Справа № 161/6406/25 Головуючий у 1 інстанції: Пахолюк А. М.
Провадження № 22-ц/802/904/25 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на рішення Луцький міськрайонний суд Волинської області від 10 червня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року ТОВ «Кредит-Капітал» звернулося до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 06 січня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 9897075 в електронній формі, відповідно до умов якого товариство надало відповідачці грошові кошти в сумі 10000 грн, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та строки, визначені договором.

ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем виконало в повному обсязі, а саме надало останній грошові кошти в обсязі та у строк, визначених договором, однак відповідач у свою чергу, не виконала умови кредитного договору.

28 травня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 106-МЛ, у відповідності до якого ТОВ «Мілоан» відступив ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право грошової вимоги за кредитним договором № 9897075 від 06.01.2024 року.

Позивач зазначає, що станом на дату відступлення права вимоги та на час звернення до суду заборгованість відповідача за кредитним договором перед позивачем не сплачена і становить 31928 грн.

На підставі наведеного ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просило суд стягнути з відповідача в його користь заборгованість в розмірі 31928 грн, яка складається із заборгованості за кредитом 9000 грн, заборгованості за сумою відсотків - 21928 грн, заборгованості за комісією 1000 грн та понесені судові витрати по справі.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 червня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ«Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 9897075 від 06.01.2024 року в розмірі 20500 грн, яка складається із: суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9000 грн, суми заборгованості за процентами 10500 грн, комісії 1000 грн. В решті вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» понесені витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1555 грн 18 коп.

Не погодившись із даним рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення частини суми заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати в оскаржуваній частині та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити дані позовні вимоги в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після набрання чинності Законом № 3498-IX, в тому числі строк кредитування за якими триватиме після 21.08.2024, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання такого договору. При цьому, денна процента ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за договором про споживчий кредит за умови, що до нього не вносилися зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту).

Разом з тим, зауважує, що відповідно до частини третьої статті 8 Закону «Про споживче кредитування» обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначених у договорі. Вказує, що у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни (частини перша та третя статті 653 ЦК України). Таким чином, у разі внесення змін до договору про споживчий кредит в частині складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту), необхідно здійснювати розрахунок денної процентної ставки з урахуванням вимог Закону «Про споживче кредитування» щодо максимального розміру денної процентної ставки, визначеного на день внесення таких змін до договору про споживчий кредит.

Вважає, що оскільки кредитний договір був укладений сторонами 06 січня 2024 року, то, враховуючи пункт 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки може становити 2,5 %, а пунктом 1.5.2 кредитного договору встановлено, що в пільговий період денна процентна ставка становить 1,5%, а в поточний період 2,3%. Тобто, на момент укладання кредитного договору максимальний розмір денної процентної ставки становив 2,5 %, а в договорі визначена максимальна денна процентна ставка становила 2,3%, що відповідає вимогам законодавства. Позивач вважає, що правових підстав для перерахунку денної процентної ставки немає відповідно до положень кредитного договору.

Додатково зазначає, що відповідачка, укладаючи кредитний договір з ТОВ «Мілоан», погодилась із запропонованою відсотковою ставкою та порядком нарахування відсотків, тобто вважала умови кредитного договору прийнятними для себе, враховуючи наявну пропозицію на ринку кредитування.

У зв`язку із зазначеним апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення суми заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом не відповідає вимогам закону та порушує права кредитодавця, передбачені статтею 1048 Цивільного кодексу України.

Просить рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 червня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, за яким позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія» «Кредит-Капітал» задовольнити повністю та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія» «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором у сумі 31928,00 грн, в тому числі за процентами 21928 грн.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови у стягненні заборгованості за частиною нарахованих відсотків за користування кредитом, а тому, відповідно до норм ст.367 ЦПК України, апеляційним судом переглядається лише у цій частині.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в оскаржуваній частині, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення без змін з таких підстав.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позов, суд виходив із того, що ОСОБА_1 істотно порушила умови кредитного договору, не повернула суму простроченого кредиту, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, яку слід стягнути в користь позивача в сумі 20500 грн. Разом з тим, укладаючи 06.01.2024 кредитний договір, який за своєю суттю є договором споживчого кредитування, первісний кредитор не мав права визначати фіксовану проценту ставку у розмірі 1,50 % протягом пільгового періоду та 2,30 % протягом поточного періоду, оскільки її максимальний розмір не може перевищувати 1% на день. Тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками, яка за підрахунками суду становить 10500 грн.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки вони відповідають вимогам закону.

Статтями 4, 5 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом.

Судом установлено, що 06 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачкою ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит №9897075, за умовами якого відповідачці був наданий кредит у розмірі 10 000 грн, зі строком кредитування 105 днів та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 відсотків на день.

Матеріалами справи підтверджується, що договір про надання споживчого кредиту №9897075 від 06 січня 2024 року укладено в електронній формі, що відповідає положенням ст. 207 ЦК України із застосуванням норм Закону України «Про електронну комерцію», та підписаний сторонами, відповідно до вимог ст. 12 вказаного Закону, а саме: кредитодавцем засвідчено кваліфікованою електронною печаткою, а позичальником - за допомогою одноразового ідентифікатору 208075 із позначкою часу (06.01.2024).

На підтвердження укладення кредитного договору позивачем долучено копію договору про фінансовий кредит №9897075 від 06 січня 2024 року, заяву на отримання кредиту №9897075 від 06 січня 2024 року, додаткові контактні дані позичальника для взаємодії за кредитним договором, анкету-заяву на кредит №9897075, довідку про ідентифікацію позичальника, платіжне доручення №119605179 (а.с.8-17).

Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Мілоан» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на вказану нею в договорі картку, відповідно до умов укладеного кредитного договору, що підтверджується платіжним дорученням № 119605179 від 06 січня 2024 року (а.с. 17).

Отже, судом установлено, що первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав грошові кошти у розмірі, встановленому договором.

Разом з тим, відповідач свої зобов`язання перед ТОВ «Мілоан» за кредитним договором № 9897075 від 06 січня 2024 року щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, що створило заборгованість, яку позивач визначив у розмірі 31928 грн, що складається із заборгованості за кредитом 9000 грн, заборгованості за сумою відсотків - 21928 грн, заборгованості за комісією 1000 грн (а.с. зворот 17-18).

28 травня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 106-МЛ, у відповідності до якого, ТОВ «Мілоан» відступив ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право грошової вимоги, втому числі і за кредитним договором № 9897075 від 06 січня 2024 року (а.с.зворот 19-26).

Як видно із витягу з Реєстру боржників від 04 лютого 2025 року, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 31928 грн, яка складається із заборгованості за кредитом 9000 грн, заборгованості за сумою відсотків - 21928 грн, заборгованості за комісією 1000 грн (а.с. зворот 26).

06 березня 2025 року позивачем на адресу відповідача була надіслана досудова вимога, в якій відповідачу повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором № 9897075 від 06 січня 2024 року та запропоновано здійснити погашення заборгованості в сумі 31928 грн протягом 3 днів (а.с.27).

Отже, звертаючись до суду із позовом, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» надало належні та допустимі докази укладення електронного кредитного договору між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» та відступлення права вимоги позивачу ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до відповідача ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції, частково задовольняючи вимоги позивача в частині стягнення процентів за користування кредитом , дійшов правильного висновку, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» безпідставно нараховував відсотки за користування кредитом у розмірі, що не відповідає Закону.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Разом з тим, згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

Вищезазначену статтю було доповнено ч. 5 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року. При цьому, даним Законом Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» також було доповнено п. 17, відповідно до якого тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5%; - протягом наступних 120 днів - 1,5%.

Однак, ці норми стосуються лише договорів, які були укладені до набрання чинності вказаним Законом та дія яких продовжена після цієї дати ( ч.2 розділу ІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року) .

Закон набрав чинності 24 грудня 2023 року, а спірний договір був укладений 06 січня 2024 року. Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що положення про перехідний період не стосується договору від 06.01.2024 року.

Денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою, визначеною у ч. 4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t х 100%, де ДПС денна процентна ставка; ЗВСК загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК загальний розмір кредиту; t строк кредитування у днях.

Згідно з п.1.5.2 кредитного договору № 99897075 від 06 січня 2024 року проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 2250,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожень день строку користування кредитом протягом пільгового періоду.

Відповідно до п. 1.5.3 договору проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 20 700, 00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 2,30 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.

Отже, визначена умовами кредитного договору денна процентна ставка 1,50 процентів станом на дату укладення договору перевищує законодавчо встановлений максимальний розмір денної процентної ставки 1 %.

Наведене свідчить, що суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за нарахованими процентами у повному заявленому в позові розмірі 21928 грн за кредитним договором № 9897075 від 06 січня 2024 року, самостійно здійснивши розрахунок процентів за денною відсотковою ставкою 1%, що є підставою для залишення без змін рішення суду у цій частині та відмови в задоволенні апеляційної скарги.

Таким чином, суд вірно застосував норми матеріального права та задовольнив позов частково у частині стягнення з боржника 10 500 грн процентів за період з 06 січня 2024 року по 20 квітня 2024 року.

Відповідно до норм ст.141 ЦПК України, оскільки позов судом задоволено частково, то і судові витрати, понесені позивачем за подання позову, судом першої інстанції компенсовано з відповідача пропорційно до задоволеної суми.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України підставами для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін є визнання судом апеляційної інстанції , що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на вищенаведені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення суду в оскаржуваній частині з додержанням норм процесуального права та правильно застосував норми матеріального права, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому з підстав, передбачених ст. 375 ЦПК України, його у цій частині належить залишити без змін.

Виходячи з наведеного, апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню.

За змістом частин 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою ухвалення постанови у цій справі є 03 жовтня 2025 року - дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 268, 367-369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 червня 2025 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді