КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 жовтня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Таргоній Д.О., Голуб С.А., Слюсар Т.А., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 лютого 2025року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ТОВ «Євро-Реконструкція» звернулось до суду з даним позовом, який обґрунтовано тим, ТОВ «Євро-реконструкція» є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для споживачів встановленої зони теплопостачання Дарницького району міста Києва.

Надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у будинку АДРЕСА_1 , зокрема до квартири №7 у здійснюється позивачем.

Відповідач є власником зазначеної квартири. 15 травня 2024 року відповідач підписав заяву-приєднання до індивідуального договору про надання послуг з постачання гарячої води та послуг з постачання теплової енергії.

Відповідач з січня 2016 року своєчасно не вносив плату за отримані послуги з постачання теплової енергії та з серпня 2017 року за послуги з постачання гарячої води, внаслідок чого станом на 01 червня 2024 року утворилась заборгованість у розмірі 35 602,07 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача з урахуванням положень ст. 625 ЦК України, тобто на розмір заборгованості нараховані 3% у розмірі 2 258,45 грн, а також інфляційні втрати у розмірі 7 223,25 грн.

Під час розгляду справи ТОВ «Євро-реконструкція» подано заяву про зменшення розміру позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 16 901,43 грн; - заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 10 150,05 грн; інфляційні втрати в розмірі 2400,97 грн; 3% річних в розмірі 790,15 грн, що разом становить 30 242,60 грн, а також здійснити розподіл судових витрат.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 лютого 2025 року позов товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Євро-реконструкція»: - заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 12 березня 2017 року по 31 травня 2024 року у розмірі 16 901,43 грн; заборгованість за послуги з постачання гарячої води за період з 01 серпня 2017 року по 31 травня 2024 у розмірі 10 150,05 грн; 3% річних, нараховані на заборгованість з постачання теплової енергії за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 642,33 грн; 3% річних, нараховані на заборгованість з постачання гарячої води за період з 01 серпня 2017 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 147,82 грн; інфляційні втрати, нараховані на заборгованість з постачання теплової енергії за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 1906,42 грн; інфляційні втрати, нараховані на заборгованість з постачання гарячої води за період з 01 серпня 2017 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 494,55 грн; судовий збір у розмірі 3 028,00 грн, разом - 33 270,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що поза увагою суду залишилися його твердження про необґрунтованість здійснених позивачем розрахунків суми заборгованості в межах трирічного строку позовної давності, які полягають у неврахуванні показників лічильників, що пройшли повірку, відповідно до яких за період з 23 червня 2023 року по 04 квітня 2024 року було спожито разом 11 м3, вартість яких згідно з інформацією, розміщеною на офіційному вебсайті позивача дорівнює сумі 835,56 грн (11м3 * 75.96 грн = 835,56 грн), що майже у вісім разів менше від зазначеної позивачем суми заборгованості за цей період, що спростовує розрахунки позивача, наведені у бухгалтерській довідці, яка обґрунтовує помилкову суму заборгованості та нарахувань інфляційних збитків та 3% річних. Невідповідність розрахункових показників позивача, на думку відповідача, також підтверджують показники лічильників станом на 17 листопада 2017 року, згідно з якими з 17 листопада 2017 року по 04 квітня 2024 року було спожито 166,5 м3 гарячої води (5м3 +109.5 м3=166.5м3).

Відповідач зазначив, що на офіційному сайті позивача наявна інформація щодо вартості послуг з постачання гарячої води лише з 18 березня 2020 року, здійснити розрахунок реальної вартості спожитої послуги (гаряче водопостачання) неможливо за наявних у справі матеріалів, оскільки за таких обставин споживання води було в рази меншим від розміру, нарахованого позивачем, представники якого роками не з`являлися для отримання врегулювання питання споживання послуги, що свідчить про суперечливу поведінку позивача.

Крім того скаржник звертає увагу на те, що позивачем порушено вимоги закону про захист економічної конкуренції, оскільки встановлено розмір плати за централізоване опалення та постачання гарячої води у завищеному розмірі та не здійснено перерахунків на підставі рішення Антимонопольного комітету України № 244-р від 10 листопада 2022 року.

Відповідач, також вказав на незаконність покладення на нього обов`язку по відшкодуванню позивачу судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн, оскільки від такого обов`язку він звільнений на підставі п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як особа з інвалідністю ІІ групи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Євро - реконструкція» Кравченко О.П. заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване. Вказує на те, що у період з серпня 2017 року по березень 2024 року квартира АДРЕСА_1 обліковувалася у ТОВ «Євро -реконструкція» як така, що обладнана індивідуальними (розподільними) засобами обліку гарячої води. До липня 2023 року нарахування вартості наданих послуг з постачання гарячої води до квартири здійснювалося за встановленою нормою споживання (по 3(3.04) м. куб) на одну зареєстровану особу в квартирі, з серпня 2023 року по березень 2024 року на три особи ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Представник позивача вказала, що 04 квітня 2024 року, ТОВ «Євро - реконструкція» прийняло на облік та опломбувало встановлені у квартирі АДРЕСА_1 розподільні (індивідуальні засоби обліку гарячого водопостачання ЛК-15 №1019974 та ЛК-15 №1008423. Тому з квітня 2024 року нарахування вартості наданих до квартири послуг постачання гарячої води здійснюється з урахуванням переданих споживачами показників індивідуальних (розподільних) засобів обліку гарячої води ЛК-15 №1019974 та ЛК-15 №1008423, які встановлені в квартирі. При цьому, до березня 2024 року, мешканці квартири АДРЕСА_1 до ТОВ «Євро - реконструкція» з метою укладення Договору пр надання послуг та їх ідентифікації, не зверталися, заяв про прийняття на облік встановлених у квартирі розподільних (індивідуальних) засобів обліку гарячої води не надавали.

05 травня 2024 року ОСОБА_1 було подано до ТОВ «Євро - реконструкція» заяви-приєднання до індивідуальних договорів про надання послуг постачання теплової енергії та гарячої води. Для коректних нарахувань коштів за спожиті послуги з постачання теплової енергії гарячої води, відповідно до п. 2 розділу III Порядку прийняття приладу обліку і абонентський облік, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 270 від 12.10.2018 споживачам необхідно дотримуватись правил користування індивідуальними засобами обліку саме: розподільні (індивідуальні) засоби обліку обов`язково мають бути прийняті абонентський облік надавача послуг, опломбовані надавачем послуг, вчасно повірені, а їх показники щомісяця мають передаватись до теплопостачальної організації. Чинне законодавство не передбачає можливості проведення нарахування коштів за надані послуги на підставі засобів обліку, які належним чином не повірені та не поставлені на облік виконавцем комунальної послуги. Зазначені відповідачем засоби обліку гарячої води, які були встановлені зі слів відповідача у квартирі, на обліку у ТОВ «Євро - реконструкція» не перебували до квітня 2024 року.

Доказів того, що відповідач повідомляв та надавав до теплопостачальної організації документи щодо встановлення, опломбування та постановки на облік встановлених у квартирі індивідуальних засобів обліку гарячої води до березня 2024 року не надано.

Щодо доводів відповідача про застосування позовної давності, представник позивача вказала, що керуючись п. 12, п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, оскільки карантин почався на території України від 12 березня 2020 року, а воєнний стан - від 24 лютого 2022 року, можна зробити висновок про те, що загальна позовна давність була продовжена 12 березня 2020 року на період дії карантину, та призупинила свій перебіг з 24 лютого 2022 року на період дії воєнного стану. Тобто, виходячи з вищенаведених положень закону, пропущеною може бути позовна давність лише за вимогами, що виникли до 12 березня 2017 року, що було враховано судом при ухваленні рішення у цій справі та після подання відповідачем заяви про застосування позовної давності позивачем було зменшено розмір заявлених до стягнення сум заборгованості.

Звернуто увагу на те, що рішення Антимонопольного комітету України №244-р від 10.11.2022 ніяким чином не відноситься до взаємовідносин, що наявні між позивачем, як постачальником послуг, та відповідачем, як споживачем послуг. Порушення, зафіксовані НКРЕКП, були враховані при встановленні економічно - обґрунтованих тарифів в наступних періодах. Щодо застосованих тарифів під час нарахування споживачам коштів за надані послуги та підставі нарахування коштів за спожиті послуги, позивач акцентує увагу на тому, що ТОВ «Євро - реконструкція» самостійно не визначає та не встановлює споживачам послуг тарифи за надані послуги. Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 623 від 26.11.2014, № 151 від 31.01.2015. № 224 від 27.02.2015; № 1128 від 31.03. 2015. № 1977 від 30.06.2015, № 3237 від 29.12.2015, № 1757 від 29.09.2016, № 2126 від 02.12.2016, № 151 від 01.02.2017, № 439 від 30.03.2017, № 1391 від 09.11.2017, № 404 від 14.06.2018, № 1225 від 18.10.2018, № 1820 від 11.12.2018. № 77 від 14.01.2020. № 623 від 17.03.2020, №2246 від 30.11.2020, № 40 від 13.01.2021, які офіційно опублікована в газеті «Урядовий кур`єр», установлено тарифи на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню ТОВ «Євро - реконструкція», яке є виконавцем цих послуг. Дані постанови є загальнодоступними та розміщеними в електронній мережі Інтернет. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) № 1085 від 07.07.2021 (яка набрала законної сили 08.07.2021) «Про затвердження Змін до Ліцензійних умов провадження господарської діяльності у сфері теплопостачання», встановлення ТОВ «Євро - реконструкція» тарифів на теплову енергію, а також на послуги з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води здійснюється Виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Позивач вказує, що до 08.07.2021 тарифи на послугу з централізованого опалення для ТОВ «Євро - реконструкція» встановлювалися Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), а з 08.07.2021 року Розпорядженнями Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), а саме Розпорядженням КМДА № 2610 від 15.12.2021, Розпорядженнями КМВА № 508 від 22.04.2022, № 674 від 30.09.2022. Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1820 від 11.12.2018, № 77 від 14.01.2020, № 623 від 17.03.2020, № 2246 від 30.11.2020, № 40 від 13.01.2021, які офіційно опублікована в газеті «Урядовий кур`єр», установлено тарифи на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню ТОВ «Євро - реконструкція», яке є виконавцем цих послуг. Дані постанови є загальнодоступними та розміщеними в електронній мережі Інтернет. Крім того, відомості про всі тарифи протягом спірного періоду, які були застосовані для нарахування платежів за спожиті житлово-комунальні послуги, містяться на офіційному веб-сайті ТОВ «Євро - реконструкція»: https://tec4.kiev.ua/ в загальному доступі для населення.

У порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ч. 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Так, частиною ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезенням побутових відходів у порядку встановленому законодавством.

Відповідно до ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV , ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст. ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Ст. ст. 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, за якими споживач, зокрема, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та зобов`язаний оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.9 вказаного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що договір про надання комунальних послуг укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку. Ч. 5 ст. 13 вище вказаного закону визначено, що відмова від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладення договору з виконавцем не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.

Відповідно до ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Ч. 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки, згідно з ч. 2 ст. 641 ЦК України, реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу, є запрошенням укласти договір (оферту), якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях, то відповідно до ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її приєднання (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо вони фактично користуються ними зі згоди постачальника послуг.

Такі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц та постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами пунктів 37-39 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019 року, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату за спожиту послугу щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору.

Крім того, в ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» законодавець визначив, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

За приписами Закону України «Про захист прав споживачів» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Виходячи з положень п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуги з постачання теплової енергії за своїм функціональним призначенням належать до житлово-комунальних послуг.

Згідно п.п. 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Вищенаведене також кореспондується із вимогами Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 року №690.

Отже, особа, яка є споживачем послуг з постачання гарячого водопостачання, зобов`язана сплачувати надані їй такі послуги вчасно.

З матеріалів справи вбачається, що 23 липня 2014 року в газеті «Хрещатик» № 103 (4503) позивачем розміщено повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення до відповідних житлово-експлуатаційних організацій або до ТОВ «Євро-реконструкція».

Проект договору про надання ТОВ «Євро-реконструкція» послуг централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511).

Надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 здійснюється ТОВ «Євро-реконструкція» на підставі ліцензії № 198 від 01.06.2012.

Відповідач зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 та є її одноосібним власником з 08 квітня 2015 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №36067441.

За вказаною адресою обліковується особовий рахунок НОМЕР_1 .

15 травня 2024 року відповідач підписав заяви-приєднання до індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води та постачання теплової енергії.

Відповідно до ч. т. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

З урахування заявлених позивачем вимог та наданим розрахунком заборгованості за житлово-комунальні послуги по житловому приміщенню (квартирі), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за період з 12 березня 2017 року по 31 травня 2024 року утворилась заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 16 901,43 грн., та за період 01 серпня 2017 року по 31 травня 2024 року утворилась заборгованість за послуги з постачання гарячої води в розмірі 10 150,05 грн.

Так, Правилами надання послуг з централізованого опалення встановлено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Згідно з ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за отриману теплову енергію. У разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Частиною 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлені обов`язки індивідуального споживача, зокрема оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Положеннями ч. 2 ст. 642 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Наявність правовідносин між сторонами за договорами теплопостачання, отже і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого теплопостачання, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач отримує послуги та має здійснювати оплату виставлених рахунків.

Відповідно до п. 11 вищезазначених Правил у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

П. 20 Правил встановлено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

П. 21 Правил визначено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяг відповідної комунальної послуги, визначений за допомогою вузла комерційного обліку, розподіляється між усіма споживачами.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами з урахуванням п. 1, 2 , 3 ч. 2 цієї статті.

Показники будинкового засобу обліку теплової енергії (опалення) розподіляються між користувачами приміщень пропорційно до площі займаних споживачами приміщень, а саме: показник спожитої теплової енергії по опаленню будинку згідно будинкового засобу обліку за місяць ділиться на загальну опалювальну площу Споживачів житлового будинку та множиться на розмір опалювальної площі квартири Споживача, внаслідок чого отримується кількість фактично спожитих Гкал споживачем за місяць, яка множиться на встановлений тариф та отримується сума до сплати.

Для коректних нарахувань коштів за спожиті послуги з постачання теплової енергії гарячої води, відповідно до п. 2 розділу III Порядку прийняття приладу обліку і абонентський облік, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 270 від 12.10.2018 року споживачам необхідно дотримуватись правил користування індивідуальними засобами обліку саме: розподільні (індивідуальні) засоби обліку обов`язково мають бути прийняті абонентський облік надавача послуг, опломбовані надавачем послуг, вчасно повірені, а їх показники щомісяця мають передаватись до теплопостачальної організації.

Таким чином, чинним законодавством не передбачено можливості проведення нарахування коштів надані послуги на підставі засобів обліку, які належним чином не повірені та не поставлені на облік виконавцем комунальної послуги.

Згідно п.п. 3 п. 4 Методики розподілу між споживачами обсягів спожити будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального ку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року № 315, розподілу не приймаються показання вузла розподільного обліку, приладу розподільного обліку теплової енергії, що зняті (надані), починаючи з дати встановлення факту виходу його з ладу (закінчення строку повірки засобу вимірювальної техніки, що входить до його складу) встановлення факту несанкціонованого втручання в його роботу (самовільний демонтаж, умисне знищення, пошкодження, розкомплектування, у тому числі порушення цілісності пломб, до дати прийняття на абонентський облік відремонтованого чи заміненого вузла розподільного обліку, приладу розподільного обліку теплової енергії або повіреного засобу вимірювальної техніки, що входить до його складу.

Зазначені Відповідачем засоби обліку гарячої води, які були встановлені у квартирі відповідача, на обліку у ТОВ «Євро - реконструкція» не перебували до квітня 2024 року.

Доказів того, що Відповідач повідомляв та надавав до теплопостачальної організації документи щодо встановлення, опломбування та постановки на облік встановлених у квартирі індивідуальних засобів обліку гарячої води до березня 2024 року, ТОВ «Євро-Реконструкція» та суду не надано.

Таким чином, встановивши, що відповідач не відмовся від наданих позивачем житлово-комунальних послуг з постачання гарячої води та централізованого опалення, їх отримував і користувався ними, але своєчасно і в повному обсязі не оплачував їх, у зв`язку з чим виникла заборгованість, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними.

Так, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника оплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Отже обов`язок споживача житлово-комунальних послуг оплачувати їх вартість особі, яка їх надає, є грошовим зобов`язанням.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Встановивши, що відповідач допустив порушення грошового зобов`язання щодо оплати у встановлений законом строк наданих йому позивачем комунальних послуг, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для пред`явлення позивачем вимоги про стягнення з боржника 3 % річних та інфляційних втрат відповідно до ст. 625 ЦК України

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що заборгованість за послуги з постачання гарячої води та з централізованого опалення, яка виникла з вини відповідача, який своєчасно і в повному обсязі не проводив оплату, підлягає стягненню з останнього в повному обсязі.

Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання щодо проведення оплати за надані та отримані житлово-комунальні послуги, позивач має право вимагати стягнення 3 % річних та інфляційних втрат.

Відповідачем було подано заяву про застосування позовної давності. У письмових поясненнях позивач не заперечував щодо застосуванням судом наслідків спливу позовної давності та просив стягнути з відповідача такі суми: - заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 16 901,43 грн;- заборгованість за послуги з постачання гарячої води в розмірі 10 150,05 грн;- інфляційні втрати в розмірі 2 400,97 грн;- 3% річних у розмірі 790,15 грн.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

На підтвердження надання відповідачам послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання позивач надав суду детальний розрахунок заборгованості з посиланням на розрахункові періоди та застосовані тарифи.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, споживачі послуг у квартирі відповідач належним чином не виконував своїх обов`язків з оплати отриманих послуг централізованого опалення та постачання гарячої води, внаслідок чого з урахуванням заяви відповідача про застосування судом наслідків спливу позовної давності, позивач надав суду деталізований розрахунок заборгованості за послугу з постачання теплової енергії за період з 12 березня 2017 року по 01 червня 2024 року, в межах позовної давності. А також заборгованості за надані послуги з постачання гарячої води у період з 01 серпня 2017 року по 01 червня 2024 року в межах позовної давності.

Таким чином заборгованість відповідача за період з 12 березня 2017 року по 01 червня 2024 року становить 30 242, 60 грн., а саме: заборгованість за надані послуги з централізованого опалення 16 901,43 грн., заборгованість за надані послуги з гарячого водопостачання нарахована в межах строку позовної давності та становить 10 150,05 грн.

Також позивачем надано розрахунок інфляційних витрат та три процента річних, згідно якого інфляційна складова боргу становить 2 400, 97 грн, а 3% річних, виходячи із суми боргу, становлять 790,15 грн.

Надані позивачем докази відповідають критеріям належності, допустимості та стосуються предмету доказування у даній справі.

В той же час, відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, будь-яких доказів на спростування обставин, викладених у позовній заяві, суду не надав, зокрема контррозрахунку заборгованості.

Необхідність пред`явлення контррозрахунку при спростуванні розрахунку заборгованості підтверджується практикою Верховного Суду, зокрема, в постанові від 02 квітня 2020 року в справі № 757/29813/17-ц Верховний Суд зазначив: «Відповідачем не було надано доказів на спростування наявної заборгованості по сплаті комунальних послуг, а також розрахунку наявної заборгованості та компенсаційних виплат за несвоєчасну оплату комунальних послуг, або ж доказів на погашення заборгованості, яка утворилася у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань з оплати наданих житлово-комунальних послуг».

Також у справі відсутні будь-які докази того, що відповідач звертався до ТОВ «Євро-Реконструкція» із клопотанням про припинення надання послуг із централізованого опалення та/чи постачання гарячої води, а також із скаргами щодо ненадання чи неякісного надання цих послуг у спірний період.

За змістом ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства суд першої інстанції дійшов правильного висновку про виникнення між сторонами зобов`язальних правовідносин з надання та отримання житлово-комунальних послуг, а також щодо неналежного виконання відповідачем обов`язку з оплати отриманих послуг. Також суд обґрунтовано застосував до спірних правовідносин положення ст. 625 ЦК України.

При цьому, застосувавши положення ст. 257 ЦК України та п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а також взявши до уваги заяву відповідача про застосування позовної давності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заборгованість підлягає стягненню за період з 12 березня 2017 року по 31 травня 2024 року, а саме за послугу з централізованого опалення - 16 901,43 грн, за послугу з постачання гарячої води заборгованість підлягає стягненню за період з 01 серпня 2017 року по 31 травня 2024 року - 10 150,05грн, 3% річних, нараховані на заборгованість з постачання теплової енергії за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 642,33 грн; 3% річних, нараховані на заборгованість з постачання гарячої води за період з 01 серпня 2017 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 147,82 грн; інфляційні втрати, нараховані на заборгованість з постачання теплової енергії за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року у розмірі1 906,42 грн; інфляційні втрати, нараховані на заборгованість з постачання гарячої води за період з 01 серпня 2017 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 494,55 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що з листопада 2017 року в квартирі встановлено лічильник гарячої води і розрахунки заборгованості у зв`язку з цим повинні здійснюватися з урахування показників лічильника не можуть бути підставою для скасування рішення, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що квартира належна відповідачу з початку спірного періоду обліковувалася у ТОВ «Євро-Реконструкція», як така, що обладнана індивідуальним (розподільним) засобом обліку гарячої води. Будинок за адресою: АДРЕСА_1 не обладнаний загальнобудинковим (комерційним) засобом обліку гарячої води.

Законодавець закріпив за споживачами послуги обов`язок щомісяця передавати виконавцю послуги показники індивідуальних засобів обліку (пункт 14 Правилам надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, які були чинним на час виникнення спірних правовідносин; підпункт 12 пункт 45 Правил № 1182; частини 2 статті 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»).

У разі відсутності інформації про показання вузлів обліку та/або недопущення споживачем виконавця або іншої особи, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, до відповідного вузла обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії для зняття показань після закінчення тримісячного строку з дня недопуску виконавець комунальної послуги зобов`язаний здійснювати розрахунки з такими споживачами як із споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку (частина 4 статті 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»).

Як вбачається з розрахунку заборгованості, позивач протягом спірного періоду здійснював нарахування коштів за послугу з постачання гарячої води за встановленою нормою споживання, відповідно до кількості зареєстрованих осіб у квартирі, оскільки відповідачем не було здійснено відповідних дій щодо поставлення на обліку позивача індивідуального засобу обліку гарячої води, встановленого в квартирі.

Таким чином, нарахування за послугу з постачання гарячої води позивачем здійснювалося у відповідності до вимог закону, за встановленою нормою споживання, відповідно до кількості зареєстрованих осіб у квартирі.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем порушено вимоги закону про захист економічної конкуренції та встановлено розмір плати за надані послуги у завищеному розмірі, не заслуговують на увагу, оскільки рішення Антимонопольного комітету України № 244-р від 10 листопада 2022 року, на яке посилається відповідач, не відноситься до взаємовідносин, що наявні між Позивачем, як постачальником послуг та Відповідачем, як споживачем послуг. Порушення, зафіксовані НКРЕКП, були враховані при встановленні економічно- обгрунтованих тарифів в наступних періодах. При цьому ТОВ «Євро-реконструкція» самостійно не визначає та не встановлює Споживачам послуг тарифи за надані послуги.

Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 623 від 26.11.2014, № 151 від 31.01.2015. № 224 від 27.02.2015; № 1128 від 31.03. 2015. № 1977 від 30.06.2015, № 3237 від 29.12.2015, № 1757 від 29.09.2016, № 2126 від 02.12.2016, № 151 від 01.02.2017, № 439 від 30.03.2017, № 1391 від 09.11.2017, № 404 від 14.06.2018, № 1225 від 18.10.2018, № 1820 від 11.12.2018. № 77 від 14.01.2020. № 623 від 17.03.2020, № 2246 від 30.11.2020, № 40 від 13.01.2021, які офіційно опублікована в газеті «Урядовий кур`єр», установлено тарифи на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню ТОВ «Євро-реконструкція», яке є виконавцем цих послуг. Дані постанови є загальнодоступними та розміщеними в електронній мережі Інтернет.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) № 1085 від 07.07.2021 (яка набрала законної сили 08.07.2021) «Про затвердження Змін до Ліцензійних умов провадження господарської діяльності у сфері теплопостачання», встановлення ТОВ «Євро-реконструкція» тарифів на теплову енергію, а також на послуги з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води здійснюється Виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Таким чином, до 08 липня 2021 року тарифи на послугу з централізованого опалення для ТОВ «Євро-реконструкція» встановлювалися Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), а з 08 липня 2021 року Розпорядженнями Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), а саме Розпорядженням КМДА № 2610 від 15.12.2021, Розпорядженнями КМВА № 508 від 22.04.2022, № 674 від 30.09.2022.

Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1820 від 11.12.2018, № 77 від 14.01.2020, № 623 від 17.03.2020, №2246 від 30.11.2020, № 40 від 13.01.2021, які офіційно опублікована в газеті «Урядовий кур`єр», установлено тарифи на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню ТОВ «Євро-реконструкція», яке є виконавцем цих послуг. Дані постанови є загальнодоступними та розміщеними в електронній мережі Інтернет.

Крім того, відомості про всі тарифи протягом спірного періоду, які були застосовані для нарахування платежів за спожиті житлово-комунальні послуги, містяться на офіційному веб-сайті ТОВ «Євро-реконструкція»: https://tec4.kiev.ua/ в загальному доступі для населення.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору за подання позову до суду у розмірі 3 028,00 грн.

Згідно положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі.

Відповідно до частин першої, другої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Спеціальним законом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України «Про судовий збір».

Стаття 2 Закону України «Про судовий збір» зазначає, що платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Тобто, положення цієї норми Закону можуть бути застосовані за загальним правилом як до позивача, так і до відповідача - фізичної особи за наявності відповідної підстави, визначеної зазначеною нормою.

Встановлено, що до апеляційної скарги відповідачем додано копію посвідчення серії НОМЕР_2 від 11 листопада 2004 року, виданого на ім`я ОСОБА_1 . Пенсійним фондом України в Деснянському районі м. Києва, відповідно до якої відповідачу з 01 січня 2024 року встановлено другу групу інвалідності довічно.

Наведені обставини свідчать про те, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з відповідача на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3 028,00 грн.

В той же час, за правилами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, сплачений на підставі платіжної інструкції кредитного переказу коштів № від 13 червня 2024 року судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3 028,00 грн належить компенсувати ТОВ «Євро-Реконструкція» у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відтак, рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, а саме судового збору за подання позовної заяви, підлягає зміні.

Питання щодо розподілу судових витрат у суді апеляційної інстанції суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України. Відтак судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги суд відносить на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 141, 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 лютого 2025 року в частині розподілу судових витрат змінити, компенсувати товариству з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» судовий збір сплачений на підставі платіжної інструкції кредитного переказу коштів № від 13 червня 2024 року за подання позовної заяви у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім гривень) 00 копійок за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністром України.

В іншій частині рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Реквізити сторін:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро - Реконструкція», , адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, буд. 20;

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Т.А. Слюсар