КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 2-508/10

номер провадження: 22-ц/824/11021/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

за участю секретаря - Габунії М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни - адвоката Коваля Ростислава Олександровича на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 11 квітня 2025 року у складі судді Саламон О.Б., у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

Подання мотивоване тим, що у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. на виконанні перебуває зведене виконавче провадження НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа №2-508, виданого 03 вересня 2010 року Деснянським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк») заборгованості за кредитом в розмірі 400 661,19 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України (далі - НБУ) складає 3 175 600 грн 53 коп., витрати по сплаті судового збору та інформаційно-технічного забезпечення в сумі 1 700 грн 00 коп. та 120 грн 00 коп.

Вказувала, що 03 травня 2019 року нею винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а також постанову про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця у розмірі 10% на підставі Закону України «Про виконавче провадження». Також 03 травня 2019 року нею винесено постанови про арешт майна та коштів боржника, у відповідності з якими накладено арешт на грошові кошти та все рухоме та нерухоме майно. Вказані постанови та виклик до приватного виконавця відповідно до ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» було скеровано за адресою боржниці: АДРЕСА_1 .

З метою повного та фактичного виконання рішення суду 03 травня 2019 року, приватним виконавцем направлено запити: Регіональний сервісний центр МВС в місто Києві, Київське бюро технічної інвентаризації, Відділ обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області (далі - ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області), Державна прикордонна служба України, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - Відділ реєстрації актів цивільного стану УПДР ГТУЮ у місті Києві), до Державної міграційної служби України.

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України на запит №260663729 від 02 квітня 2025 року 11:07 боржниця здійснює перетин державного кордону України. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповіді МВС за боржницею відсутнє зареєстроване рухоме та нерухоме майно, на яке можливо звернути стягнення в рахунок повного погашення залишку боргу, який станом на 02 квітня 2025 року становить 2 992 065 грн 98 коп. Вказано про те, що боржник ухиляється від виконання покладених на неї виконавчим документом зобов`язань, зокрема невжиття боржником заходів щодо виконання рішень за рахунок належних йому доходів та майна, інформація про яке свідомо не надається приватному виконавцю та те, що боржник систематично перетинає державний кордон з 2022 року, що у свою чергу тягне за собою значні фінансові витрати, проте наявні кошти останній мала б спрямовувати на виконання судового рішення. Такими діями боржниці порушуються не тільки права стягувача, але й порушуються засади виконавчого провадження, зокрема обов`язковості виконання рішень. Відповідно, не має іншого дієвого способу спонукати боржника до виконання судового рішення, яке є обов`язковим для виконання, ніж тимчасового обмеження у виїзді за кордон боржника. З метою запобігання невиконання боржницею судових рішень, забезпечення дотримання прав та інтересів стягувача та спонукання боржника до виконання вимог виконавчого листа № 2-508, виданого 03 вересня 2010 року Деснянським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитом в сумі 400 661,19 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 3 175 600 грн 53 коп., витрати по сплаті судового збору та інформаційно-технічного забезпечення в сумі 1 700 грн 00 коп. та 120 грн 00 коп.

У зв`язку з викладеним, приватний виконавець просила тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до повного виконання зобов`язання за судовим рішенням.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 11 квітня 2025 року у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. - адвокат Коваль Р.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 , як боржниці у виконавчому провадженні НОМЕР_3, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, які мають значення для справи., порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що 06 травня 2019 року представник боржника у виконавчому провадженні НОМЕР_3 - адвокат Мостовенко Ю.В. отримав постанову про відкриття відповідного виконавчого провадження з ідентифікатором доступу до матеріалів виконавчого провадження (далі - ВП), про що також наголошує ОСОБА_1 у своїй скарзі на дії приватного виконавця Лановенко Л.О. щодо прийняття до виконання виконавчого документа, яка була предметом судового розгляду у справі №754/7447/19 та у задоволенні якої було відмовлено судами як першої, апеляційної, так і постановою від 11 квітня 2022 року Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду. Також у травні 2019 року ОСОБА_1 подавала заяву про забезпечення позову, в якій просила на час розгляду її скарги на дії та рішення приватного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження зупинити примусове виконання рішення в межах ВП НОМЕР_3.

Вказує, що таким чином ОСОБА_1 , не дивлячись на свою обізнаність із наявністю рішення суду про стягнення з неї заборгованості за виконавчим документом, який перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця Лановенко Л.О. в межах ВП НОМЕР_3, продовжує ігнорувати та не виконувати свої обов`язки як боржника за виконавчим документом, так і зобов`язаної сторони цивільних правовідносин. Водночас ОСОБА_1 неодноразово та безперешкодно перетинає державний кордон України, виїжджаючи за межі держави, що підтверджується наданою до суду першої інстанції відповіддю ДПС України на запит №260663729 від 02 квітня 2025 року, в якій чітко зазначено, що боржниця має паспорт громадянки України для виїзду за кордон серії та номер НОМЕР_1 та здійснювала багаторазово перетин державного кордону України: з 01 січня 2022 року по 02 квітня 2025 року, 10 грудня 2024 року, 28 листопада 2024 року, 09 серпня 2024 року, 30 липня 2024 року.

Зазначає, що у період з 03 травня 2019 року по 03 квітня 2025 року ОСОБА_1 : не виконала обов`язку надати декларацію про майновий стан, закріпленого у відповідності до п.3 ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» та встановленого п.2 постанови від 03 травня 2019 року у ВП НОМЕР_3 (яка оскаржувалася боржницею, тобто відомо останній); не з`явилася на виклики та запити приватного виконавця у ВП НОМЕР_3 від 03 травня 2019 року, від 06 травня 2019 року, 11 серпня 2020 року, 10 грудня 2021 року, 25 липня 2022 року, тобто систематично та цілеспрямовано ігнорувала свої зобов`язання; не надала жодних пояснень у ВП НОМЕР_3 причин невиконання судового рішення.

Боржник ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що апеляційна скарга є безпідставною та не підлягає задоволенню. Зазначає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, дотримавшись усіх норм матеріального і процесуального права і висновки суду є повними й належними, а тому не можуть бути скасовані з одних лише формальних підстав. Боржник наголошує, що доводи скаржника є надуманими й нічим не підтверджені. Зокрема, приватний виконавець у своїй скарзі посилається лише на три твердження: що боржник обізнана про виконавче провадження, що вона не подавала скарг на дії приватного виконавця та що перетинала державний кордон. На думку ОСОБА_1 , ці посилання не мають жодного правового значення та не свідчать про ухилення від виконання судового рішення.

Звертає увагу, що апеляційна скарга не містить жодних доказів чи аргументів, які б вказували на порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права. Навпаки, приватний виконавець фактично повторює свої попередні пояснення, не наводячи нових обставин чи фактів, які могли б спростувати висновки суду. Вважає, що приватний виконавець не довів існування підстав для застосування виняткового заходу - тимчасового обмеження її права на виїзд за межі України. Суд першої інстанції правильно зазначив, що таких доказів у матеріалах справи немає, і цей висновок апелянтом у своїй скарзі не спростований. Крім того, боржник наголошує, що формальні посилання на нібито недоліки в діях суду першої інстанції не підтверджені належними та допустимими доказами.

Стягувач АТ «Універсал Банк» не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направив.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, врахувавши доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, суд першої інстанції виходив із того що матеріали не підтверджують належним чином факту умисного ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання судового рішення. Також у справі відсутні докази належного повідомлення її про відкриття виконавчого провадження та вручення постанов і викликів та не доведено вжиття виконавцем усіх передбачених законом заходів для встановлення майнового стану і фактичного виконання рішення у 2022-2025 роках. Крім того, суд виснував, що приватним виконавцем не обґрунтовано, яким чином заборона виїзду боржника забезпечить стягнення боргу. Суд першої інстанції вказав, що з урахуванням конституційних гарантій свободи пересування, тимчасове обмеження виїзду є винятковим заходом, який може застосовуватись лише за доведеного умисного злісного ухилення боржника, чого у даному випадку встановлено не було.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується даними Єдиного державного реєстру судових рішень, до якого відповідно до положень ст.5 Закону України «Про доступ до судових рішень» судді мають повний доступ, рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 14 травня 2010 року у справі №2-2256/10, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду міста Києва від 11 серпня 2010 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за договорами у сумі 400 661,19 доларів США, що еквівалентно 3 175 600 грн 53 коп., судовий збір у суді 1 700 грн 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн 00 коп.

03 вересня 2010 року Деснянський районний суд міста Києва видав виконавчий лист №2-508 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором у сумі 400 661,19 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України складає 3 175 600 грн 53 коп., витрат по сплаті судового збору та інформаційно-технічного забезпечення у сумі 1 700 грн 00 коп. та 120 грн 00 коп., відповідно.

Встановлено, що виконавчий лист №2-508 неодноразово перебував на виконанні та його повертали стягувачу: 22 листопада 2013 року згідно пункту 8 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»; 29 вересня 2015 року згідно пункту 10 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження»; 26 липня 2016 року згідно пункту 2 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження».

03 травня 2019 року до приватного виконавця із заявою в інтересах АТ «Універсал Банк» звернувся ОСОБА_3 , в якій просив винести постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-508, виданим Деснянським районним судом міста Києва 03 вересня 2010 року.

Того ж дня, тобто 03 травня 2019 року, постановою приватного виконавця відкрито ВП № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа № 2-508, виданого Деснянським районним судом міста Києва 03 вересня 2010 року.

Постанова направлена боржнику в день її винесення рекомендованим листом, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією супровідного листа та фіскального чеку АТ «Укрпошта».

Крім того, 03 травня 2019 року приватним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на майно боржника та постанову про накладення арешту на рахунки боржника, у яких вказано, що арешт накладено у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця. Постанови містять відповідні застереження про те, що арешт накладається на майно (кошти) крім тих, звернення стягнення на які заборонено законом.

18 червня 2019 року представник АТ «Універсал Банк» - Прудка О.В. подала заяву про виправлення описки у виконавчому листі, посилаючись на те, що у ньому неправильно вказано дата народження боржника та просила зазначити у виконавчому листі вірно дату народження боржника « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

23 липня 2019 року приватний виконавець винесла постанову про виправлення помилки у процесуальному документі, яким виправила суму заборгованості, що підлягає стягненню на 2 992 065 грн 98 коп., суму основної винагороди виправлено на 299 206 грн 59 коп.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 26 вересня 2019 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 14 січня 2020 року, заяву представника стягувача задоволено. Внесено виправлення у виконавчий лист, виданий Деснянським районним судом міста Києва 03 жовтня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитом в розмірі 400 661,19 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 3 175 600 грн 53 коп., витрати по сплаті судового збору та інформаційно-технічного забезпечення в сумі 1 700 грн 00 коп. та 120 грн 00 коп., відповідно, згідно з яким боржником є ОСОБА_1 , зазначивши дату її народження « ІНФОРМАЦІЯ_1 » замість « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зі справи видно, що вказані вище постанови приватного виконавця Лановенко Л.О. від 03 травня 2019 року про відкриття виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця та про арешт майна та коштів боржника, у відповідності з якими накладено арешт на грошові кошти та все рухоме та нерухоме майно, а також виклик до приватного виконавця відповідно до ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», було надіслано на адресу боржника ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 .

06 травня 2019 року представник боржника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні НОМЕР_3 - адвокат Мостовенко Ю.В. отримав постанову про відкриття відповідного виконавчого провадження з ідентифікатором доступу до матеріалів ВП, про що ОСОБА_1 беззаперечно визнала у своїй скарзі на дії приватного виконавця Лановенко Л.О. щодо прийняття до виконання виконавчого документа, яка була предметом судового розгляду у справі №754/7447/19 та у задоволенні якої було відмовлено судами усіх інстанцій (а.с.17-47, т. 3).

Отже, з 06 травня 2019 року ОСОБА_2 достеменно знала про існування виконавчого провадження НОМЕР_3 з виконання виконавчого листа, виданого Деснянським районним судом міста Києва 03 жовтня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитом в розмірі 400 661,19 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 3 175 600 грн 53 коп., витрати по сплаті судового збору та інформаційно-технічного забезпечення в сумі 1 700 грн 00 коп. та 120 грн 00 коп.

До того ж, отримавши постанову про відкриття відповідного виконавчого провадження з номерним ідентифікатором, як особисто боржник ОСОБА_2 , так і її представник, мали право та об`єктивну можливість постійно моніторити як стан цього виконавчого провадження, так й усі вчиненні приватним виконавцем дії в онлайн режимі, оскільки статтею 8 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження без обмежень та цілодобово.

Тому твердження ОСОБА_2 та висновки суду першої інстанції, про те, шо у справі відсутні докази належного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження та вручення постанов і викликів, не ґрунтуються на фактичних матеріалах справи.

Зі справи видно, що на виконання вимог ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» та з метою повного та фактичного виконання рішення суду 03 травня 2019 року, приватним виконавцем направлено запити до: Регіонального сервісного центру МВС в місто Києві; Київського бюро технічної інвентаризації; Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області; Державної прикордонної служби України; Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру; Відділу реєстрації актів цивільного стану УПДР ГТУЮ у місті Києві, Державної міграційної служби України; різних банківських установ України.

Отриманими від цих установ відповідями не встановлено наявності у боржника ОСОБА_2 ліквідних активів, які можуть бути спрямовані на ефективне погашення заборгованості в рахунок виконання рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 14 травня 2010 року у справі №2-2256/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за договорами у сумі 400 661,19 доларів США, що еквівалентно 3 175 600 грн 53 коп., судовий збір у суді 1 700 грн 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн 00 коп.

Також відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповіді МВС за боржницею відсутнє зареєстроване рухоме та нерухоме майно.

Водночас згідно листа комунального підприємства Київської обласної ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 17 травня 2019 року, на підставі договору купівлі-продажу від 31 січня 2018 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності 1/2 частина нежитлових приміщень АДРЕСА_2 (а.с.79, т.1).

Проте виїздом приватного виконавця Лановенко Л.О. за участю двох понятих за адресою нежитлових приміщень АДРЕСА_2 , було встановлено, що боржник ОСОБА_1 перешкоджала вчиненню виконавчих дій, про що було складено відповідний акт та повідомлено правоохоронні органи (а.с.193-зворт, т.1).

Установлено та не заперечується сторонами виконавчого провадження, що станом на 02 квітня 2025 року розмір заборгованості ОСОБА_2 за виконавчим листом №2-508 від 03 вересня 2010 року про стягнення з неї на користь ПАТ «Універсал Банк» становить 2 992 065 грн 98 коп.

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України на запит №260663729 від 02 квітня 2025 року боржник ОСОБА_1 вже маючи вказані вище боргові зобов`язання, маючи паспорт громадянки України для виїзду за кордон серії та номер НОМЕР_1 та здійснювала багаторазово перетин державного кордону України: з 01 січня 2022 року по 02 квітня 2025 року, 10 грудня 2024 року, 28 листопада 2024 року, 09 серпня 2024 року, 30 липня 2024 року.

При цьому період з 06 травня 2019 року (дата обізнання боржника про існування ВП НОМЕР_3) по 03 квітня 2025 року (дата подання про обмеження боржника у праві виїзду за кордон) ОСОБА_1 :

не виконала обов`язку надати декларацію про майновий стан, закріпленого у відповідності до п.3 ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» та встановленого п.2 постанови від 03 травня 2019 року у ВП НОМЕР_3 (про яку їй достеменно відомо);

не з`явилася на виклики та запити приватного виконавця у ВП НОМЕР_3 від 03 травня 2019 року, від 06 травня 2019 року, 11 серпня 2020 року, 10 грудня 2021 року, 25 липня 2022 року.

Отже сукупність наявних у справі доказів свідчить про те, що з метою примусового виконання виконавчого листа №2-2256/10, виданого 14 травня 2010 року приватним виконавцем вчинялись дії та вживались можливі заходи для реального, своєчасного ефективного виконання судового рішення. Водночас боржником ОСОБА_1 жодних дій для реального, фактичного та в повному обсязі виконання рішення Деснянського районного суду міста Києва від 14 травня 2010 року у справі №2-2256/10 та виданого на його виконання виконавчого листа, не вчинено.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Частинами 1-4 ст.441 ЦПК України визначено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно з п.8 ст.19 Закону України «Про державну прикордонну службу України» на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів, постановами державного виконавця; розшук у пунктах пропуску через державний кордон та у контрольних пунктах в`їзду - виїзду осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних органів.

Отже питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень у порядку, передбаченому ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.441 ЦПК України. Враховуючи наведені норми, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України застосовується у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Основною конституційною засадою судочинства, серед іншого, є обов`язковість судового рішення (п.9 ч.2 ст.129 Конституції України), що є однією із важливих складових принципу правової визначеності, а також права на справедливий суд, закріпленого, зокрема, у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відповідності до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року № 331/8536/17 виклав правову позицію про те, що тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку із неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78-82).

Отже, враховуючи наведені вище обставини, які свідчать про те, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. перебуває зведене ВП НОМЕР_3 з виконання виконавчого листа №2-508, виданого 03 жовтня 2010 року Деснянським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитом в розмірі 400 661,19 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 3 175 600 грн 53 коп., витрати по сплаті судового збору та інформаційно-технічного забезпечення в сумі 1 700 грн 00 коп. та 120 грн 00 коп., боржник ОСОБА_1 зобов`язання належним чином не виконує і не сприяє виконавцю у вчиненні виконавчих дій та одночасно немає підтверджених ліквідних активів на території України й має можливість здійснювати виїзди за межі України, колегія суддів вважає, що у даному випадку наявні правові підстави для задоволення подання приватного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

Розглядаючи подання, суд першої інстанції, у порушення вимог ст.264 ЦПК України, наведеного вище не врахував, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про його недоведеність та безпідставність.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Доводи ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу не спростовують встановлених обставин того, що з 2019 року вона та її представник були належно обізнані про виконавче провадження, але систематично ігнорували виклики й запити виконавця, не подали декларації про майновий стан, перешкоджали виконанню дій і при цьому багаторазово виїжджали за кордон, маючи непогашений борг у значному розмірі.

Така поведінка боржника має ознаки очевидного ухиленням від виконання рішення у розумінні суду, що суперечить конституційному та міжнародному принципу обов`язковості виконання судових рішень, які набрали законної сили (п.9 ч.2 ст.129 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення заяви, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни - адвоката Коваля Ростислава Олександровича, задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 11 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа - задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України громадянку України боржника: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), без вилучення паспортного документа до повного та фактичного виконання боржником вимог виконавчого листа №2-508/10, виданого 03 вересня 2010 року Деснянським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 400 661,19 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України складає 3 175 600 грн 53 коп., витрат по сплаті судового збору та інформаційно-технічного забезпечення в сумі 1 700 грн 00 коп. та 120 грн 00 коп. відповідно.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 605 грн 60 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: