УХВАЛА

22 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 274/7185/24

провадження № 61-11213ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сердюка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Житомирського апеляційного суду

від 03 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Військова частина НОМЕР_2 (у складі військової частини НОМЕР_1 ), про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

30 серпня 2025 року Військова частина НОМЕР_1 , через підсистему «Електронний суд», звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 03 червня 2025 року у цій справі.

Касаційна скарга на вищевказане судове рішення надійшла з пропуском строку, передбаченого статтею 390 ЦПК України.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено

у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Вказану касаційну скаргу Військова частина НОМЕР_1 подала до Верховного Суду

з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження і заявляє клопотання про поновлення цього строку.

В обґрунтування вказує, що представник Військової частини НОМЕР_1 не брав участі

у судовому засіданні Житомирського апеляційного суду 03 червня 2025 року. Повний текст оскаржуваної ухвали від 03 червня 2025 року виготовлено Житомирським апеляційним судом не раніше 24 червня 2025 року (дата надходження копії ухвали до електронного кабінету Військової частина НОМЕР_1

у підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС).

Протягом усього часу від моменту створення (04 березня 2022 року) Військова частина НОМЕР_1 , її підрозділи, беруть перманентну безпосередню участь у бойових діях із противником на різних ділянках фронту з метою відбиття широкомасштабної збройної агресії проти України, відновлення її суверенітету

та територіальної цілісності, що об`єктивно та доконано перешкоджає можливості своєчасного отримання поштової (у тім числі судової) кореспонденції та значно ускладнює її оперативне опрацювання протягом строків, що встановлені законом для мирного часу та штатно працюючих суб`єктів владних повноважень, до яких Військова частина НОМЕР_1 за жодних обставин не може бути віднесена.

Представник Військової частини НОМЕР_1 був позбавлений можливості взяти участь у судовому засіданні Житомирського апеляційного суду 03 червня 2025 року саме внаслідок того, що у складі військової частини виконував бойові (спеціальні) завдання та безпосередньо перебував у районі виконання таких завдань. При цьому від моменту постановлення оскаржуваної ухвали до моменту подання касаційної скарги на неї Військова частина НОМЕР_1 не припиняла своєї безпосередньої участі у бойових діях та не виводилася із районів ведення таких дій.

Зазначає, що станом на дату подання цієї касаційної скарги, Військова частина НОМЕР_1 бере участь як відповідач одночасно у 480 справах лише адміністративної юрисдикції, декількох десятках справ цивільної юрисдикції та є учасником низки кримінальних проваджень.

При цьому Військова частина НОМЕР_1 має лише одного уповноваженого представника, який відповідно до своїх посадових обов`язків здійснює представництво у судах (в порядку самопредставництва).

Водночас в Україні триває широкомасштабна війна, а залучення Військової частини НОМЕР_1 до бойових дій зумовлює виконання офіцерами юридичної служби насамперед функції юридичних радників відповідних командирів згідно

із вимогами наказу Міністерства оборони України від 23 березня 2017 року № 164 «Про затвердження Інструкції про порядок виконання норм міжнародного гуманітарного права у Збройних Силах України».

За наведених обставин функція представництва у судах та претензійно-позовна робота в цілому очевидно набувають суто факультативного, не першочергового значення, адже чільне місце посідає виконання насамперед бойових

та спеціальних завдань та забезпечення ведення бойових дій військових частин

та підрозділів.

Наразі Військовою частиною НОМЕР_1 , попри постійну системну роботу військових посадових осіб, не подано апеляційні скарги на 57 рішень місцевих адміністративних судів, оскільки їхня підготовка потребує залучення військовослужбовців багатьох служб (відділень персоналу, стройових частин, фінансово-економічних служб, штабів тощо) та відверто перешкоджає бойовій роботі. При цьому кількість судових рішень постійно зростає, а посадові особи

не залучені до виконання бойових (спеціальних) завдань штатами воєнного часу не передбачені.

Крім того, звертає увагу суду, що діяльність представника Військової частини НОМЕР_1 як посадової особи юридичної служби Збройних Сил України, крім іншого, регулюється Інструкцією з організації претензійно-позовної роботи, самопредставництва, представництва інтересів у судах і виконання рішень судів

у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 30 грудня 2016 року № 744 (у чинній редакції).

Положення зазначеної інструкції, зокрема пункту 1.2., імперативно зобов`язують Військову частину НОМЕР_1 оскаржувати в апеляційному та касаційному порядку всі без винятку судові рішення, що постановлені не на користь Міністерства оборони України (у тому числі органів військового управління, які відносяться до його структури).

Представник Військової частини НОМЕР_1 як військовослужбовець Збройних Сил України зобов`язаний всіляко сприяти підвищенню рівня боєздатності Збройних Сил України, а також забезпечувати соціальний і правовий захист військовослужбовців.

Натомість непоновлення строку касаційного оскарження ухвали апеляційного суду у цій справі та, як наслідок, унеможливлення його перегляду в апеляційному порядку, очевидно призведе до подальшого триваючого порушення процесуальних прав Військової частини НОМЕР_1 .

Також вказує, що Військова частина НОМЕР_1 не має затверджених бюджетних асигнувань на сплату судового збору, а натомість кожен раз має проходити процедуру отримання погодження на такі асигнування за кожною окремою справою.

Одразу після надходження копії ухвали суду апеляційної інстанції до військової частини уповноваженою військовою посадовою особою було направлено рапорт про необхідність сплати судового збору за її касаційне оскарження.

Рапорт було встановленим порядком зареєстровано та за розпорядженням командира Військової частини НОМЕР_1 направлено головному бухгалтеру - начальнику фінансово-економічної служби для замовлення цільових грошових коштів для оплати судових витрат.

Фінансово-економічною службою Військової частини НОМЕР_1 було направлено заявку за підпорядкуванням на отримання грошових коштів для сплати судового збору у тім числі і в цій справі.

При поданні рапорту на сплату судового збору в поточному місяці, відповідні суми можуть бути включені на фінансування до заявки на потребу в коштах для сплати судового збору за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» не раніше наступного місяця,

а така заявка, у випадку її задоволення, може бути профінансована ще через місяць, тобто процедура отримання фінансування на сплату судового збору займає не менше ніж 2 місяці, і це за умови, що така сума взагалі буде погоджена

у відповідній статті видатків за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки».

У зв`язку із наведеним, а також суттєвим дефіцитом державного бюджету, зокрема і за статтями, за якими здійснюється фінансування Збройних Сил України, Командуванням Сил територіальної оборони Збройних Сил України судові витрати Військовій частині НОМЕР_1 було профінансовано зі значною затримкою, а платіжну інструкцію, що підтверджує сплату судового збору у цій справі, було надано представникові Військової частини НОМЕР_1 Управлінням ДКС України у АДРЕСА_1 лише 27 серпня 2025 року.

Тому касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження, який було допущено з причин, що не залежали від волі Військової частини НОМЕР_1 та були пов`язані із об`єктивними обставинами, та, на думку заявника, можуть бути визнані касаційним судом поважними.

Розглянувши клопотання, касаційний суд дійшов висновку, що вказана представником заявника причина пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення не свідчить про пропуск процесуального строку з поважних причин.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 жовтня 2020 року у справі

№ 9901/32/20 виснувала, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку з пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

У постанові Верховного Суду від 20 березня 2024 року в справі № 560/14349/23 зазначено, що Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово вказував

на те, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були

чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи,

що звернулася до суду, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами

чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Наведені підстави пропуску строку на касаційне оскарження суд вважає неповажними, оскільки на їх підтвердження представником заявника не додані відповідні докази.

У зв`язку з тим, що підстави пропуску строку на касаційне оскарження

є неповажними, а безпідставне поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, касаційну скаргу необхідно залишити без руху, а особі, яка її подала, надати строк для усунення вказаних недоліків, а саме: направити до суду касаційної інстанції заяву

про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судового рішення, в якій навести інші підстави для поновлення цього строку та надати відповідні докази.

Відповідно до частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала. Касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали

про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави

для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк

або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити

у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду

в апеляційному порядку.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

За частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

ЦПК України визначено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того,

в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права

чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень) (положення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України).

Разом із тим, у поданій касаційній скарзі представником заявника не зазначено

в чому полягає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, не обґрунтовано

в чому саме полягає незаконність оскарженого судового рішення, не зазначено яку саме норму (закон) суд застосував неправильно, як її слід було б застосувати до спірних правовідносин і як це вплинуло на вирішення питання про закриття апеляційного провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

За загальним правилом, скаржник повинен чітко зазначити спосіб захисту, якого він вимагає, та яке право він вважає порушеним, невизнаним чи оспорюваним, чітко вказати ким порушені його права та в чому полягає порушення.

З огляду на те, що подана касаційна скарга обмежується фактично незгодою Військової частини НОМЕР_1 з результатами розгляду апеляційним судом його апеляційної скарги та містить лише посилання на норми права (без жодної конкретизації) - касаційну скаргу слід залишити без руху.

Таким чином, Військовій частині НОМЕР_1 необхідно надати уточнену касаційну скаргу

та її копії відповідно до кількості інших учасників справи, у якій зазначити підстави касаційного оскарження, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України.

Отже, касаційну скаргу необхідно залишити без руху та надати заявнику строк

для усунення цих недоліків.

Оскільки касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених

статтею 392 ЦПК України, вона відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України залишається без руху.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 03 червня 2025 року залишити без руху.

Надати заявнику десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.

Якщо заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших підстав для його поновлення та доказів, що підтверджують поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, не буде подано заявником у зазначений строк, це є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.

У разі невиконання у встановлений судом строк інших вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною і підлягатиме поверненню заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Сердюк