КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754/8921/23 Головуючий у І інстанції Буша Н.Д.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 вересня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,

за участі секретаря Доброванової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Гаражного кооперативу «Вигурівщина» - адвоката Дідика Ігора Миколайовича на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до гаражного кооперативу «Вигурівщина» про зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовною заявою до гаражного кооперативу «Вигурівщина» (далі - ГК «Вигурівщина», відповідач) про зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є членом ГК "Вигурівщина" з моменту його заснування згідно до протоколу Загальних зборів членів ГК "Вигурівщина" №1 від 24 січня 1988 року.

27 лютого 1988 року позивачем було сплачено в повному обсязі пайовий внесок у сумі 1550 рублів, а також вступний та членські внески і інші платежі, визначені Статутом кооперативу. Станом на сьогодні, позивач являється власником гаража № НОМЕР_1 , який побудований ним господарчим способом та введений в експлуатацію у 1990 році. З цього часу і станом на сьогодні позивач регулярно сплачував і сплачує всі поточні платежі на рахунок ГК "Вигурівщина".

З лютого 2022 року позивачу створюються перешкоди у доступі до на територію кооперативу до належного йому гаражу № НОМЕР_1 у лютому 2022 року, новообраний голова кооперативу ОСОБА_2 відібрав у позивача перепуску, яка була видана йому попереднім керівництвом кооперативу та заявив позивачу, що у нього немає документів, які б підтверджували сплату вступного та пайового внеску і тому він забороняє позивачу надалі користуватися його гаражем. ОСОБА_2 дав вказівку охороні кооперативу не пропускати позивача на територію кооперативу.

У травні 2022 року позивач звертався до ГК "Вигурівщина" з проханням надати довідку для реєстрації гаражного боксу та приватизації, але ОСОБА_2 05 червня 2022 року видав йому неналежну довідку, в якій відсутні відомості з якого року і на якій підставі, якого протоколу позивач прийнятий до складу дійсних членів ГК "Вигурівщина", коли і яка сума була сплачена ним в якості пайового, а також вступного внеску, який вид гаража, яка його площа і коли він був побудований господарським способом та введений в експлуатацію, а також кадастровий номер земельної ділянки, її площа та номер рішення Київради, яким ця ділянка надана кооперативу в оренду.

Таким чином, позивач позбавлений можливості зареєструвати своє право власності на гараж № НОМЕР_1 .

02 лютого 2023 року позивач знову звернувся до відповідача та надав у трьох екземплярах копію форми довідки для оформлення права власності, що надало йому КМБТІ. 27 березня 2023 року позивач від відповідача отримав лист-відмову №9.

Крім того, позивач зазначає, що двері в його гараж без його відома заварені зварювальним апаратом. Неправомірними діями відповідача позивачу була нанесена моральна шкода. Позивач являється інвалідом ІІ групи, ліквідатором аварії ЧАЕС у 1986 році, з діагнозом гостра променева хвороба, а своїми діями та бездіяльністю відповідач спричинив погіршення стану його здоров`я. Позивач вимушений надмірно хвилюватися, із-за чого отримує душевний і фізичний біль та страждання. Крім того, в гаражі знаходились продукти харчування, які зіпсувались. Все це призвело до різкого погіршення морального та фізичного стану здоров`я позивача та до додаткових грошових витрат на лікування у зв`язку з погіршенням стану та на цій підставі, хірургічному втручанню. Саме цим позивач обґрунтовує нанесену йому відповідачем моральну шкоду у розмірі 100 000 грн. На підставі вищенаведеного позивач просить зобов`язати ГК "Вигурівщина" надати йому в трьох екземплярах оформлену відповідно до діючого законодавства довідку встановленого зразка для реєстрації права власності на гараж № НОМЕР_1 , а також видати перепуску нового зразка; зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні його майном, а саме безперешкодний прохід/проїзд; відновити пошкоджене майно (двері гаража № НОМЕР_1 ) та стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

Рішенням Деснянського районного суду від 27 березня 2025 року позов задоволено частково. Зобов`язано Гаражний кооператив «Вигурівщина» видати ОСОБА_1 в трьох екземплярах оформлену відповідно до діючого законодавства довідку встановленого зразка для реєстрації права власності на гаражний бокс № НОМЕР_1 , а також видати перепуску нового зразка. Зобов`язано Гаражний кооператив «Вигурівщина» усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 гаражним боксом № НОМЕР_1 в ГК «Вигурівщина» за адресою: 02232, м. Київ, вул. Електротехнічна 74, а саме: безперешкодний прохід/проїзд. Гаражному кооперативу «Вигурівщина» усунути та відновити пошкоджене майно (двері гаража № НОМЕР_1 ). Стягнуто з Гаражного кооперативу «Вигурівщина» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 15 000 грн. Стягнуто з Гаражного кооперативу «Вигурівщина» на користь держави судовий збір в розмірі 4 294,40 грн. В іншій частині позову - відмовлено.

В задоволенні вимог Гаражного кооперативу «Вигурівщина» щодо стягнення з ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в розмірі 30 000 грн - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, адвокат Дідик І.М. в інтересах ГК «Вигурівщина» звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного суду.

Посилаючись на необґрунтованість, неповноту з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків щодо членства позивача в кооперативі, посилаючись на протокол загальних зборів №1 від 24 січня 1988 року, оскільки зі змісту даного протоколу вбачається факт створення кооперативу, а не обрання його членів. Крім того зазначає, що рішенням виконкому Дніпровської районної ради народних депутатів № 856 від 28 грудня 1987 року затверджено ініціативну групу по створенню кооперативу, серед якої ОСОБА_1 не значиться.

Зазначає, що згідно внутрішніх правил гаражного кооперативу , кожен член зобов`язаний подати до Правління копії документів, які підтверджують право власності на гаражний бокс. Однак позивачем такі документи подані не були, а відтак в гаражного кооперативу відсутня можливість видачі довідки встановленого зразка для реєстрації права власності на гаражний бокс з підстав відсутності належних документів у позивача та ГК «Вигурівщина».

Щодо створення перешкод у користуванні гаражним боксом, то відповідач зазначає, що доказів на підтвердження того, що саме відповідач вчиняє дії з майном позивача, які унеможливлюють користування майном, позивачем не надано. На підтвердження того, що даним гаражем не можливо користуватися жодною експертизою не встановлено, тому фотознімки надані позивачем вважати доказами, які підтверджують факт перешкоди у користуванні позивачем гаражним боксом , не можна.

Представник апелянта вказує і на той факт, що позивачем не доведено факт завдання моральної шкоди, оскільки не надано жодних довідок чи висновків лікарів, якими б підтверджувалося погіршення стану здоров`я позивача, а також не надано доказів сплати коштів за паркування автомобіля та доказів наявності в гаражному боксі продуктів харчування та їх зіпсування.

Скориставшись правом передбаченим ст.360 ЦПК, позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що забезпечення схоронності документів, які підтверджують членство у гаражному кооперативі, покладається саме на відповідача. До того ж позивач зазначає, що мав переважне право у членстві, оскільки є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та таке положення закріплено пунктом 4 Статуту.

Крім того, членство позивача у ГК «Вигурівщина» підтвердили і свідки, які разом будували гаражі та володіють інформацією про те, що позивачем вносились пайові внески. Також позивачем протягом тривалого періоду сплачувалися внески, а відповідачем приймались такі внески, які відповідно до Статуту та положень закону можуть сплачуватися виключно членами кооперативу.

Позивач зазначає, що відповідач в судовому засіданні підтвердив, що в нього наявна копія картки гаражного боксу на ім`я позивача і за ним рахується гаражний бокс№ НОМЕР_1 . В розпорядженні позивача наявні записи про членські внески позивача в період з 1999 року по 2021 рік, відтак позивач вважає, що набув членство з 1999 року. Факт перешкоджання відповідачем у користуванні гаражем позивачу підтверджений показами свідків. Звертає увагу суду, що такі дії були спрямовані і до інших членів кооперативу.

У судовому засіданні представник ГК «Вигурівщина» - адвокат Дідик І.М. підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Пономаренко А.Є. у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили залишити рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягають задоволенню з нижче наведених підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено такі факти та правовідносини.

Гаражний кооператив "Вигурівщина" є юридичною особою, основний вид діяльності - допоміжне обслуговування наземного транспорту, , був створений рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної ради народних депутатів №55 від 26.01.1988 року "Про реєстрацію статуту автокооперативу "Вигурівщина" по будівництву автостоянки з правом встановлення металевих гаражів по вул. Електротехнічній".

Відповідно до копії картки гаражного боксу, заведеної на ім`я ОСОБА_1 , за ним рахується гаражний бокс № НОМЕР_1 . Перший запис в картці датований 1999 роком. В картці наявні записи про сплачені членські внески з 1999 -2021 роки.

Відповідно до копії довідки від 05 червня 2022 року ГК "Вигурівщина", виданої на ім`я ОСОБА_1 зазначено, що він є членом кооперативу ГК "Вигурівщина" з 1999 року, має право власності на гаражний бокс № НОМЕР_1 , який рахується за ним згідно реєстру ГК "Вигурівщина", знаходиться на території гаражного кооперативу ГК "Вигурівщина" (код ЕГРПОУ 21564712, кадастровий №:62:017:0027 загальною площею 3 8736 кв.м.) за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Протоколу № 1 від 24.01.1988 року загальних зборів громадян - особистих власників автомобілів, бажаючих вступити до (кооперативу) члени гаражно-будівельного кооперативу до порядку денного поставлено два питання: 1. Інформація ОСОБА_3 про проведену роботу ініціативної групи. 2. Прийняття статуту кооперативу "Вигурівщина" по будівництві автостоянки з правом встановлення збірно-каркасних гаражів по вулиці Електротехнічній, житловий масив Вигурівщина-Троєщина.

Листом від 05.06.2022 року №06 голова кооперативу Шкумат В. ГК "Вигурівщина" повідомив члену кооперативу ОСОБА_1 на його заяву від 27.05.2022 року щодо видачі пакета документів для приватизації "… доводжу до вашого відома, що кооператив в своєму архіві не має жодних документів, що стосується інформації про власників, або права власності на гаражний бокс № НОМЕР_1 , який з ваших слів Вам належить, окрім облікової картки, заведеної в 1999 р. на Ваше ім`я. Також повідомляю, що на мій запит була отримана інформація від "Київського міського бюро технічної інвентаризації" від 03.02.2022 №062/14-1544(И-2022), у відповідності з якою Ваш гаражний бокс вже приватизований. Для отримання повної інформації щодо даних з приватизації гаражного боксу № НОМЕР_1 , Вам належить особисто звернутися до КП КМР "КМ БТІ" бо нам в цьому було відмовлено, посилаючись на Закон про захист персональних даних". Після отримання документів з приватизації прошу надати їх до керівництва ГК "Вигурівщина" для їх вивчення та занесення даних до реєстру кооператива."

Відповідно до наданої інформації ГК "Вигурівщина" №190/09 від 24.09.2009 року ними до Київського міського БТІ було направлено повідомлення щодо зміни нумерації гаражних боксів в гаражному кооперативі "Вигурівщина". Просили провести зміну в реєстраційних даних посвідченнях і технічних паспортах нумерацію гаражних боксів, список було додано до звернення.

Відповідно до інформаційної довідки №761 від 27.03.2023 року Комунального підприємства Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації", згідно з даними реєстрових книг Бюро, гаражний бокс № НОМЕР_1 в гаражному кооперативі "Вигурівщина" на вул. Електротехнічній 74 у м. Києві на праві власності не зареєстрований. Відповідно до копії квитанції № 5396/07 від 27.02.1989 року по рахунку № НОМЕР_2 ОСОБА_1 перерахував на рахунок № НОМЕР_3 Дніпровський відділ Держбанка ПромСтрой Банк авто кооператив "Вигурівщина" вступний пайовий внесок в розмірі 1550 руб.

Свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повідомили суду, що вони тривалий час з 80-х років знають ОСОБА_1 , оскільки разом будували гаражі в ГК "Вигурівщина".

Свідки підтвердили, що ОСОБА_1 є членом кооперативу "Вигурівщина", знають, що він вносив пайові внески. Крім того, свідки разом з позивачем приймали участь у загальних зборах кооперативу та з того часу користувались кожний своїми гаражем по сусідству.

Крім того, матеріали справи містять копії довідок, виданих ГК "Вигурівщина" членам кооперативу ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Вказані довідки були надані попереднім головою правління ГК "Вигурівщина" ОСОБА_10 для оформлення свідками права власності на свої гаражні бокси.

Судом також встановлено, що підстави членства в гаражному кооперативі "Вигурівщина" закріплені в 4 п. статуті. Так, членами кооперативу "Вигурівщина" можуть бути громадяни СРСР, які досягли 18-ти років, проживають в місті Києві і володіють легковим автомобілем чи мотоциклом з коляскою, зареєстровані в місцевих органах Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ УСРС з номерним знаком м. Києва та які є членами Товариства автомотолюбителів УСРС.

Правами першочергового включення в гаражний кооператив "Вигурівщина" користуються громадяни, виведені із зони аварії Чорнобильскої АЕС з діагнозом ГПХ.

В матеріалах справи містяться докази, які підтверджують встановлення позивачу діагнозу - гостра променева хвороба І ступеню в стадії клінічного відновлення. Вказана хвороба виникла в травні 1986 року та є наслідком впливу іонізуючого випромінювання (а.с. 90-92). На ім`я позивача Київською міською державною адміністрацією видано посвідчення серії НОМЕР_4 учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році від 21.05.2019 року, категорія 1, довічно.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині усунення перешкод та зобов`язання вчинити дії, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем надано достатньо документів, що можуть свідчити про наявність у позивача майнових прав на гараж відповідно до Закону України "Про кооперацію". Крім того, судом встановлено неправомірність дій відповідача щодо недопуску позивача на територію гаражного кооперативу та створення перешкод у користуванні належним йому гаражем № НОМЕР_1 (заварювання дверей).

Колегія суддів з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 6 Закону України «Про кооперацію» визначає, що кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо. Права учасників (членів) кооперативу та його статутних органів, визначені законом, не можуть бути звужені (обмежені) установчими документами кооперативу, рішеннями його статутних органів чи правочинами між кооперативом та його учасниками (членами). Положення установчих документів кооперативу, рішення його статутних органів чи правочини між кооперативом та його учасниками (членами), які звужують (обмежують) права учасників (членів) кооперативу, визначені законом, є нікчемними.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про кооперацію» вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу.

Згідно зі статтею 19-1 Закону України «Про кооперацію» член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 надав суду докази того, що він постійно і на регулярній основі сплачував та сплачує членські внески і не має заборгованості за такими платежами. Факт сплати членських внесків і прийняття таких внесків ГК "Вигурівщина", не заперечує і сам відповідач.

Суд першої інстанції обґрунтовано взяв до увагу ту обставину, що відповідач протягом певного тривалого періоду приймав та приймає від ОСОБА_1 платежі, які відповідно до статуту ГК "Вигурівщина" та положень закону можуть сплачувати виключно члени кооперативу, разом з іншими вищевказаними доказами доводять той факт, що ОСОБА_1 є членом кооперативу ГК "Вигурівщина".

З огляду на вказане, відсутність в матеріалах справи рішення загальних зборів гаражного кооперативу про прийняття ОСОБА_1 в члени кооперативу, не спростовує обставин його членства, встановлених судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України "Про кооперацію" обов`язком саме відповідача ГК "Вигурівщина" є ведення обліку своїх членів та видача кожному з них посвідчення про членство.

Відсутність довідки про членство ОСОБА_1 в кооперативі відповідного зразка перешкоджає йому в реалізації права на державну реєстрацію права власності на гаражний бокс.

Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Місцевий суд, надавши оцінку зібраним по справі доказам, дійшов правильного висновку про те, що стороною відповідача жодних доводів та обставин, які б унеможливлювали видати довідку про належність гаражного боксу ОСОБА_1 у кооперативі не наведено, а всі доводи відповідача грунтуються на припущеннях, які не можуть бути взяті судом до уваги.

Відповідно до п. 8 (а) постанови Пленуму Верховного суду України від 28 червня 1991 року №5 «Про практику розгляду судами цивільних справ, пов`язаних із діяльністю гаражно-будівлених кооперативів» член ГБК, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий йому в користування, набуває право власності на це майно і вправі розпоряджатись ним на свій розсуд - продавати, заповідати, здавати в оренду, обміняти, вчиняти щодо нього інші угоди, що не заборонені законом.

Статтями 16, 391, 386 ЦК України, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Зазначені норми гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачити можливість такого порушення його права в майбутньому.

Оскільки позивач дотримав формальні вимоги відповідача щодо порядку вступу в кооператив, а саме: подав відповідну заяву, вніс свій пай, сплатив вступний внесок та продовжує сплачувати членські внески, суд першої інстанції також обґрунтовано дійшов висновку про неправомірність дій відповідача, щодо перешкоджання ОСОБА_1 у доступі до гаражного боксу.

Апеляційний суд також відхиляє доводи апеляційної скарги в частині необґрунтованості висновків суду першої інстанції про наявність передбачених законом підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди.

Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У відповідності до роз`яснень пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Моральна шкода - це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з посяганням на її права та інтереси.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.

Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення моральної шкоди, позивач зазначав, що в результаті неправомірних дій відповідача, який з лютого 2022 року позбавив позивача можливості користуватись власним гаражем, позивач був змушений шукати додаткові кошти за сплату стоянки для свого транспортного засобу, відчував надмірні хвилювання та душевні страждання, внаслідок чого погіршився його стан здоров'я, а він є інвалідом 2 групи, ліквідатором аварії на ЧАЕС, з діагнозом гостра променева хвороба.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно врахував що позивач довів протиправність дій відповідача та врахувавши принципи розумності, справедливості, характер протиправних дій відповідача, тривалість таких неправомірних дій, наслідки спричинені для позивача, дійшов до правильного висновку, визначивши розмір спричиненої позивачу моральної шкоду в сумі 15 000,00 грн.

Фактично доводи апеляційної скарги висновку суду першої інстанції не спростовують та зводяться до незгоди з оцінкою доказів, наданою судом.

Водночас, колегія суддів зауважує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі "Руїз Торіха проти Іспанії"). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ? від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії").

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Гаражного кооперативу «Вигурівщина» - адвоката Дідика Ігора Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києвавід 27 березня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст судового рішення складений 03.10.2025 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді : С.А. Голуб

Т.А. Слюсар