ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 645/8500/21 Номер провадження 22-ц/814/3589/25Головуючий у 1-й інстанції Гольник Л.В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Обідіної О.І., Пилипчук Л.І. при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Полтави від 09 липня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сокольського М.В,-

В С Т А Н О В И В :

Боржник ОСОБА_2 звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави зі скаргою на дії державного виконавця Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - Немишлянський ВДВС) Сокольського М.В у виконавчому провадження №77287633.

В обґрунтування заяви зазначив, що постановою державного виконавця Немишлянського ВДВС Сокольського М.В. від 25.02.2025 року було відкрито виконавче провадження №77287633 за судовим наказом № 645/8500/21, виданим 01.07.2022 року Октябрським районним судом м. Полтави, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але неменше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 20.12.2021 року, та продовжувати до досягнення дітьми повноліття. Зазначена постанова була надіслана йому на його електронну адресу 25.02.2025 року.

Заявою від 03.03.2025, надісланою до державного виконавця Сокольського М.В. 03.03.2025 електронною поштою та 03.03.2025 Укрпоштою, ОСОБА_5 звернувся з проханням закінчити виконавче провадження №77286733 за судовим наказом № 645/8500/21, виданим 01.07.2022 року Октябрським районним судом м. Полтави.

Відповідь на зазначену заяву від державного виконавця він не отримав, тому звернувся до начальника Немишлянського ВДВС Воробйової О.І. і просив надати йому відповідь на його заяву від 03.03.2025 про закінчення виконавчого провадження № №77286733 за судовим наказом №645/8500/21, виданим 01.07.2022 року Октябрським районним судом м. Полтави.

24.03.2025 року він отримав на свою електронну адресу лист за №27298 від начальника ВДВС з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів на 2 арк. та копією інформаційної довідки про неотримання аліментів ОСОБА_1 від 20.03.2025 на 1 арк.

Із додатку до вказаного листа начальника Немишлянського ВДВС він дізнався про нарахування йому державним виконавцем ОСОБА_5 заборгованості по аліментам у розмірі 116432,13 грн, яка виникла за період з 20.12.2021 по 28.02.2025 року. Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за вказаний період був наданий йому в якості додатку до листа від 24.03.2025 року.

Скаржник ОСОБА_2 вважає зазначений розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, складений державним виконавцем Сокольським М.В. хибним та незаконним, оскільки судовий наказ у справі № 645/8500/21 був винесений судом 01.07.2022 року. Стягувач ОСОБА_1 зазначений судовий наказ до виконання не пред`являла до лютого 2025 року. ОСОБА_2 був готовий добровільно сплачувати аліменти на дітей, тому через Укрпошту 14.07.2022 року він звернувся до ОСОБА_1 із заявою, в якій просив повідомити йому банківські реквізити для перерахування аліментів на дітей.

Згідно зворотного поштового повідомлення, ОСОБА_1 отримала його заяву, але банківських реквізитів не надала.

Тому 16.08.2022 року він звернувся через Укрпошту до ОСОБА_1 із заявою, в якій повідомив, що у зв`язку із неотриманням від неї банківських реквізитів, ним буде перераховано суми зазначених аліментів на карткові рахунки дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після чого він регулярно та добровільно проводив виплати аліментів на неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на їх карткові рахунки, починаючи з 20.12.2021 року.

Всього він виплатив аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 20.12.2021 року по 31.05.2023 року у розмірі 20495,16 грн та на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 20.12.2021 року по 28.02.2025 року у розмірі 252554,18 гри.

Вважає, що в діях державного виконавця Сокольського М.В. щодо неприйняття наданих ним платіжних квитанцій та врахування пояснень стягувача вбачає вчинення незаконних дій.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Полтави від 09 липня 2025 року скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця було задоволено частково.

Визнано неправомірними дії державного виконавця Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сокольського М.В. в частині не зарахування платежів ОСОБА_2 у розмірі 20 495, 16 грн. як сплату аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виконавчому провадженні № 77286733.

Зобов`язано державного виконавця Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сокольського М.В. зарахувати платежі ОСОБА_2 у розмірі 20 495, 16 грн. як сплату аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 20.12.2021 року по 31.05.2023 року згідно судового наказу № 645/8500/21, виданого 01.07.2022 року Октябрським районним судом м. Полтави, та здійснити перерахунок заборгованості по аліментам ОСОБА_2 за період з 20.12.2021 року по 28.02.2025 року.

В іншій частині скарги було відмовлено.

З вказаною ухвалою не погодилась ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, в якій прохає ухвалу Шевченківського районного суду м. Полтави від 09 липня 2025 року скасувати в частині задоволення скарги ОСОБА_2 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні скарги.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що в судовому наказі чітко вказано, що аліменти на утримання дітей стягуються на мою користь, то перерахування коштів на карткові рахунки дітей, які сам боржник і відкрив, чи куди боржнику зручно, не є належним виконанням судового рішення.

Стверджує, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що між нею та ОСОБА_2 є домовленість, що аліменти на утримання дітей призначені на мою користь можуть сплачуватись на банківські рахунки наших доньок.

Крім того ОСОБА_2 було подано апеляційну скаргу, в якій останній прохає скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Полтави від 09 липня 2025 року в частині відмови зарахування платежів ОСОБА_2 у розмірі 252554,18 грн, як сплату аліментів та ухвалити нове рішення, яким визнати дії державного виконавця неправомірними і зобов`язати його зарахувати платежі, як сплату аліментів, в іншій частині ухвалу залишити без змін.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що через Укрпошту 14.07.2022 року звертався до ОСОБА_1 із заявою, в якій просив повідомити банківські реквізити для перерахунку аліментів на дітей, однак остання повідомлення отримала, але банківські реквізити не надала. 16.08.2022 року ОСОБА_2 звернувся через Укрпошту до ОСОБА_1 із заявою, в якій повідомив, у зв`язку із неотриманням від останньої банківських реквізитів, буде перераховано суми зазначених аліментів на карткові рахунки дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Інформація про карткові рахунки дітей була надана разом із заявою від 16.08.2022 року на ім`я ОСОБА_1 ..

Акцентує увагу суду, що свій обов`язок по утриманню дітей і не накопичувати борги за судовим наказом, регулярно та добровільно проводив виплати аліментів на неповнолітніх дітей на їх карткові рахунки починаючи з 20.12.2021 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 прохає апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Полтави від 09 липня 2025 року без змін в частині відмови у задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця.

Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. На момент розгляду справи були присутні боржник та представник стягувача, інші особи, які брали участь в розгляді справи будучи належним чином та завчасно повідомленими про час і місце слухання справи, в судове засідання не з`явилися.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Задовольняючи скаргу частково суд першої інстанції виходив з того, що з матеріалів справи, у виписки по картці/рахунку НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), який був відкритий на неповнолітню ОСОБА_3 , боржник ОСОБА_2 систематично надсилав аліменти на зазначений картковий рахунок. Ці зважаючи на вік дитини і наявність у неї права на розпорядження ними витрачалися нею з відома стягувача на власні потреби, тобто на її утримання.

В іншій частині суд відмовив у задоволенні, оскільки боржник ОСОБА_2 не довів належними та допустимими доказами обставини того, що зараховані грошові кошти на відкритий на ім`я малолітньої доньки ОСОБА_4 рахунок, могли використовуватися стягувачем та самою дитиною на утримання останньої.

Колегія суддів погоджується із таким висновком районного суду з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частинами першою, другою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь, чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України).

Аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини (частина перша статті 179 СК України).

Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання (абзац 2 частини другої статті 179 СК України).

Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України (частина третя статті 179 СК України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, оскільки із матеріалів справи вбачається, що на рахунок який був відкритий на неповнолітню ОСОБА_3 , боржник ОСОБА_2 систематично надсилав аліменти на зазначений картковий рахунок і ці аліментні кошти витрачалися саме на дитину, за період з 20.12.2021 року по 31.05.2023 року було перераховано аліментів у розмірі 20495,16 грн.

Що стосується рахунку іншої доньки ОСОБА_4 , то суд першої інстанції вірно встановив, що боржником не було доведено, що у малолітньої доньки, чи стягувача перебуває у володінні карта та що останні мають можливість використовувати наявній на рахунку кошти в інтересах ОСОБА_4 .

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

З огляду на викладене, наведені в апеляційних скаргах доводи не спростовують висновків суду та не впливають на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала судді постановлена з дотриманням вимог закону, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстави для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст.368, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Полтави від 09 липня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови виготовлено 01 жовтня 2025 року.

Головуючий суддя : _______________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ___________________ О.І. Обідіна ___________________ Л.І. Пилипчук