Ухвала

Іменем України

06 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 755/261/15-ц

провадження № 61-11792ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крат В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощоков Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Радивилівського районного суду Рівненської області від 05 травня 2025 року у складі судді: Троцюк В. О., та постанову Рівненського апеляційного суду від 14 серпня 2025 року у складі колегії суддів:Шимківа С. С., Гордійчук С. О., Ковальчук Н. М., у справі за заявою акціонерного товариства «Сенс Банк», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Ярмошевич Наталія Олексіївна, про заміну сторони виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі - АТ «Сенс Банк») звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Заява мотивована тим, що 20 лютого 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 755/261/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по договору кредиту в сумі 592 500 гривень 20 копійок та третейського збору у сумі 6 325 гривень.

Відповідно до рішення № 5/2019 єдиного акціонера ПАТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року та загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про реорганізацію ПАТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк».

Згідно загальних положень статуту акціонерного товариства «Альфа-Банк», затвердженого Національним банком України 26 листопада 2019 року, акціонерне товариство «Альфа-Банк» є правонаступником усього майна, прав і зобов`язань Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на підставі передавального акту, затвердженого рішенням єдиного акціонера акціонерного товариства «Альфа-Банк» №5/2019 від 15 жовтня 2019 року та рішенням загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк».

03 грудня 2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис №4002827 про припинення АТ «Укрсоцбанк», юридичною особою правонаступником є АТ «Альфа-Банк» .

30 листопада 2022 року у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстровано зміну назви банку з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк».

Отже, внаслідок реорганізації АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк» та зміни найменування останнього на АТ «Сенс Банк», відбулася заміна кредитора, а саме АТ «Сенс Банк» набуло статусу нового кредитора за виконавчим листом Дніпровського районного суду м. Києва №755/261/15-ц виданого 20 лютого 2015 року.

АТ «Сенс Банк» просило:

замінити сторону стягувача у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, відкритого за виконавчим листом Дніпровського районного суду м. Києва №755/261/15-ц, виданим 20 лютого 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по договору кредиту в сумі 592 500,20 грн та третейського збору у сумі 6 325 грн.

Ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 05 травня 2025 року:

заяву АТ «Сенс Банк» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено;

замінено сторону виконавчого провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 755/261/15-ц, виданого 20 лютого 2015 року Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по договору кредиту в сумі 592 500 гривень 20 копійок та третейського збору в сумі 6 325 гривень, а саме замінено стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника АТ «Сенс Банк».

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що:

відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України в разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача;

суд вказав, що внаслідок реорганізації АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк» та зміни найменування на АТ «Сенс Банк» відбулась заміна кредитора, а саме АТ «Сенс Банк» набуло статусу нового кредитора за виконавчим листом Дніпровського районного суду м. Києва №755/261/15-ц, виданим 20 лютого 2015 року;

таким чином суд першої інстанції зробив висновок про те, що після набрання судовим рішенням законної сили змінився стягувач, та не проведення заміни такого стягувача призведе до ситуації, за якої буде відсутня особа, яка в силу закону, може звернутися з заявою про звернення виконавчого листа до примусового виконання, а тому заява про заміну стягувача у виконавчому провадженні підлягає задоволенню, так як обґрунтована та доведена.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 14 серпня 2025 року:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення;

ухвалу Радивилівського районного суду Рівненської області від 05 травня 2025 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що:

апеляційний суд вказав, що виконання судового рішення відповідно до рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26 червня 2013року у справі №1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом;

відповідно до частин 1, 5 статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення;

відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, в тому числі, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) та правонаступництва. Згідно з частинами першою, другою статті 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження, суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець;

при залишенні без змін ухвали суду першої інстанції, апеляційний суд вказав, що наслідок реорганізації АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк» та зміни найменування останнього на АТ «Сенс Банк», відбулася заміна кредитора, а саме АТ «Сенс Банк» набуло статусу нового кредитора за виконавчим листом Дніпровського районного суду м. Києва №755/261/15-ц, виданим 20 лютого 2015 року. Заявником доведено, що виконавчий лист перебуває на примусовому виконані у приватного виконавця Ярмошевич Н. О., у рамках виконавчого провадження НОМЕР_1 від 25 січня 2019 року, тобто рішення суду про стягнення з боржника кредитного боргу не виконано;

доводи апеляційної скарги про те, що передавальний акт не є належним та допустимим доказом, відповідно до якого у заявника АТ «Сенс Банк» виникає право нового кредитора, не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи, у яких наданими суду доказами доведено правонаступництво АТ «Альфа-Банк», яке в подальшому змінило назву на АТ «Сенс Банк», усіх прав, обов`язків та майна попереднього кредитора - АТ «Укрсоцбанк».

ОСОБА_1 15 вересня 2025 року засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Радивилівського районного суду Рівненської області від 05 травня 2025 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 14 серпня 2025 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Касаційна скарга мотивована тим, що:

заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу. Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва;

ураховуючи той факт, що передавальний акт не є належним та допустимим доказом у справі, відповідно до якого у заявника АТ «Сенс Банк» виникає право нового кредитора за виконавчим листом Дніпровського районного суду м. Києва № 755/261/15-ц, виданого 20 лютого 2015 року, а суди першої та апеляційної інстанції не надали належної оцінки цьому доказу, ОСОБА_1 вважає, що в цьому випадку відсутні правові підстави для задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Суди встановили, що 20 лютого 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 755/261/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по договору кредиту в сумі 592 500 гривень 20 копійок та третейського збору в сумі 6 325 гривень.

25 січня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Ярмошевич Н. О. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 про примусове виконання виконавчого листа № 755/261/15-ц.

Рішенням № 5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року затверджено рішення про припинення АТ «Укрсоцбанк» шляхом його приєднання до АТ «Альфа-Банк».

Згідно загальних положень статуту АТ «Сенс Банк», затвердженого постановою КМУ від 03 вересня 2024 року № 1010, банк є правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Альфа-Банк», яке відповідно до рішення загальних зборів акціонерів від 28 квітня 2018 року (протокол № 2/2018) змінило тип акціонерного товариства з публічного на приватне, а також змінило найменування з ПАТ «Альфа-Банк» на АТ «Альфа-Банк»; усього майна, прав і обов`язків АТ «Укрсоцбанк» на підставі рішення єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» (рішення від 15 жовтня 2019 року № 5/2019) та рішення загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» (протокол від 15 жовтня 2019 року № 4/2019), якими затверджено передавальний акт та відповідно до яких до АТ «Альфа-Банк» передано все майно, права і обов`язки АТ «Укрсоцбанк».

Відповідно до передавального акту правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати визначеної у передавальному акті, а саме з 15 жовтня 2019 року.

АТ «Альфа-Банк» прийняло рішення про зміну свого найменування з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу була проведена 30 листопада 2022 року.

У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу (частина перша статті 55 ЦПК України).

Юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників (частина перша статті 104 ЦК України).

Відповідно до частин другої, третьої статті 107 ЦК України після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом.

По своїй суті процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу відповідного суб`єкта, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього. Підставами процесуального правонаступництва можуть бути лише юридичні факти, які виникли під час судового провадження у справі, а не до його початку. Процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним правонаступництвом, оскільки воно може мати місце в тих випадках, коли права та/або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення внаслідок тих чи інших юридичних фактів переходять до правонаступника. При цьому незалежно від підстав матеріального правонаступництва процесуальне правонаступництво допускається лише після заміни сторони в матеріальних правовідносинах. У частині першій статті 514 ЦК України регулюються відносини між первісним кредитором і новим кредитором, та визначається який саме обсяг прав та на яких умовах переходить до нового кредитора. Тобто частина перша статті 514 ЦК України присвячена саме матеріальному правонаступництву, а не процесуальному (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року в справі № 1522/12471/12 (провадження № 61-6708св21)).

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У пунктах 73 - 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року в справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20) зазначено, що:

«оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи.

На стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 334 цього Кодексу з урахуванням підстав, визначених статтею 52 ГПК України. У цьому випадку приписи статті 334 ГПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 ГПК України. У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у частині п`ятій статті 334 ГПК України.

Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 52 ГПК України допускається на будь-якій стадії судового провадження, включаючи й стадію виконання судового рішення».

У пунктах 22 - 23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року в справі № 264/5957/17 (провадження № 14-37цс20) зазначено, що:

«правонаступництво - це перехід суб`єктивного права (а у широкому розумінні - також і юридичного обов`язку) від однієї особи до іншої (правонаступника). Для вирішення проблеми процесуального правонаступництва, означеної в ухвалі Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року, у світлі обставин справи № 264/5957/17 Велика Палата Верховного Суду зауважує, що поняття «правонаступництво юридичної особи», «правонаступництво прав та обов`язків юридичної особи» і «процесуальне правонаступництво юридичної особи - сторони у справі» мають різний зміст.

Правонаступництво юридичної особи має місце у випадку її припинення шляхом реорганізації: злиття, приєднання, поділу, перетворення (частина перша статті 104 ЦК України). У такому разі відбувається одночасне правонаступництво (передання) прав і обов`язків юридичної особи або, іншими словами, одночасне правонаступництво щодо майна, прав і обов`язків юридичної особи (частина друга статті 107 ЦК України). Тому правонаступництво юридичної особи, так само як і спадкове правонаступництво (стаття 1216 ЦК України), завжди є універсальним, тобто передбачає одночасний перехід до правонаступника за передавальним актом або розподільчим балансом (частина перша статті 104, статті 106 - 109 ЦК України) і прав, і обов`язків юридичної особи, яка припиняється шляхом реорганізації (див. також пункти 37-38, 40-43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 910/5953/17)».

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2020 року у справі № 296/443/16-ц (провадження № 61-16634сво19) зроблено висновок, що «у статтях 104 і 107 ЦК України не визначається момент переходу прав та обов`язків від юридичної особи, яка припиняється шляхом приєднання. Такий момент не може пов`язуватися із внесенням запису до державного реєстру про припинення юридичної особи, яка приєднується. При реорганізації шляхом приєднання немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Унаслідок приєднання правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при такому виді реорганізації неможливий».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суди встановили, що: внаслідок реорганізації АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк» та зміни найменування останнього на АТ «Сенс Банк», відбулася заміна кредитора, а саме АТ «Сенс Банк» набуло статусу нового кредитора за виконавчим листом Дніпровського районного суду м. Києва №755/261/15-ц, виданим 20 лютого 2015 року; виконавчий лист перебуває на примусовому виконані у приватного виконавця Ярмошевич Н. О., у рамках виконавчого провадження НОМЕР_1 від 25 січня 2019 року, тобто рішення суду про стягнення з боржника кредитного боргу не виконано;

За таких обставин суди зробили обґрунтований висновок про задоволення заяви АТ «Сенс Банк».

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Радивилівського районного суду Рівненської області від 05 травня 2025 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 14 серпня 2025 року у справі за заявою акціонерного товариства «Сенс Банк», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Ярмошевич Наталія Олексіївна, про заміну сторони виконавчого провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков