ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/3178/24 Номер провадження 22-ц/814/2645/25Головуючий у 1-й інстанції Клименко С. М. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Карпушина Г.Л., Пікуля В.П.,

розглянула в судовому засіданні в м. Полтаві, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 25 березня 2025 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» (надалі ТОВ «ФК «Пінг-Понг») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 25560 грн., судовий збір 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 6000 грн.

Вимоги обґрунтовані тим, що 19.02.2020 в особистому кабінеті на офіційному вебсайті ТОВ «Мілоан» ОСОБА_1 подав заявку на отримання кредиту №1958821 та уклав договір про споживчий кредит в зв`язку з чим, на підставі платіжного доручення йому були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 8000 грн.

01.04.2020 згідно умов Договору факторингу №01/04, ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором № 1958821 від 19.02.2020 на користь ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», а відповідно ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло права вимоги до відповідача.

13.12.2021 між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» укладено Договір факторингу № 1/4, відповідно до умов якого та додатку № 1 до нього останнє набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 1958821 від 19.02.2020 та стало новим кредитором.

Неналежне виконання умов кредитного договору призвело до виникнення заборгованості, яку товариство і просило стягнути в судовому порядку.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 25 березня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмова в задоволенні обґрунтована відсутністю доказів переходу права вимоги від первісного кредитора до одного фактора, а потім і до іншого, а саме відсутність реєстрів, які не були надані стороною позивача суду.

При цьому суд встановив укладання кредитного договору та невиконання його умов позичальником та звернув увагу на нарахування відсотків первісним кредитором поза межами строку дії договору.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ «ФК «Пінг-Понг» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Звертає увагу, що до суду першої інстанції був наданий належним чином засвідчений витяг з відповідного реєстру прав вимоги стосовно боржника ОСОБА_1 , що залишилось поза увагою.

Разом з тим апелянт долучає до апеляційної скарги витяги з відповідних реєстрів боржників від 21 травня 2020 року та 13 грудня 2021 року та просить поновити строк на подання додаткових доказів в апеляційному суді.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_1 19.02.2020 через сайт miloan.ua заповнив анкету-заяву на кредит №1958821 та уклав з ТОВ «Мілоан» договір про споживчий кредит, згідно умов якого отримав 8000 грн. на рахунок платіжної картки, зареєстрованої ним для цієї мети в особистому кабінеті на сайті miloan.ua., строком на 23 дні до 13.03.2020.

Також сторони узгодили кредитну ставку, суму до повернення 13560 грн., яка включає тіло кредиту 8000 грн., відсотки 4600 грн. та комісію 960 грн.

Неналежне виконання кредитних зобов`язань призвело до виникнення заборгованості.

Звертаючись до суду з позовом ТОВ «ФК «Пінг-Понг» вказувало, що 01.04.2020 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу №01/04, відповідно до умов якого до останнього перейшли права вимоги по кредитним договором, в тому числі і по договору укладеному з позичальником ОСОБА_1

13.12.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» укладений договір факторингу №1/4, відповідно до якого до позивача перейшли права вимоги в тому числі і по договору про споживчий кредит №1958821.

Відсутність доказів переходу права вимоги, а саме реєстрів права вимоги, в даному випадку по договору про споживчий кредит №1958821, укладеному з ОСОБА_1 стали підставою для відмови в задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.

Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦПК України).

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Матеріалами справи доводиться та не заперечується сторонами укладання договору про споживчий кредит №1958821 в електронному вигляді, що відповідає вимогам ЗУ «Про електронну комерцію».

Також з матеріалів справи вбачається невиконання ОСОБА_1 умов вказаного договору, а саме не погашення отриманого кредиту.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Звертаючись до суду з позовом ТОВ «ФК «Пінг-Понг» зазначило, що 01.04.2020 між ТОВ «Мілоан» як клієнтом та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» як фактором було укладено договір факторингу №01/04, а в подальшому 13.12.2021 між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» також укладений договір факторингу №1/4, згідно яких до позивача перейшло право вимоги по кредитних договорах, в тому числі і по договору укладеному між ТОВ «Мілоан» та боржником ОСОБА_1 .

На підтвердження вказаних обставин товариством до позовної заяви були долучені договори факторингу, витяги з додатку до договору факторингу, акт повернення права вимоги, звіт про отримані кошти, досудова вимога ТОВ «ФК «Пінг-Понг» направлена ОСОБА_1 .

Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Відповідно до ч.7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 3 ст. 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У Постанові ВС від 13.01.2021 по справі №264/949/19 зазначено, що відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Верховний суд роз`яснив, що тлумачення п. 6 ч. 2 ст. 356, ч. ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини справи, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положення про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Як вбачається з апеляційної скарги, апелянт ТОВ «ФК «Пінг-Понг» вказував про надання до суду першої інстанції належним чином засвідченого витягу з відповідного реєстру боржників як одного з доказів переходу права вимоги до наступного фактору.

Вказані посилання відхиляються колегією суддів, оскільки спростовуються матеріалами справи, які не місять жодних витягів з реєстрів боржників при переходів права вимоги від первісного кредитора до нових кредиторів.

Вказані витяги з реєстрів також відсутні в зазначених позивачем додатках д позовної заяви.

Наведені вище обставин спростовують твердження апелянта про їх приєднання як доказів на стадії розгляду справи в суді першої інстанції.

Що стосується прохання апелянта на долучення витягів з відповідних реєстрів боржників від 21 травня 2020 року та 13 грудня 2021 року, з метою повного та всебічного розгляду справи, та поновлення процесуального строку на їх подання, колегія суддів зауважує наступне.

У відповідності до вищевказаних норм, учасник справи у разі подання нових доказів повинен довести неможливість їх подання до суду першої інстанції з поважних причин.

Обґрунтовуючи неможливість подання витягів з реєстрів, товариство вказувало на активну претензійно-позовну роботу щодо стягнення заборгованості по кредитних договорах, що унеможливило долучення оригіналів відповідних реєстрів до кожної позовної заяви.

На думку колегії суддів вказані обставини не свідчать про поважність причин неподання доказів суду першої інстанції, а тому останні не приймаються до уваги як нові докази під час перегляду оскаржуваного рішення.

Оскільки витяги з відповідних реєстрів боржників від 21 травня 2020 року та 13 грудня 2021 року не підлягають врахуванню при вирішенні справи, позивачем залишився не доведеним факт переходу права вимоги від первісного кредитора ТОВ «Мілоан» до наступного фактору - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та від ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» до ТОВ «ФК «Пінг-Понг» по договору про споживчий кредит №1958821, укладеному ОСОБА_1 з ТОВ «Мілоан».

Доводи апеляційної скарги не містять посилань на нові докази чи факти, наявність яких свідчила б про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Оскільки апелянтом не доведено існування обставин які б свідчили про неможливість подати до суду першої інстанції з поважних причин вищевказані докази, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанцій про відсутність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача, як боржника, на користь позивача, як нового фактору, заборгованості по кредитному договору.

За вказаних обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, яке ухвалене з дотриманням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» залишити без задоволення.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 25 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 03 жовтня 2025 року.

Судді: О.І. Обідіна Г.Л. Карпушин В.П. Пікуль