Провадження № 2/742/1265/25
Єдиний унікальний № 742/4765/24
РІШЕННЯ
02 жовтня 2025 року
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Коваленка А.В., за участю секретаря судових засідань Риндя Л.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Прилуцький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення батьківства та стягнення аліментів на дитину,
І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.
У серпні 2024 року позивач звертаючись до суду з заявою просить суд визнати ОСОБА_3 батьком дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в м.Прилуки, Чернігівської області.
Стягнути з відповідача ОСОБА_3 , на користь позивача ОСОБА_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дати подання позову, а саме з 12.08.2024 року.
Аргументує свої вимоги тим, що з відповідачем познайомилися в квітні 2014 року в м.Прилуках через деякий час, з червня 2014 року, почали разом проживати з АДРЕСА_1 , у будинку, який на праві приватної власності належав відповідачу ОСОБА_3 . В грудні 2014 року переїхали до матері відповідача в село Грабівка, Лубенського району, Полтавської ооласті, де проживали до березня 2015 року.
В січні 2015 року під час спільного проживання, позивачка завагітніла від відповідача.
З березня 2015 року вони переїхали проживати до батьків позивачки в АДРЕСА_2 .
В подальшому вони спільно винаймали відокремлене житло в АДРЕСА_3 .
Відповідач був безпосередньо присутній під час пологів, так як вони не були офіційно одружені, батько дитини був записаний відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Потім саме відповідач забирав позивачку з донькою з пологового будинку. З 2018 року проживали в квартирі, яку придбала мати позивача в АДРЕСА_4 .
Після повномасштабного вторгнення позивачка виїхала за кордон та відносини з відповідачем погіршилися.
Позивачка зазначає, що протягом перших років життя дитини відповідач її матеріально підтримував, але з літа 2023 року припинив надавати будь-яку допомогу на утримання доньки.
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.
Заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду, від 14 березня 2025 року визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 у розмірі 1 / 4 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 серпня 2024 року до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Коваленка А.В. від 15 квітня 2025 року заяву представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Позняк Іннеси Станіславівни, про перегляд заочного рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 березня 2025 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення батьківства та сплати аліментів задоволено. Рішення скасувано та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого судового засідання на 09 годину 00 хвилин 30 травня 2025 року.
30 травня 2025 року справу відкладено у з`вязку з неявкою всіх учасників по справі до 09 год. 30 хв. 13 червня 2025 року.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 13 червня 2025 року в зв`язку з проведенням судово-медичної генетичної експертизи провадження у справі зупинено.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду ОСОБА_5 від 03 вересня 2025 року відновлено провадження у справі та призначино до підготовчого судового розгляду на 10 годину 30 хвилин 02 жовтня 2025 року в залі суду м.Прилуки.
ІІІ. Позиції сторін.
В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, але надали заяву в якій просять розглянути справу без їх участі, заявлені вимоги підтримують.
Відповідач ОСОБА_3 та його представник в судове засідання не з`явилися про причини неявки суду не повідомили
Представниця Прилуцького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Прилуцькому районі Чернігівської області східного міжрегіонального управління міністерства юстиції до суду не з`явилася також, проте згідно з адресованою до суду заявою просила розглянути дану справу без її участі та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.
ІV. Фактичні обставини встановлені судом.
ІНФОРМАЦІЯ_4 , народилася ОСОБА_4 , в м.Прилуки, Чернігівської області, про що Прилуцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану східного міжрегіонального управління міністерства юстиції складено актовий запис №513 від 28 жовтня 2025 року. Як вбачається з копії даного свідоцтва та із змісту позовної заяви відомості про батька було зазначено зі слів матері у відповідності до ч.1 ст.135 СК України, тобто відповідачки по справі(а.с.8).
Долучені до матеріалів справи фотознімки підтверджують, що позивачка та відповідач проживали разом, підтримували сімейні відносини та здійснювали спільний догляд за дитиною(а.с.13-22).
01.08.2025 року на адресу Прилуцького міськрайонного суду, направлено «Висновок експерта» №103-103-2025 від 24.07.2025 року з якого вбачається, що молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4 складає величину не менш ніж 99,99%. Таким чином, біологічне батьківство ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4 практично доведено(а.с.129-133).
V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.
Щодо позовних вимог визнання ОСОБА_3 батьком дитини - ОСОБА_4 .
Згідно з ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до ч.1 ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Статтею 142 СК України передбачено, що діти мають рівні права щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.
До обов`язків батька відносно дитини, зокрема, але не виключно, належать: виховання дитини, піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя (ст.150 СК України), забезпечення утримання дитини до досягнення нею повноліття (ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 СК України).
Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану (ст.121 СК України).
Відповідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно зі ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.
Пунктами 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч.3 ст.128 СК України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема, дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч.1 ст.135 СК України).
Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.
Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.
Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст.128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
Відповідно до висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження від 24.07.2025 року №103-103-2025 вбачається, що йовірність того, що ОСОБА_3 , є батьком дитини ОСОБА_4 , в рамках проведеного дослідження, складає 99,99% (а.с.129-133).
Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.
При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.
Враховуючи вище викладене та те, що визнання позивача батьком малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 відповідає інтересам малолітньої дитини та підтверджується висновком експерта та дослідженими в сдовому засіданні доказами, суд приходить до висновку про та , що позовна вимога про визнання батьківства є обґрунтованою та підлягає до задоволенню.
Щодо позовних вимог стягнення з відповідача, ОСОБА_3 , на користь позивача, ОСОБА_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дати подання позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно з ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов"язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ст.181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст.182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
У відповідних положеннях ст.3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини 1989 року, що 27 вересня 1991 року набула чинності для України, зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Оцінюючи докази, враховуючи, що відповідач працездатного віку, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги, стягнувши з ОСОБА_3 , на користь позивача, ОСОБА_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Такий визначений судом розмір аліментів буде відповідати принципам справедливості і розумності відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин, закріплених у ст.7 СК України, в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
VІ. Розподіл судових витрат.
У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Позивача звільнено від сплати судового збору за подання позовної вимоги про стягнення аліментів на підставі п.3 ст.5 Закону України « Про судовий збір». Тому судовий збір за задоволення вимоги про стягнення аліментів в сумі 1211 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача в користь держави.
Щодо стягнення з відповідача судового збору за позовну вимогу про визнання батьківства суд зазначає, що позивачем згідно платіжної квитанції ІD: 8892-2736-3036-6360 від 12.08.2024 позивачем сплачений судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи (частина третя статті 133 ЦПК України).
Зі справи вбачається, що у зв`язку з розглядом справи було проведено судово-медичну генетичну експертизу та долучені докази сплати витрат на проведення експертизи у розмірі 26 277 грн 00 коп.( платіжна інструкція №BСРН-ОР1А-233Х-50ВН від 18.07.2025 року), а тому враховуючи, що судом прийнято рішення про задоволення позовних вимог витрати на залучення експерта підлягають стягненню із відповідача.
На підставі ст.7,126,128,134,135,142,142,150,180 СК України, керуючись ст.82, 206, 247, 263-265, 354 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Прилуцький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення батьківства та стягнення аліментів на дитину задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ,, ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_6 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дати подання позову, а саме з 12.08.2024 року.
Стягнути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , на користь держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів.
Стягнути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ,, ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ,ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_6 , 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору за позовну вимогу про встановлення батьківства.
Стягнути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ,, ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ,ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_6 , в рахунок відшкодування витрат понесених з проведенням судово-медичної генетичної експертизи у розмірі 26 277 (двадцять шість тисяч двісті сімдесят сім) грн. 00 коп.
Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць, підлягає до негайного виконання.
Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Суддя Анатолій КОВАЛЕНКО