допустимі, достовірні та достатні докази відповідно до вимог ст. 77-80 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тобто, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, зобов`язана їх довести, надавши суду докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про такі обставини. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

У ч. 1-2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що відповідач фактично отримуючи надані позивачем послуги жодного разу не звернувся до позивача із запереченнями щодо їх вартості, об`ємів або актами-претензіями щодо їх якості. Крім того, відповідач не відмовлявся від отримання зазначених послуг у встановленому законом порядку.

Колегія суддів звертає увагу суду на те, що на відповідача як власника нерухомого майна покладено обов`язок по сплаті вартості комунальних послуг.

Відповідач від наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовлявся, а періодична оплата наданих послуг свідчить про визнання відповідачем того, що послуги надаються.

За наведених обставин судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідач допустив невиконання умов договору та вимог закону щодо належної оплати вартості послуг з постачання теплової енергії (централізованого опалення) в установлений строк та у визначеній сумі вартості цих послуг.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, та особистого тлумачення заявником норм закону.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції залишає без змін, а апеляційну скаргу сторони відповідача без задоволення.

Питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи у суді апеляційної інстанції, суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Оскільки суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Чернявського Сергія Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 25 лютого 2025року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повна текст судового рішення складений 06 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Т.А. Слюсар