КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/4290/2025
справа №760/6692/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Желепи О.В., Соколової В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Сологубом Вадимом Леонідовичем, на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Зуєвич Л.Л.,

у справі за позовом Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

У березні 2024 року до суду звернулось АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" із позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором у розмірі 31 357,77 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувано тим, що АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" запущено новий проєкт monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Особливістю проєкту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень.

Вказує, що 27 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 27 лютого 2018 року.

Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав у мобільному додатку примірники вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови.

Згідно із цим договором відповідач отримав кредит у розмірі 29 000,00 грн у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку НОМЕР_1 .

Проте позичальник допустив порушення у строках здійснення платежів, у зв`язку із чим банк відповідно до умов договору 26 січня 2023 року визнав кредит за формою "на вимогу".

Вказує, що станом на 15 січня 2024 року заборгованість складається із:

- 31 357,77 грн - заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).

Мотивуючи наведеним, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" заборгованість за договором про надання банківських послуг у розмірі 31 357,77 грн та судові витрати із сплати судового збору.

2. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2024 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" заборгованість за договором про надання банківських послуг monobank у розмірі 31 357,77 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції вказав, що позивачем доведено факт погодження сторонами всіх істотних умов кредитного договору, на підставі якого позивач передав відповідачу кредитні кошти у розмірі 29 000,00 грн, а у відповідача виникло право користування кредитними коштами та обов`язок повернення коштів позивачеві.

Суд зазначив, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, періодично погашав заборгованість, що підтверджується випискою з особового рахунку клієнта за період 27.02.2018 - 15.01.2024 та розрахунком заборгованості, складеним позивачем.

Щодо застосування позовної давності, суд вказав, що позивачем не пропущено строку звернення до суду з урахуванням пунктів 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з ухваленим рішенням, адвокатом Сологубом В.Л., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги на посилається на порушення і неправильне застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Вказує на порушення позивачем строків позовної давності. Анкету-заяву відповідач підписав 27 лютого 2018 року. Зазначає, що строк позовної давності у цій справі сплинув 29 травня 2021 року, а позовну заяву подано у березні 2024 року. Окремого договору про збільшення позовної давності сторонами у письмовій формі не укладено, а внесення такої умови до Умов та правил обслуговування Банку не відповідає вимогам закону.

Вказує, що ОСОБА_1 не підписував будь-який із Банком жодні документи особистим електронним цифровим підписом, а можливість підписання договору чи будь-якого документу електронним підписом у вигляді одноразового ідентифікатора не передбачена законом та суперечить природі укладення договору, враховуючи відсутність належної ідентифікації особи. Банк не входить до Довірчого списку кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг, що в свою чергу виключає можливість формування банком електронних цифрових підписів для споживачів відповідно до положень Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Зазначає, що позивач не надав належних та допустимих документів на підтвердження перерахунку кредитних коштів у безготівковій формі, зокрема платіжного документу, який відповідатиме приписам Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України №22 від 21 січня 2004 року.

Вказує, що надані позивачем анкета-заява, паспорт споживчого кредиту не містить інформації про намір відповідача отримати кредитну картку monobank із встановленим кредитним лімітом. Позивач не надав суду підписаних відповідачем Умов обслуговування рахунків фізичної особи, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту, щоб такі документи у сукупності з моменту їх підписання відповідачем стали складовою частиною укладеного між сторонами договору у зв`язку із погодженням таких документів відповідачем шляхом підписання власноручним підписом.

Зазначає, що анкета-заява не містить погодженої сторонами суми кредиту, даних про видачу кредитних коштів, її вид та строк дії, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо отримання відповідачем кредитних коштів, їх розмір та розмір заборгованості за кредитним договором.

Заперечує проти наданого позивачем розрахунку заборгованості, оскільки такий документ не є безспірним доказом виникнення та існування кредитної заборгованості.

Посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 23.01.2019 у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18), від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), від 03.04.2019 у справі №221/5089/16-ц, від 26.10.2022 у справі №333/5483/20 (провадження № 61-19321св21), від 31.05.2022 у справі № 194/329/15-ц (провадження № 61-3753св22), від 27.03.2020 у справі №703/3063/18, від 14.07.2021 у справі № 641/2207/18.

Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2024 року скасувати, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Здійснити розподіл судових витрат.

Стягнути з АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у суді першої інстанції у розмірі 10 000,00 грн, у суді апеляційної інстанції - 10 000,00 грн та судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги.

4. Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу.

27 грудня 2024 року від АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" надійшов відзив на апеляційну скаргу, яку уважає безпідставною.

Вказує, що відповідач не заперечує, що є клієнтом АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», на його ім`я відкрито рахунок, видана платіжна картка та він активно користувався банківськими послугами проєкту «Monobank».

Посилається на те, що, підписавши анкету-заяву, ОСОБА_1 за змістом умов цієї анкети-заяви уклав із банком договір про надання банківських послуг, істотні умови якого погоджено.

Зазначає, що договір укладено в електронній формі. Такий договір за своєю правовою природою є договором приєднання та відповідає вимогам закону з урахуванням положень Закону України «Про електронну комерцію» та Цивільного кодексу України.

Вказує, що ОСОБА_1 частково погашав заборгованість по кредиту, тобто своїми діями погодився із умовами укладеного договору.

Вказує, що оскільки відповідач не виконав свої обов`язки за договором щодо повернення отриманих коштів, прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, на підставі положення п.п.5.16 п.5 Розділу ІІ Умов, відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань та вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості.

Розмір заборгованості у заявленому до стягнення розмірі складається із тіла кредиту (встановленого кредитного ліміту) у розмірі 29 000,00 грн та овердрафту (мінус по картці) у розмірі -2357,77 грн.

Вказує, що ОСОБА_1 , заперечуючи проти позову, не спростовує виникнення та наявність кредитної заборгованості, не надає доказів на спростування доводів позову або контррозрахунок заборгованості.

Посилається на висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 23.01.2019 у справі №355/385/17, від 23.12.2020 у справі №127/23910/14-ц, від 21.01.2021 у справі №755/6962/19, від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, від 10.06.2021 у справі №234/7159/20, від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19, від 14.11.2018 у справі №2-383/2010, від 03.02.2022 у справі №758/10335/16-ц, від 14.07.2020 у справі №367/4970/13-ц, від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2024 року залишити без змін.

5. Позиція учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» одночасно із поданням відзиву на апеляційну скаргу надано суду виписку щодо руху коштів від 26 грудня 2024 року щодо клієнта ОСОБА_1 за період з 27 лютого 2018 року по 15 січня 2024 року. Заборгованість станом на 15 січня 2024 року становить 31 357,77 грн, а саме: кредитний ліміт у розмірі 22 200 грн, баланс на кінець періоду у розмірі (-)9 157,77 грн.

Апеляційний суд констатує, що виписка щодо руху коштів клієнта ОСОБА_1 за аналогічний період із аналогічними відомостями (сформована 21 серпня 2024 року) наявна в матеріалах справи, подавалась позивачем до суду першої інстанції разом із відповіддю на відзив на позовну заяву, відтак відсутні підстави для вирішення питання про прийняття такого доказу на стадії апеляційного перегляду.

6. Позиція суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

7. Фактичні обставини справи, установлені судом.

З матеріалів справи убачається, що 27 лютого 2018 року ОСОБА_1 та ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» підписано анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг (monobank), відповідно до якої відповідач просить відкрити поточний рахунок № НОМЕР_2 у гривні на власне ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов Договору та наведених в анкеті-заяві нижче умов (том 1 а.с.12).

Проставленням власноруч свого підпису під цією анкетою-заявою ОСОБА_1 :

- погоджується із тим, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладення якого він підтверджує і зобов`язується виконувати його умови;

- підписанням цього договору підтверджує, що він ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства) та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього, він беззастережно погоджується з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Погоджується, з тим, що про зміни доступного розміру дозволеного кредитного ліміту банк повідомляє її шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток;

- просить вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналогу (в тому числі його електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому в банку. Засвідчує генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем 024451d13447230bc7c1a79de1a897d625fa8f80f129263d58c758d26cad669a65, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Також визнає, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтверджує, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або банком з використанням електронного/електронного цифрового підпису;

- підтверджує, що ця анкета-заява є також заявою на відкриття рахунку і карткою із зразком його підпису.

До матеріалів справи долучено витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank в редакції, затвердженій Протоколом Правління №46 від 24 листопада 2021 року, чинній з 27 листопада 2021 року (том 1 а.с.23-25), а також витяг з тарифів Чорної картки monobank від 27 листопада 2021 року (том 1 а.с.26-27). В матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank (том 1 а.с.28-30) та таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача (том 1 а.с.30 зворот).

Згідно даних розрахунку заборгованості за договором №б/н від 27 лютого 2018 року, укладеним між Універсал Банк та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 15 січня 2024 року заборгованість клієнта складає: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 31 357,77 грн. Розрахунок містить інформацію за період з 03 жовтня 2020 року по 15 січня 2024 року (том 1 а.с.6-11).

Позивачем надано виписку щодо руху коштів від 21 серпня 2024 року щодо клієнта ОСОБА_1 за період з 27 лютого 2018 року по 15 січня 2024 року по картці номер НОМЕР_3 . Заборгованість станом на 15 січня 2024 року становить 31 357,77 грн, а саме: кредитний ліміт у розмірі 22 200 грн, баланс на кінець періоду у розмірі (-)9 157,77 грн (том 1 а.с.99-142).

Згідно даних довідки про наявність рахунку від 21 серпня 2024 року клієнту ОСОБА_1 відкрито рахунок у гривні НОМЕР_1 , тип рахунку - чорна картка, із строком дії до квітня 2029 року (том 1 а.с.143).

З даних довідки від 22 серпня 2024 року про розмір встановленого кредитного ліміту убачається, що розмір встановленого кредитного ліміту клієнту ОСОБА_1 через мобільний застосунок за договором про надання банківських послуг monobank від 27 лютого 2018 року за карткою № НОМЕР_1 станом на 22 серпня 2024 року становить: 01 червня 2018 року - 5000 грн; 29 січня 2021 року о 11 год. 37 хв. - 29 000 грн; 29 січня 2021 року о 11 год. 47 хв. - 14 000 грн; 03 лютого 2021 року о 17 год. 34 хв. - 29 000 грн; 03 лютого 2021 року о 17 год. 38 хв. - 20 000 грн; 05 лютого 2021 року - 29 000 грн; 16 лютого 2022 року - 22 200 грн (том 1 а.с.144).

Позивачем надано роздруківки пуш-повідомлень про вимогу сплатити борг від 12 листопада 2022 року, від 28 грудня 2022 року, від 27 січня 2023 року (том 1 а.с.158, 159, 160).

8. Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду, та застосовані норми права.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в частині порушення позивачем строків позовної давності, апеляційний суд вказує на таке.

Кредитний договір сторонами укладено 27 лютого 2018 року.

За твердженням представника скаржника, строк позовної давності сплинув 29 травня 2021 року.

З наведеним апеляційний суд не може погодитись у зв`язку із наступним.

Позовна давність ? це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 12.

Відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої корона вірусом SARS-CоV-2» на всій території України встановлено карантин з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року (з урахуванням постанов Кабінету Міністрів України №392 від 20 травня 2020 року, №500 від 17 червня 2020 року, №641 від 22 липня 2020 року, №760 від 26 серпня 2020 року, №956 від 13 жовтня 2020 року, №1236 від 09 грудня 2020 року, №104 від 17 лютого 2021 року, №405 від 21 квітня 2021 року, №611 від 16 червня 2021 року, №855 від 11 серпня 2021 року, №981 від 22 вересня 2021 року, №1336 від 15 грудня 2021 року, №229 від 23 лютого 2022 року, №630 від 27 травня 2022 року, №928 від 19 серпня 2022 року, №1423 від 23 грудня 2022 року, №383 від 25 квітня 2023 року).

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено воєнний стану з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє на цей час.

17 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану №2120-IX від 15 березня 2022 року, яким внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19 такого змісту: "19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії".

Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-IX пункт 19 було викладено у наступній редакції: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану".

Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем не пропущено позовну давність при зверненні до суду, починаючи з березня 2020 року строк позовної давності продовжився на строк дії карантину, який тривав до 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року, а починаючи з 24 лютого 2022 року строк позовної давності продовжився на строк дії в Україні воєнного стану, який діє на даний час.

Щодо посилань апеляційної скарги на норми Закону України №2155-VII «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» апеляційний суд вказує на таке.

Чинний Закон України №2155-VII «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» визначає правові та організаційні засади електронної ідентифікації та надання електронних довірчих послуг, права та обов`язки суб`єктів відносин у сферах електронної ідентифікації та електронних довірчих послуг, порядок здійснення державного контролю за дотриманням вимог законодавства у сферах електронної ідентифікації та електронних довірчих послуг.

Цей Закон регулює відносини, що виникають між юридичними, фізичними особами, суб`єктами владних повноважень у процесі надання і отримання послуг електронної ідентифікації, гаманців з цифровою ідентифікацією та електронних довірчих послуг, процедури надання таких послуг, нагляду і контролю за дотриманням вимог законодавства у сферах електронної ідентифікації та електронних довірчих послуг (стаття 2 Закону №2155-VII).

Електронна довірча послуга ? електронна послуга, що надається для забезпечення електронної взаємодії двох або більше суб`єктів, які довіряють надавачу електронних довірчих послуг щодо надання такої послуги (пункт 10 статті 1 Закону №2155-VII).

Надавач електронних довірчих послуг ? юридична особа незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, фізична особа - підприємець, яка надає одну або більше електронних довірчих послуг як кваліфікований чи некваліфікований надавач електронних довірчих послуг (пункт 36 статті 1 Закону №2155-VII).

Користувачі електронних довірчих послуг ? підписувачі, створювачі електронних печаток, відправники та отримувачі електронних даних, інші фізичні та юридичні особи, які отримують електронні довірчі послуги у надавачів таких послуг відповідно до вимог цього Закону (пункт 34 статті 1 Закону №2155-VII).

Аналізуючи наведені норми, можливо зробити висновок, що Закон України №2155-VII «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» є незастосовним до спірних правовідносин, оскільки регулює питання щодо створення, перевірки та підтвердження кваліфікованого електронного підпису чи печатки, які мають таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис або так звана «мокра» печатка. Вказаним Законом не регулюється питання укладення договорів (вчинення правочинів) в електронній (або змішаній) формі.

З огляду на наведене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги з посиланням на Закон України №2155-VII «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо факту укладення кредитного договору сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає про таке.

Статтями 526, 530 ЦК України установлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11, частини 2 статті 509 ЦК України підставами виникнення зобов`язань є договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 2 статті 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір (оферту), відповіді про прийняття цієї пропозиції (акцепту), яка має бути повною і безумовною (статті 640-642 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Положеннями статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі №191/5077/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010).

Згідно частини 2 статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, він вважається укладеним в письмовій формі.

Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні регламентовані Законом України «Про електронну комерцію», який визначає порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем, а також права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Тут і далі цей закон наведено в редакції, чинній станом на дату виникнення кредитних правовідносин 27 лютого 2018 року (редакція від 26.04.2017).

Згідно статті 3 цього Закону електронний договір ? це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до пунктів 3-6, 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

На підтвердження факту укладення кредитного договору позивачем надано суду копію анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 27 лютого 2018 року, яка містить власноручні підписи представника банку та позичальника ОСОБА_1 зі світлокопіями його паспорту та РНОКПП, а також печатку Monobank ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК».

За змістом цієї анкети-заяви ОСОБА_1 погодився із тим, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладення якого він підтверджує і зобов`язується виконувати його умови.

Наведене свідчить про дотримання сторонами письмової (змішаної) форми кредитного договору.

За змістом анкети-заяви та з урахуванням положень Закону України «Про електронну комерцію» можливо зробити висновок про те, що сторонами дотримано змішану (одночасно письмову і електронну) форму кредитного договору, що не потребує додатково підписання сторонами, у тому числі, ОСОБА_1 . Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту як окремих документів.

Твердження відповідача про відсутність наміру ОСОБА_1 отримати кредитній кошти спростовуються матеріалами справи.

Так, ОСОБА_1 виявив намір отримання кредитних коштів безпосередньо підписанням анкет-заяви, яка містить прохання ОСОБА_1 відкрити поточний рахунок у гривні на ім`я відповідача та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов кредитного договору. Також в анкеті-заяві відповідач підтвердив, що ця анкета-заява є заявою на відкриття рахунку і карткою із зразком його підпису.

Анкета-заява містить особисті дані ОСОБА_1 , світлокопії його паспорту та довідки про РНОКПП. Відповідач не надає доказів на спростування того, що таку анкету-заяву підписано не ним.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пунктів 62, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №75 від 04 липня 2018 року виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.

Отже, виписка за картковим рахунком може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі №204/2972/20.

АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» підтверджено встановлення ОСОБА_1 кредитного ліміту за договором про надання банківських послуг monobank від 27 лютого 2018 року на картку номер НОМЕР_1 , а також реальний рух коштів на вказаній картці протягом періоду часу з лютого 2018 року по лютий 2022 року. За даними виписки по картці номер НОМЕР_1 клієнта ОСОБА_1 останній упродовж вказаного періоду активно користувався коштами за допомогою цієї картки.

Доводів на спростування того, що банківська картка номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 , останнім не надано.

Апеляційний суд констатує, що із наданих позивачем до суду документів у їх сукупності (анкета-заява, витяг з Умов та правил надання банківських послуг, виписка по рахунку довідка про розмір встановленого ліміту, довідка про наявність рахунку) можливо установити факт передачі відповідачу кредитних коштів за кредитним договором, факт тривалого часу користування відповідачем цими коштами за допомогою рахунку, відкритого за його заявою, а також виникнення та існування кредитної заборгованості, що виникла за кредитним договором.

Натомість відповідачем не надано доказів на спростування факту видачі йому картки номер НОМЕР_1 , а також контрозрахунку кредитної заборгованості.

Апеляційний суд відхиляє посилання апеляційної скарги на Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні, затверджену постановою Правління Національного банку України №22 від 21 січня 2004 року, у зв`язку із втратою чинності вказаної Інструкції на підставі Постанови Правління Національного банку України №106 від 27 травня 2022 року.

З урахуванням наведеного, колегія суддів уважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Згідно статті 375 ЦПК України апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів робить висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Сологубом Вадимом Леонідовичем, залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Позивач: Акціонерне товариство "Універсал Банк" (; м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19).

Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ; АДРЕСА_1 ).

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді О.В. Желепа

В.В. Соколова