Справа № 141/125/25
Провадження № 22-ц/801/1964/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Демченко І. В.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 рокуСправа № 141/125/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Копаничук С.Г. (суддя - доповідач),

суддів: Войтка Ю. Б., Голоти Л. О.,

з участю секретаря судового засідання: Кашпрук М. Г.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

третя особа без самостійних вимог - приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Остапенко Юлія Вікторівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 08 травня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Демченко І. В. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участі третьої особи без самостійних вимог - приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Остапенко Юлії Вікторівни, про визнання договорів дарування недійсними, скасування рішення про державну реєстрацію права власності,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2025 року ТОВ «Брайт Інвестмент» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участі третьої особи без самостійних вимог - приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Остапенко Ю. В, , про визнання договорів дарування недійсними, скасування рішення про державну реєстрацію права власності. Зазначало, що 02.08.2007 року між ОСОБА_1 і ВАТ КБ «Надра» укладений кредитний договір, згідно умов якого останньому надано в кредит грошові кошти в розмірі 16500 дол.США.

В забезпечення виконання умов кредитного договору того ж дня був укладений договір поруки між банком і ОСОБА_3 .

Оскільки позичальником кредитні зобов`язання виконані не були , банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниця від 26.04.2010 у справі № 2-598/2010 було стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в розмірі 15 389,43 дол. США.

05.08.2020 року між ПАТ КБ «Надрабанк» і ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» було укладений договір № GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги.

30.09.2020 згідно договору № GL48N718070_blank_01 про відступлення прав вимоги право вимоги до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «БрайтІнвестмент».

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.01.2023 у справі № 2-598/2010 було замінено стягувача ПАТ «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника ТОВ «Брайт Інвестмент» у виконавчих листах виданих на виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниця від 26.04.2010.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.09.2024 року видано дублікат виконавчого листа № 2-598/2010 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та поновлено ТОВ «Брайт Інвестмент» строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-598/2010.

Під час здійснення виконавчого провадження було встановлено, що ОСОБА_1 08.10.2024 подарував належне йому майно земельні ділянки, ОСОБА_2 .

Вважає, що укладенням договорів дарування відповідач вчинив дії, направлені на шкоду кредитору з метою уникнення зобов`язань щодо погашення кредитної заборгованості, яка підтверджена рішенням суду, оскільки договори дарування укладені ним у період настання зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, за відсутності погашення таких вимог, містять ознаки фраудаторності. Просить на цій підставі визнати недійсними договори дарування ОСОБА_1 ОСОБА_2 земельних ділянок з кадастровими номерами: :02:004:0130, площею 2,2427 га, :02:004:0131, площею 2,2997 га, :02:004:0231, площею 2 га від 08.10.2024 р., посвідчені приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Остапенко Юлією Вікторівною; скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 , припинивши право власності, на зазначені земельні ділянки та відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом відновлення права власності на зазначені земельні ділянки за ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 08 травня 2025 року позов задоволено.Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки, кадастровий номер: :02:004:0130, площа 2,2427 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована за адресою: Вінницька область, Оратівський р-н, с/рада Медівська, який укладений 08.10.2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Остапенко Ю. В., зареєстрованого в реєстрі за № 2233.

Скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку, кадастровий номер: :02:004:0130, площа 2,2427 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована за адресою: Вінницька область, Оратівський р-н, с/рада Медівська, РНОНМ 00, індексний номер рішення: 75446890 від 08.10.2024 року, номер відомостей про речове право: 57017597, припинивши право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку.

Відновлено становище, яке існувало до порушення, шляхом відновлення права власності за ОСОБА_1 , на земельну ділянку, кадастровий номер: :02:004:0130, площа 2,2427 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована за адресою: Вінницька область, Оратівський р-н, с/рада Медівська, РНОНМ 00.

Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки, кадастровий номер: :02:004:0131, площа 2,2997 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована за адресою: Вінницька область, Оратівський р-н, с/рада Медівська, який укладений 08.10.2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Остапенко Ю. В., зареєстрованого в реєстрі за № 2232.

Скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 на земельну ділянку, кадастровий номер: :02:004:0131, площа 2,2997 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована за адресою: Вінницька область, Оратівський р-н, с/рада Медівська, індексний номер рішення: 75446372 від 08.10.2024 року, номер відомостей про речове право: 57017133, припинивши право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, кадастровий номер: :02:004:0131, площа 2,2997 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована за адресою: Вінницька область, Оратівський р-н, с/рада Медівська.

Відновлено становище, яке існувало до порушення, шляхом відновлення права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку, кадастровий номер: :02:004:0131, площа 2,2997 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована за адресою: Вінницька область, Оратівський р-н, с/рада Медівська.

Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки, кадастровий номер: :02:002:0231, площа 2 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована за адресою: Вінницька область, Оратівський р-н, с/рада Медівська, який укладений 08.10.2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Остапенко Ю. В., зареєстрованого в реєстрі за № 2234.

Скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 ( на земельну ділянку, кадастровий номер: :02:004:0231, площею 2 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована за адресою: Вінницька область, Оратівський р-н, с/рада Медівська, РНОНМ 231, індексний номер рішення: 75447215 від 08.10.2024 року, номер відомостей про речове право: 57017914, припинивши право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку.

Відновлено становище, яке існувало до порушення, шляхом відновлення права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку, кадастровий номер: :02:002:0231, площа 2 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована за адресою: Вінницька область, Оратівський р-н, с/рада Медівська, РНОНМ 231.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить зазначене рішення суду скасувати через неправильну оцінку судом доказів і невірно встановлені обставини, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, а у справі ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Вказав, що суд першої інстанції не врахував ту обставину, відповідачам не було відомо про існування ухвал суду про заміну стягувача , видачу дублікату виконавчого листа та наявності невиконаних зобов`язань саме перед позивачем, а тому висновок суду про те, що земельні ділянки було відчужено саме з метою ухилення від сплати боргу, є помилковим.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, ухвалу суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 26.04.2010 у справі № 2-598/2010 позовні вимоги ВАТ Комерційний банк «Надра» про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 324/МК/2007/ЦВ-840 від 02.08.2007 на користь ВАТ КБ «Надра» в особі філії ВАТ КБ «Надра» Вінницьке регіональне управління, яка становить 119534 грн, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 17.08.2008 становило 15389,43 доларів США. Стягнуто з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 1195 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 250 грн.

05.08.2020 між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» укладений договір відступлення права вимоги № GL48N718070_blank відповідно до якого право грошової вимоги за договором про надання кредиту № 324/МК/2007/ЦВ-840 від 02.08.2007 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

30.09.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Брайт Інвестмент» укладений договір відступлення права вимоги № GL48N718070_blank_01 відповідно до якого право грошової вимоги за договором про надання кредиту № 324/МК/2007/ЦВ-840 від 02.08.2007 перейшло до ТОВ «Брайт Інвестмент».

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.01.2023 по справі № 127/2-598/2010, що набрала законної сили 21.01.2023, замінений стягувач - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», як вибула сторона на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» у виконавчих листах, виданих на виконання рішення Замостянського районного суду м.Вінниці від 26.04.2010 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором № 324/МК/2007/ЦВ-840 від 02.08.2007.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.09.2024 по справі № 127/2-598/2010, що набрала законної сили 11.10.2024, постановлено видати дублікат виконавчого листа № 2-598/2010 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором № 324/МК/2007/ЦВ-840 від 02.08.2007 в розмірі 15389,43 дол. США, що еквівалентно 119534,00 грн, судовий збір 1195 грн та 250 грн витрати ІТЗ, а також поновлено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання.

29.10.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В.В. відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 127/2-598/2010, виданим 17.10.2024, в ході якого на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виконавцем встановлено, що 08.10.2024 р. між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 були укладені договори дарування земельних ділянок.

Згідно договору дарування земельної ділянки від 08.10.2024, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Остапенко Ю.В., зареєстрованим в реєстрі за № 2232, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є дарувальником, передав безоплатно у власність ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є обдаровуваною, від імені якої діє ОСОБА_4 , земельну ділянку ,площею 2,2997 га, кадастровий номер :02:004:0131, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування якої Медівська сільська рада Оратівського району Вінницької області. Вказана земельна ділянка належить дарувальнику на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ,серії ЯО № 557382, виданого відділом Держкомзему у Оратівському районі, 20.12.2012 року, на підставі розпорядження Оратівської районної державної адміністрації № 493 від 06.12.2012 року. Реєстраційний об`єкт нерухомого майна:00. Грошова оцінка земельної ділянки, відповідно до відомостей, викладених у витязі із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок № НВ-024 від 04.10.2024, становить 65619,65 грн.

Згідно договору дарування земельної ділянки від 08.10.2024 р., посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Остапенко Ю.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2233, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є дарувальником, передав безоплатно у власність ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є обдаровуваною, від імені якої діє ОСОБА_4 , земельну ділянку, площею 2,2427 га, кадастровий номер :02:004:0130, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування якої Медівська сільська рада Оратівського району Вінницької області. Вказана земельна ділянка належить дарувальнику на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯО № 557381, виданого відділом Держкомзему у Оратівському районі, 20.12.2012 року, на підставі розпорядження Оратівської районної державної адміністрації № 493 від 06.12.2012 року. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:00. Грошова оцінка земельної ділянки, відповідно до відомостей, викладених у витязі із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок № НВ-024 від 04.10.2024, становить 71282,20 грн.

Згідно договору дарування земельної ділянки від 08.10.2024 р., посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Остапенко Ю.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2234, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є дарувальником, передав безоплатно у власність ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є обдаровуваною, від імені якої діє ОСОБА_4 , земельну ділянку, площею 2 га, кадастровий номер :02:002:0231, з цільовим призначенням- для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування якої Медівська сільська рада Оратівського району Вінницької області, яке підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 13.08.2020 р., індексний номер 220238547. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 231. Грошова оцінка земельної ділянки, відповідно до відомостей, викладених у витязі із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок № НВ-024 від 04.10.2024, становить 56918,54 грн.

Задовольняючи позов , суд виходив із того, що оспорювані договори дарування є фраудаторними правочинами , тобто, вчиненими на шкоду кредитору з метою уникнення виконання зобов`язань щодо погашення кредитної заборгованості, підтвердженої рішенням суду, що є підставою для визнання їх недійсними.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, які перевірив наданими доказами, оціненими в порядку ст.89 ЦПК України, правильно визначив спірні правовідносини та застосував до них норми права, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачам не було відомо про існування ухвал суду про заміну стягувача, видачу дублікату виконавчого листа та наявності невиконаних зобов`язань саме перед позивачем, не заслуговують на увагу , оскільки ОСОБА_1 , знав про існування в нього непогашеного боргу з 2010 року.

Для приватного права апріорі властивою є така засада як розумність.

Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (частина друга статті 13 ЦК України).

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частина третя статті 13 ЦК України).

Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення чи унеможливлення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили. Про зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа (особи) «використовувала/використовували право на зло»; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які «потерпають» від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи /осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин) (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року в справі № 747/306/19 (провадження № 61-1272св20)).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним) (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 липня 2021 року в справі № 759/24061/19 (провадження № 61-8593св21)).

Недійсність фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні має гарантувати інтереси кредитора (кредиторів) «через можливість доступу до майна боржника», навіть і того, що знаходиться в інших осіб. Метою позаконкурсного оспорювання є повернення майна боржнику задля звернення на них стягнення, тобто, щоб кредитор опинився в тому положенні, яке він мав до вчинення фраудаторного правочину (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 квітня 2023 року в справі № 523/17429/20 (провадження № 61-2612св23)).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) зроблено висновок, що:

«позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України».

Тобто, Велика Палата Верховного Суду у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) сформулювала підхід, за яким допускається кваліфікація фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні як: фіктивного (стаття 234 ЦК України); такого, що вчинений всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (статті 3, 13 ЦК України); такого, що порушує публічний порядок (частини перша та друга статті 228 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 липня 2019 року в справі № 405/1820/17 (провадження № 61-2761св19) вказано, що: «цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку). Боржник (дарувальник), який відчужує майно на підставі безвідплатного договору на користь своєї матері після пред`явлення до нього позову банку про стягнення заборгованості, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора, оскільки уклав договір дарування, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України)».

Судом першої інстанції правильно встановлено те, що ОСОБА_1 , відчужуючи 08.10.2024 року належні на праві власності земельні ділянки на користь своєї доньки ОСОБА_2 , був обізнаний про наявність у нього боргового зобов`язання на підставі рішення суду від 26.04.2010 року,яке ним у повній мірі виконано не було.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_1 , як боржник, який відчужив своє майно на користь своєї доньки, знаючи про наявність боргових зобов`язань, діяв очевидно недобросовісно та зловживав правами, оскільки вчинив оспорювані договори дарування, що безумовно порушують майнові інтереси кредитора і направлені на недопущення звернення стягнення на майно боржника.

Зважаючи на викладене, встановивши, що оспорювані договори дарування, укладені між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , спрямовані на перехід права власності на нерухоме майно з метою приховання майна від виконання в майбутньому рішення суду про стягнення грошових коштів із ОСОБА_1 , суд зробив обґрунтований висновок про визнання договорів дарування недійсними та скасування вчинених на їх підставі реєстраційних дій.

Висновки а суду не суперечать правовим позиціям Верховного Суду, які викладені у постановах, що зазначені заявником у апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а в основному зводяться до невірного тлумачення норм матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах.

Колегія суддів враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа "Проніна проти України", № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Вагомих доводів та доказів , що спростовували б висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 08 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий С. Г. Копаничук

судді: Ю. Б. Войтко

Л. О. Голота