Справа № 939/302/24
УХВАЛА

Іменем України

12 вересня 2025 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді Герасименко М.М.,

при секретарі Боярській С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування житловим будинком,

ВСТАНОВИВ:

За ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 05 червня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування житловим будинком залишено без розгляду.

13 червня 2025 року до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Носенко Т.С. про ухвалення у справі додаткового рішення про стягнення із ОСОБА_1 понесених ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 49 389,98 гривень.

09 липня 2025 року до суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Тищенко Л.М. надійшли заперечення, у яких представник просить відмовити у задоволенні заяви про винесення додаткового рішення, посилаючись та не, що позивачу і відповідачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить по частині будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з перешкоджанням ОСОБА_2 користуватись вказаним будинком, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом про визначення порядку користування спільним житловим будинком. Після чого відповідач звернувся до суду не з зустрічним позовом у цій справі, а з новим позовом про поділ будинку та земельної ділянки в натурі між співвласниками, за результатом розгляду якого судом 07 квітня 2025 року було ухвалено рішення (справа № 939/1862/24). Оскільки у справі № 939/1862/24 вже було прийнято рішення про поділ будинку в натурі між співвласниками, то необхідність у розгляді даної справи за позовом ОСОБА_1 про визначення порядку користування спільним будинком зникла, у зв`язку з чим вона звернулась із заявою про залишення позовної заяви без розгляду. Зауважила, що позов поданий ОСОБА_1 через поведінку відповідача, який і до цього часу чинить перешкоди в користуванні спільною власністю.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Тищенко Л.М. заперечувала проти задоволення заяви представника відповідача та просила відмовити відповідачу у задоволенні його вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Носенко Т.С. у судовому засіданні просила задовольнити її заяву та стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 49 389,98 гривень.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Носенко Т.С. про відшкодування витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають з таких підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» в інших випадках закриття провадження у справі, а також у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 2 ст. 44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що провадження у справі закрито внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Системний аналіз положень ч. 5, 6 ст. 142, ч. 9 ст. 141 ЦПК України вказує на те, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14 січня 2021 року в справі № 521/3011/18.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що дії ОСОБА_1 , які полягали в зверненні до суду з позовом про визначення порядку користування житловим будинком, були направлені на захист її прав і не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою обов`язок позивача відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу, а сам по собі факт залишення позову без розгляду не може бути підставою для задоволення вимог ОСОБА_2 про компенсацію здійснених ним витрат.

Враховуючи те, що жодних доказів, які б вказували на необґрунтованість дій ОСОБА_3 представником відповідача адвокатом Носенко Т.С. не надано, то суд не вбачає підстав для стягнення із ОСОБА_1 компенсації понесених ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу та вважає за необхідне в задоволенні заяви відмовити.

Керуючись ст. 44, 141, 142, 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача - адвоката Носенко Тетяни Сергіївни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування житловим будинком - відмовити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали суду виготовлено 06 жовтня 2025 року.

СуддяМарина ГЕРАСИМЕНКО