У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Крегул М.М.,

за участю секретаря судового засідання - Мішко М.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород, заяву позивача ОСОБА_1 ,. про відвід судді у цивільній справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВАЦІЙНИЙ КОМПЛЕКС ЕСТЕТ» про визнання блокування ОСОБА_1 з боку ТОВ «ІННОВАЦІЙНИЙ КОМПЛЕКС ЕСТЕТ» в телеграм незаконним, зобов`язання опублікування на офіційному сайті офіційну адресу електронної пошти, визнання інформації недостовірною, зобов`язання здійснити спростування недостовірної інформації та відшкодування завданої моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ужгородського міськрайонного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВАЦІЙНИЙ КОМПЛЕКС ЕСТЕТ» про визнання блокування ОСОБА_1 з боку ТОВ «ІННОВАЦІЙНИЙ КОМПЛЕКС ЕСТЕТ» в телеграм незаконним, зобов`язання опублікування на офіційному сайті офіційну адресу електронної пошти, визнання інформації недостовірною, зобов`язання здійснити спростування недостовірної інформації та відшкодування завданої моральної шкоди.

16.09.2025 року через систему «Електронний суд» від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід головуючої судді Крегул М.М. від розгляду цивільної справи. Доводи поаної письмвої заяви про відвід зводяться до того, що головуючою суддею було проігноровано та не прийнято до уваги ухвалу суду від 29 серпня 2025 року , згідно якої ухвалено всі судові засідання провести в залі судових засідань, що розташований в приміщенні Ужгородського міськрайонного суду, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи "EasyCon" з використанням власних технічних засобів позивача ОСОБА_1 та позивача не було запрошено до відеоконференції. Також на думку позивача суддя не врахувала і те, що відповідач не виконав вимоги ухвалу суду від 05 серпня 2025 р. в частині витребування доказів. Як вказано у заяві, на переконання позивача , такі дії головуючої судді порушують його права , фундаментальні принципи, закріплені у ЦПК України щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін. Вказані у заяві про відвід ОСОБА_1 обставини, викликають сумніви в неупередженості судді під час розляду справи за поданою ним позовною заявою, а тому, просить відвести суддю Крегул М.М. від розгляду цивільної справи №308/10944/25.

Сторони справи у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи,.

0.10.2025 року від позивача ОСОБА_1 надійшла письмова заява, з якої бачається , що такий підтримує заяву про відвід та просить її розглянути у його відсутності.

01.10.2025 року від представника відповідача Моняк Р. В. надійшла письмова заява про розгляд заяви про відвід судді без сторони відповідача, в якій також зазачає про те, що не заперечує щодо задоволення заяви про відвід.

Дослідивши матеріали справи в частині заяви про відвід суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно з ч.1 ст. 40 ЦПК України, яка передбачає порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Згідно з ч. 7 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів України», кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Це положення чинного законодавства Українико респондується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Так, п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), в тому числі, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Неупередженість є основоположним принципом і необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків та виявляється як у змісті судового рішення, так і в усіх процесуальних діях, що передують його прийняттю.

У контексті ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

У національному законодавстві відсутні будь-які роз`яснення щодо визначення критеріїв чи обставин, які би могли враховуватися судом при надані оцінки фактам щодо неупередженості, а саме які складові елементи повинні містити обставини, щоб можна було прийти до висновку в неупередженості суду.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду.

Згідно з п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме: вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає - або може сприйматися як таке, що впливає - на здатність судді приймати незалежні рішення. В цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу:ніхто не може бути суддею у власній справі. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони в будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін по конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен не тільки бути реально вільним відбудь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Право позивача ОСОБА_1 на справедливий суд закріплений в нормах міжнародного права, зокрема в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При розгляді заяви про відвід слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд. Отже, незадоволення заяви про відвід може сприйматися стороною як порушення її прав.

Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» та у п. 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України».

Зокрема судом встановлено, що згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.07.2025 року головуючим суддею у даній справі було визначено суддю Бенцу К.К..

Ухвалою судді Бенца К.К. від 01.08.2025 року позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою судді від 05.08.2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 29.08.2025 року постановлено судове засідання всі судові засідання, провести в залі судових засідань, що розташований в приміщенні Ужгородського міськрайонного суду, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи "EasyCon" з використанням власних технічних засобів позивача ОСОБА_1

У подальшому, ухвалою суду від 02.09.2025 року заяву судді Бенца К.К. про самовідвід у справі задоволено, відведено суддю Бенца К.К. від розгляду даної справи.

02.09.2025 року за протоколом проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи головуючим суддею для розгляду вказаної цивільної справи визначено Крегул М.М.

03.09.2025 року матеріали цивільної справи були передані судді Ужгородського міькрайонного суду Крегул М.М.

Відповідно до Ухвали судді Крегул М.М. від 03.09.2025 року цивільну справу суддею прийнято до свого провадження та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України, учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України учасники справи беруть участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного підпису згідно з вимогами Положення про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до положень ч. 5 ст. 212 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про участь учасника справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду, визначеному судом.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21 затверджено Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Відповідно до п. 46-47 Положення за наявності в суді технічної можливості учасник справи у порядку, встановленому процесуальним законом, може брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів. Ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву. За наявності в суді технічної можливості учасник справи може брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні іншого суду за допомогою технічних засобів суду. Технічну можливість участі у відеоконференції, належну якість зображення та звуку, інформаційну безпеку тощо забезпечує такий суд.

Тобто, постановлення ухвали про участь учасника цивільного процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції є не обов`язком, а правом суду та у разі наявної технічної можливості.

Виходячи з наведенного вище та доводів поданої заяви про відвід, на переконання суду, не вбачається, що суддя Крегул М.М. прямо чи опосередковано заінтересована в результаті розгляду справи, проте, суд вважає, що заява про відвід судді повинна бути задоволена з наступних підстав.

Право сторони провадження на справедливий суд закріплене в нормах міжнародного права, зокрема в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При розгляді заяви про відвід слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд. Отже, незадоволення заяви про відвід може сприйматися стороною як порушення її прав.

Поряд з цим, враховуючи підстави зазначені в п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу, в тому числі, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, суд вважає, що викладені в заяві позивача ОСОБА_1 про відвід саме такі обставини необхідно прийняти до уваги.

Із практики Європейського суду з прав людини випливає, що важливим питанням є питання довіри, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення Європейського суду по справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 року).

Окрім того, зважаючи, що відповідно до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку коли, у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в рішеннях у справах «Микаллеф проти Мальти», «Мезнарич проти Хорватії», в демократичному суспільстві суди повинні вселяти довіру. Тому кожний суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві.

Одним із елементів довіри суспільства, в тому числі і учасників процесу до суду, є довіра складу суду вирішувати спір, що унеможливить в подальшому сумніватись у винесенні справедливого, законного та об`єктивного рішення суду.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 подав заяву про відвід судді, з метою зняття у сторін будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної цивільної справи, запобігання нарікань на необ`єктивність та упередженість головуючої судді Крегул М.М., а також запобігання конфліктних ситуацій, які ставлять під сумнів можливу неупередженість головуючого судді, суд приходить до висновку про необхідність задоволення відводу.

Відповідно до ч. 11 ст. 40 ЦПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Враховуючі всі вище зазначені обставини, заяву позивача про відвід судді слід задовольнити, а справу передати в канцелярію суду для визначення іншого судді у порядку, встановленому ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36 ч. 1 п. 5, 39, 40, 41, 258-261 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Крегул Маріанни Миколаївни в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВАЦІЙНИЙ КОМПЛЕКС ЕСТЕТ» про визнання блокування ОСОБА_1 з боку ТОВ «ІННОВАЦІЙНИЙ КОМПЛЕКС ЕСТЕТ» в телеграм незаконним, зобов`язання опублікування на офіційному сайті офіційну адресу електронної пошти, визнання інформації недостовірною, зобов`язання здійснити спростування недостовірної інформації та відшкодування завданої моральної шкоди - задовольнити.

Справу № 308/10944/25 передати до канцелярії суду для визначення судді у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області М.М. Крегул