Справа № 691/665/25
Провадження № 2/691/578/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року м. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області під головуванням судді Синиці Л. П., за участю секретаря судового засідання Харук Л. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

УСТАНОВИВ:

В травні 2025 року представник, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , адвокат Ступак Т. О. звернулася до суду з позовом до відпоідача ОСОБА_2 , про стягнення боргу за укладеним 12 лютого 2025 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договором позики, який отримав в якості позики від позивача грошові кошти в розмірі 15 511,00 грн, які зобов`язувався повернути позивачу до 20.05.2025 року. Станом на дату звернення до суду з позовом, позика не повернута. Позивач вимушений звернутися за захистом своїх порушених прав до суду. У зв`язку з цим, позивач ОСОБА_1 керуючись ст. ст. 524, 525, 526, 612, 624, 629, 1046, 1047 ЦК України, просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в розмірі 15 511,00 грн, та суму сплаченого судового збору в розмірі 968,96 грн, понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн.

04.06.2025 в справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін, призначено розгляд справи на 30.06.2025 року, відкладено за клопотанням представника відповідача.

В судове засідання учасники справи, належно повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явилися.

30.06.2025 представник позивача адвокат Ступак Т. О. надала додаткові пояснення у справі, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надає докази, які просить долучити на підтвердження розміру витрат та прийняти їх до розгляду. У зв`язку з великою завантаженістю та фізичною неможливістю з`явитися на засідання, просила суд здійснити розгляд справи без участі позивача та його представника, адвоката Ступак Т. О. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи за матеріалми справи, позовні вимоги визнає.

У судове засідання представник відповідача, адвокат Самойленко А. М. не з`явився, без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання на адресу суду не надходило.

Перешкод для здійснення розгляду справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами, судом не встановлено.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснюється, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, вивчивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов наступного.

Згідно статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Та, згідно з частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно абз. 6 пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення в цивільній справі", у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Водночас, Верховний Суд у постанові від 25.05.2022 у справі № 675/2136/19, зазначає, що суд не має права покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи.

Із матеріалів справи судом встановлено та визнається відповідачем, що 12 лютого 2025 року ОСОБА_2 (відповідач) власноручно написав розписку, якою підтвердив, що взяв в борг у ОСОБА_1 (позивач) кошти в сумі 15 511 грн. Та, згідно з умовами цієї розписки, зобов`язувався повернути вказану суму до 20.05.2025 року. Проте станом на день подання цього позову відповідач своїх зобов`язань не виконав, борг не повернув.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики позикодавець передає позичальникові у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей.

Частинами 1, 2 статті 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У відповідності до частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

Так, з матеріалів справи вбачається, що між сторонами дійсно виникли правовідносини позики. Борг за розпискою не повернуто, а відтак визнання позову відповідачем, що передбачає задоволення позовних вимог про стягнення боргу, ґрунтується на вимогах статей 525, 526, 530, 1046, 1047 ЦК України.

За таких обставин, оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідач не виконав своїх зобов`язань за договором позики, що оформлений розпискою, щодо повернення позивачу суми позики, беручи до уваги факт визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі, при цьому, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд оцінивши наявні у справі письмові докази, дійшов висновку, що порушене право позивача підлягає захисту судом, та заявлені вимоги про стягнення на його користь з відповідача суми позики в заявленому розмірі є доведеними та такими, що ґрунтуються на вимогах закону, та у суду наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Відтак, на користь позивача слід стягнути 15 511,00 грн.

Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

В силу статтей 133, 141, 142 ЦПК України, Закону України "Про судовий збір" судові витрати позивача підлягають відшкодуванню, та стягненню з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 50% від суми сплаченого судового збору.

З долучених представником позивача матеріалів вбачається, що витрати на професійну правову допомогу понесені ОСОБА_1 мали місце.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Верховний Суд у справі №756/2114/17 від 13.02.2019 року, зменшив розмір судових витрат, зважаючи на те, що заявлений розмір був неспівмірний зі складністю справи.

Ураховуючи предмет позову, складність та обсяг самої справи, співмірність складності справи із наданими адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в ст. 13 ЦПК України, суд приходить до висновку, що витрати в розмірі 3000,00 грн відповідатимуть критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також не суперечатимуть принципу розподілу таких витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 526, 520, 599, 610, 612, 625, 626, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 6, 7, 8, 10, 13, 28, 76 - 81, 89, 133, 141, 258 - 260, 263 - 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , фактичне місця проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) заборгованість за розпискою від 12.02.2025 року в розмірі 15 511,00 грн (п`ятнадцять тисяч п`ятсот одинадцять гривень 00 копійок), та судовий збір в розмірі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 копійок), витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 (три тисячі гривень 00 копійок).

Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з державного бюджету 484,48 грн (50% від сплаченого судового збору згідно квитанції про сплату № 7722-5154-2968-7902 від 28.05.2025).

Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суд

Рішення суду набирає законної сили після закінчення подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л. П. Синиця