УХВАЛА

01 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 294/1656/20

провадження № 61-14040св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Чуднівська міська рада Житомирського району Житомирської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Чуднівської міської ради Житомирського району Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, і виходив з такого.

Історія справи

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Чуднівської міської ради Житомирського району Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю.

Рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 14 грудня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі. Визнано за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Постановою Житомирського апеляційного суду від 01 липня 2024 року апеляційну скаргу Чуднівської міської ради Житомирського району Житомирської області задоволено. Рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 14 грудня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до Чуднівської міської ради Житомирського району Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

15 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Житомирського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року, постанову Житомирського апеляційного суду від 01 липня 2024 року та залишити в силі рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 14 грудня 2022 року.

Постановою Верховного Суду від 27 листопада 2024 рокукасаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалу Житомирського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 01 липня 2024 року скасовано, а справу передано до суду апеляційної інстанції на новий розгляд зі стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового судового рішення

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення в частині розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції. Посилається на те, що при зверненні з касаційною скаргою ним було сплачено судовий збір у розмірі 2 458, 00 грн, а також державним виконавцем винесено постанову про стягнення з нього 217,58 грн виконавчого збору. Під час розгляду справи № 294/1656/20 постановою Верховного Суду 27 листопада 2024 рокуне було вирішено питання про розподіл судових витрат, а тому просить заяву задовольнити.

Позиція Верховного Суду

У частинах першій, третій статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України у постанові суду касаційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України.

У частинах першій, тринадцятій статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Разом із тим, такий обов`язок у випадку передачі справи на новий судовий розгляд не покладено.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року у справі № 530/1731/16-ц (провадження

№ 61-39028св18) зроблено такий висновок «якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Такої ж позиції дотримується і Велика Палата Верховного Суду

(постанови від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц (провадження № 14-515цс19), від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19)).

Задовольнивши частково касаційну скаргу ОСОБА_1 , суд касаційної інстанції (постанова від 27 листопада 2024 року) власне судове рішення у цій справі не ухвалював, оскаржене заявником судове рішення не змінював, а справу направив до суду апеляційної інстанції на новий розгляд зі стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Тому розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, має здійснити той суд, який ухвалює остаточне рішення у справі, враховуючи загальні правила розподілу судових витрат.

Питання щодо повернення судового збору на стадії апеляційного перегляду справи вирішувалося Житомирським апеляційним судом в ухвалі від 27 травня 2025 року.

Враховуючи відсутність підстав для ухвалення додаткового судового рішення, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 141, 260, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Чуднівської міської ради Житомирського району Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю.

Ухвала суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович