УХВАЛА

06 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 545/2052/23

провадження № 61-12333ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу фермерського господарства «Ярко+Ко» на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 03 лютого 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 13 серпня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фермерського господарства «Ярко+Ко» про розірвання договорів оренди та стягнення заборгованості по орендній платі,

ВСТАНОВИВ:

09 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до фермерського господарства «Ярко+Ко» (далі - ФГ «Ярко+Ко»), в якому просив розірвати договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер :00:005:0006, площею 5, 37 га, укладений 21 листопада 2019 року між ОСОБА_1 та ФГ «Ярко+Ко»; стягнути з відповідача заборгованість за договором оренди землі у розмірі 96 660, 00 грн; стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором оренди

у розмірі 7 988, 79 грн (справа № 545/2052/23).

16 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до

ФГ «Ярко+Ко», в якому просив розірвати договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер :00:005:0007, площею 5, 47 га, укладений

21 листопада 2019 року між ОСОБА_1 та ФГ «Ярко+Ко»; стягнути

з відповідача заборгованість за договором оренди землі у розмірі

98 460, 00 грн; стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором оренди у розмірі 8 137, 55 грн (справа № 545/2155/23).

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 19 вересня 2023 року, цивільну справу № 545/2155/23 (провадження № 2/545/1304/23) за позовом ОСОБА_1 до ФГ «Ярко+Ко» про розірвання договору оренди земельної ділянки, стягнення заборгованості по орендній платі та пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором оренди землі об`єднано в одне провадження із цивільною справою № 545/2052/23 (провадження

№ 2/545/1289/23) за позовом ОСОБА_1 до Ф. Г. «Ярко+Ко» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі з присвоєнням їм спільного судового номера справи 545/2052/23 (провадження № 2/545/1289/23).

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 03 лютого 2025 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 13 серпня 2025 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Розірвано договір оренди земельної ділянки, укладений 21 листопада 2019 року, кадастровий номер :00:005:0006, площею 5, 37 га, для ведення товарного господарства, що знаходиться на території Орданівської селищної ради Полтавської області, між ОСОБА_1 та ФГ «Ярко+Ко».

Стягнуто з ФГ «Ярко+Ко» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі за земельну ділянку кадастровий номер :00:005:0006 за договором оренди від 21 листопада 2019 року за 2020, 2021 та 2022 роки в загальному розмірі 96 660, 00 грн та пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором оренди землі в розмірі 7 988, 79 грн,

а всього 104 648, 79 грн .

Розірвано договір оренди земельної ділянки, укладений 21 листопада

2019 року, кадастровий :00:005:0007, площею 5, 47 га, для ведення товарного господарства, що знаходиться на території Орданівської селищної ради Полтавської області, між ОСОБА_1 та ФГ «Ярко+Ко».

Стягнуто з ФГ «Ярко+Ко» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі за земельну ділянку кадастровий :00:005:0007 за договором оренди від 21 листопада 2019 року за 2020, 2021 та 2022 роки в загальному розмірі 98 460, 00 грн та пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором оренди землі в розмірі 8 137, 55 грн, а всього 106 597, 55 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

30 вересня 2025 року засобами поштового зв`язку представник ФГ «Ярко+Ко» - адвокат Борзовець О. В. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 03 лютого 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 13 серпня 2025 року у справі № 545/2052/23.

У касаційній скарзі представник ФГ «Ярко+Ко» - адвокат Борзовець О. В., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у справі, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року

№ 10-р(ІІ)/2023 визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

За змістом пункту 8 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про розірвання договору найму (оренди) ціна позову визначається сукупністю платежів за користування майном протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом позову у цій справі, окрім вимоги про розірвання договорів оренди земельних ділянок, є також вимога про стягнення заборгованості по орендній платі та стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов`язань, що разом становить 211 246, 34 грн.

Отже ціна позову за вимогою про розірвання договору оренди

складає 211 246, 34 грн та не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 =

757 000,00 грн, де 3 028,00 грн прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2025 року).

Враховуючи зазначене вище, рішення Диканського районного суду Полтавської області від 03 лютого 2025 року та постанова Полтавського апеляційного суду від 13 серпня 2025 року не підлягають касаційному оскарженню відповідно до положень частини третьої статті 389 ЦПК України, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Переглядаючи справи в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка

є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року,

§ 37).

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судові рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою фермерського господарства «Ярко+Ко» на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 03 лютого 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 13 серпня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фермерського господарства "Ярко+Ко" про розірвання договорів оренди та стягнення заборгованості по орендній платі.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара