Справа № 162/915/25
Провадження № 2/162/342/2025
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025року селище Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі

головуючого судді Цибень О.В.,

за участю секретаря судового засідання Будько І.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів

ВСТАНОВИВ:

Від позивача ОСОБА_1 02.09.2025 до суду надійшов вказаний позов.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та відповідач перебували у шлюбі з 10.02.2009 до 21.03.2011. У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася дочка ОСОБА_4 , яка проживає з позивачем. Відповідно до рішення Любешівського районного суду Волинської області від 11.04.2018 у справі №162/10/18 ухвалено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з дня вступу рішення в законну силу та до досягнення дитиною повноліття. На цей час аліменти є недостатніми для забезпечення належних умов життя та розвитку дитини. Витрати на харчування, лікування, навчання та інші потреби значно зросли. Враховуючи майбутній вступ до вищого навчального закладу за кордоном, виникає потреба у додаткових витратах. Позивач безробітна та не має можливості самостійно утримувати дитину, що створює проблему для забезпечення належного рівня її життя та освіти. Водночас, матеріальний стан відповідача значно покращився: він орієнтовно з 2019 року працює в Естонській Республіці зварювальником, придбав там трикімнатну квартиру та є власником автомобіля «Audi A6», зі слів родичів та знайомих регулярно здійснює туристичні поїздки та авіа перельоти по Європі, що не може не свідчити про його високий рівень доходу. Також відомо, що сукупний щомісячний дохід відповідача в межах 3000 євро, що згідно з курсом національної валюти становить близько 140000 гривень. Відповідач добровільно участі у забезпеченні дитини не бере, у досудовому порядку вирішити питання про збільшення розміру аліментів не вдалося. На підставі викладеного просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 , з 1000 гривень до 15000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття

Ухвалою суду від 03.09.2025 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали.

У судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

Представника відповідача адвокат Пасевич О.П. в судовому засіданні вказав, про часткове визнання позову відповідачем, а саме в розмірі 2500 грн. Повідомив суду та надав документи про те, що дійсно його довіритель наразі перебуває за кордоном де має дозвіл на проживання та працевлаштування, однак офіційно не працевлаштований. Крім того вказав, що розмір аліментів вказаний у позові відповідач не в змозі сплачувати, оскільки на його утриманні перебувають і інші діти, щодо яких він сплачує аліменти, а також непрацездатна мати, яка потребує стороннього догляду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 30.05.2025, батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є відповідач ОСОБА_3 .

Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 11.04.2018 у справі №162/10/18 ухвалено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з дня вступу рішення в законну силу та до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з довідкою Любешівського відділу Камінь-Каширської філії Волинського обласного центру зайнятості №1665/17.5/25 від 28.08.2025 позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку як така, що шукає роботу з 26.08.2025 по даний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Частини 2 ст.51 Конституції України та ст.180 СК України визначають, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За ч.1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України від 26.04.2001 року «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Частина 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина 1 ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Тож, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно із Законом України «Про державний бюджет на 2025 рік» з 01 січня 2025 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 3 196 гривень.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Наведене свідчить про те, що на день ухвалення попереднього рішення суду розмір прожиткового мінімуму суттєво змінився в бік його збільшення, а тому розмір раніше присуджених аліментів не в повній мірі задовольняє мінімальні потреби дитини, оскільки відповідно зросли затрати на утримання, які несе позивач.

Отже, аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Законодавством передбачений обов`язок батьків щодо утримання дитини, гарантії забезпечення належного рівня її розвитку, незалежно від того чи перебувають батьки у зареєстрованому шлюбі, проживають разом чи окремо від дитини, мінімальний розмір на утримання дитини встановлені законодавством України.

Таким чином, суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що з часу постановлення судом 11.04.2018 рішення про стягнення аліментів в сумі 1000 грн. розмір утримання, якого потребує дитина зріс, а сума аліментів, яку сплачує відповідач на цей час не вистачає для того, щоб забезпечити нормальні умови життя дитини. При цьому, матеріалами справи підтверджено, що дочка сторін проживає із позивачкою, окремо від батька, матеріальне становище позивачки є недостатньо задовільним, щоб забезпечувати своїй дитині всебічний та повноцінний розвиток.

Даючи оцінку викладеному, суд бере до уваги також те, що відповідач є фізично здоровою особою працездатного віку, законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну допомогу дитині, яка потребує більшого забезпечення, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька, а обставин, які б свідчили про відсутність можливостей надавати таку допомогу, відповідачем, чи його представником не надано.

При визначенні розміру аліментів судом враховується розмір встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, матеріальний стан позивачки, часткове визнання позову відповідачем, наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей, що на думку суду з урахуванням закріплених ч. 9 ст. 9 Сімейного кодексу України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, вказує на необхідність часткового задоволення позову та збільшення розміру стягуваних аліментів до 2500 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Такий розмір аліментів, на думку суду, є достатнім для забезпечення розумних потреб дитини.

Втім, серед іншого позивач зазначила в позові, що збільшення розміру стягуваних аліментів необхідне для проведення лікування дитини та майбутній вступ дитини до навчального закладу за кордоном. Суд звертає увагу на те, що стягнення на проведення вказаних в позові заходів, являє собою додаткові витрати на дитину, що не є предметом позову по аліментах. У відповідності до вимог ст. 185 СК України, стягнення таких додаткових витрат на утримання дитини, в разі спору, визначається на підставі окремого позову за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, які підтверджуються належними, допустимими та достатніми доказами.

За викладених обставин, підстав для стягнення з відповідача аліментів у розмірі 15000 гривень, суд не вбачає, оскільки позивачкою не доведено фінансову можливість відповідача сплачувати аліменти в заявленому розмірі.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 гривень, від сплати якого позивач звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, визначених рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 11.04.2018, та стягувати з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_3 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Ольга ЦИБЕНЬ