Справа № 502/1588/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

без повідомлення учасників справи

заяву

Сарани Артура Олександровича в інтересах

товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»

про ухвалення додаткового рішення

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кілійського районного суду Одеської області перебувала цивільна справа № 502/1588/25 за позовом ОСОБА_1 в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, розгляд якої відбувався у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

24.09.2025 у вищевказаній справі судом було ухвалено рішення.

30.09.2025 від представника позивача Сарани А.О. після одержання судового рішення надійшла заява про ухвалення додаткового рішення стосовно вирішення питання про відшкодування на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 гривень, надану на підставі договору про надання правничої допомоги від 01 квітня 2025 року № 01/25-СЦ, укладеного між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Лекс Верітас» та звіту про виконану роботу.

Дослідивши подану представником позивача заяву з додатками та матеріали судової справи, проаналізувавши релевантні положення законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Ухвалюючи рішення 24.09.2025 у даній цивільній справі, судом було вирішено усі питання визначені ч. 1 ст. 264 ЦПК України. Зі змісту судового рішення вбачається вирішення судом питання розподілу судових витрат.

Так, згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно із ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

При цьому, судом враховано, що вимога ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Така позиція узгоджується із правовим висновком зробленим Великою Палатою Верховного Суду 19.02.2020 у постанові по справі №755/9215/15-ц.

Потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів у підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі, а в разі розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження - до ухвалення судового рішенні у справі, про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі, а в разі розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження - до ухвалення судового рішенні у справі, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду (постанова колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.06.2022 у справі № 908/574/20).

Отже, заяву про стягнення судових витрат особа має подати до прийняття судового рішення, а докази, що підтверджують конкретний розмір судових витрат, можуть бути подані особою, в даному випадку, до ухвалення рішення у справі по суті позовних вимог або ж протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, однак виключно у разі здійснення стороною заяви, в даному випадку до ухвалення рішення у справі по суті позовних вимог, про неможливість з поважних причин подати відповідні докази у цей строк.

Вищевказане судом було прийнято до уваги при ухваленні 24.09.2025 рішення у даній справі.

Як вбачається із матеріалів справи і враховано судом під час ухвалення рішення, представником позивача хоча й було вказано у попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат очікування понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 гривень, однак доказів таких витрат суду протягом провадження не надано.

До 30.09.2025 представником позивача не повідомлено суд про неможливість надання доказів, що підтверджують розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також про причини неможливості надання таких доказів.

Водночас, заяву про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача було подано після ухвалення 24.09.2025 судового рішення у справі, як і надано докази розміру таких витрат (рішення було доставлено до електронного кабінету позивача 24.09.2025 о 16:05:15, а заява про ухвалення додаткового рішення через підсистему «Електронний суд» надійшла 30:09.2025).

При цьому суд звернув увагу на те, що договір про надання правничої допомоги було укладено 01.04.2025 і в ньому чітко визначено вартість послуги зі складання позивачу одного позову, яка становить 6000 гривень.

Причини неможливості надання цих доказів при зверненні до суду, адже позов було подано 12.08.2025, а також неможливості їх подання в ході перебування справи в провадженні суду, стороною позивача не повідомлялись.

Крім того, порядок і строки розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження чітко визначені ст. ст. 274-279 ЦПК Україні, про які позивач має бути необізнаним.

Відповідно суд, ухвалюючи рішення у справі, не мав підстав та обов`язку вирішувати питання щодо встановлення, в даному випадку позивачуу, строку для надання суду доказів щодо розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу, як і призначати засідання для вирішення питання про судові витрати, вказуючи про це у резолютивній частині рішення (п. 5 ч. 7 ст. 265 ЦПК України).

У зв`язку із чим суд здійснив розподіл судових витрат під час ухвалення судового рішення на підставі наявних у справі про це доказів, встановивши, зокрема, що позивачем доказів понесення інших судових витрат суду не надано.

Отже, підстави для ухвалення додаткового рішення у даній справі відсутні.

При цьому суд звертає увагу на те, що процесуальним наслідком подачі заяви про відшкодування судових витрат або ж надання доказів розміру понесених судових витрат стороною по справі поза межами встановленого ч.8 ст.141 ЦПК України строку, є залишення такої заяви без розгляду. Однак в даному випадку, зважаючи на вищевикладене, приймаючи до уваги вирішення судом питання про розподіл судових витрат під час ухвалення рішення у даній справі, процесуальним наслідком поданої представником позивача заяви є саме відмова в ухваленні додаткового рішення.

Вищевказане узгоджується із позицією Верховного Суду, зокрема, висловленій у постановах від 16.04.2019 у справі № 817/1889/17 і від 29.06.2022 року у справі № 908/574/20.

Керуючись ст. ст. 258-261, 270, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Сарани Артура Олександровича в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников