К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2025 року місто Київ

справа № 754/10056/25

апеляційне провадження № 22-ц/824/14289/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Саліхова В.В.,

суддів: Євграфової Є.П., Поливач Л.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» адвоката Дорошенко Марини Анатоліївни на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 26 червня 2025 року, постановлену під головуванням судді Грегуль О.В., про повернення позовної заяви у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

У червні 2025 року позивач ТОВ «Цикл Фінанс» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 26 червня 2025 року у справі №754/10056/25 позовну заяву позивача ТОВ «Цикл Фінанс» разом із доданими до неї документами повернуто позивачу. Роз`яснено, що згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник ТОВ «Цикл Фінанс» адвокат Дорошенко М.А. звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просила скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала постановлена з неправильним застосуванням процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що кредитний договір №7282 від 12 серпня 2021 року та кредитний договір №4338 від 20 вересня 2021 року були видані АТ «Банк Кредит Дніпро». Право вимоги за даними кредитними договорами АТ «Банк Кредит Дніпро» були відступленні за договором факторингу №28/03/24 від 28 березня 2024 року до ТОВ «Цикл Фінанс», що пов`язані між собою підставою винекнення, та ж підстава переходу вимоги, позичальник та відповідач одна й та сама фізична особа.

Вказувала, що підставою об`єднання позовних вимог є докази, а саме розрахунки заборгованості станом на 27 березня 2024 року, якими ТОВ «Цикл Фінанс» обгрунтовує наявність заборгованості ОСОБА_1 за кредитними договорами №4338 від 20 вересня 2021 року та кредитним договором №4338 від 20 вересня 2021 року, що виник на підставі правовідносин за двома кредитними договорами, тобто метою взяття кредитних коштів у банку були споживчі цілі.

Вважає, що об`єднання позовних вимог дасть можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин. Нормами процесуального права за ТОВ «Цикл Фінанс» закріплено правооб`єднати позовні вимоги, оскільки вони пов`язані підставою виникнення(заборгованість за кредитними договорами укладеними між клієнтом та АТ «Банк Кредит Дніпро»), поданими доказами (розрахунками заборгованостей, виписками поособових рахунках, договором факторингу №28/03/24) та сторонами (однаковий позивач та відповідач).

Також вказувала, що при зверненні ТОВ «Цикл Фінанс» з позовною заявою про стягнення боргу за кредитними договорами, розмір ціни позову складав - 81292,42 грн. У відповідності даний розмір судового збору мав бути - 3028 грн. 00 коп. Однак так як, у відповідності до ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, тому позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідноз ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки в апеляційному порядку оскаржується ухвала про повернення заяви позивачеві (заявникові), розгляд справи здійснюється без виклику сторін у порядку письмового провадження.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали, колегія суддів дійшла висновку про задоволення скарги та скасування ухвали, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України позовна заява повертається у випадку, коли порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Навіть у випадку, коли позивач правомірно об`єднав вимоги, пов`язані між собою, суд вправі повернути позовну заяву, якщо вважатиме, що сумісний розгляд об`єднаних вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору.

Під вимогою слід розуміти матеріально-правову вимогу позову, яка складає його предмет.

Підставою позову є фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

Отже, об`єднані вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтується позов в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, допускається можливість об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, якщо обставини, на яких вони ґрунтуються, підтверджуються тими самими доказами.

Позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Однорідними можуть вважатися позовні заяви, пов`язані однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим самим позивачем до одного і того самого відповідача (чи відповідачів), або хоча й різними позивачами, але до одного і того самого відповідача.

Однорідними позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 року у справі № 911/414/18, постанові Верховного Суду від 22.04.2019 року у справі №914/2191/18.

За змістом ч. 1 ст. 188 Цивільного процесуального кодексу України, правила об`єднання позовних вимог не дотримано, якщо заявлені в одній позовній заяві вимоги: 1) не пов`язані підставою виникнення або поданими доказами (не є однорідними); 2) не співвідносяться між собою як основна та похідна.

Крім того, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які можуть і відповідати критеріям, наведеним у ч. 1 ст. 188 Цивільного процесуального кодексу України, проте на них поширюється дія заборон, прямо визначених у частинах 4, 5 цієї статті.

Саме встановлення судом наведених обставин, які свідчать про порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог, є підставою для повернення позовної заяви з посиланням на положення п. 2 ч. 4 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України.

Водночас, аналіз змісту п. 2 ч. 4 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України у системному зв`язку з положеннями ст. 188 цього Кодексу свідчить про те, що у разі порушення правил об`єднання позовних вимог суд, з метою виконання завдання цивільного судочинства, може не повертати позовну заяву, а за клопотанням учасника справи або за власною ініціативою самостійно роз`єднати позовні вимоги за правилами ч. 6 ст. 188 Цивільного процесуального кодексу України та розглянути кожну із заявлених вимог окремо.

Отже, суд з урахуванням конкретних обставин має право застосувати положення ч. 6 ст. 188 Цивільного процесуального кодексу України, як у разі дотримання правил об`єднання позовних вимог, так і у випадку порушення цих правил.

Однак вчинення відповідної процесуальної дії є дискрецією суду, яку він застосовує (або не застосовує) за власним переконанням та з урахуванням конкретних обставин справи.

Проте, у будь-якому випадку, коли заявлені в одному позові вимоги є однорідними або співвідносяться як основна та похідна та на них не поширюється дія заборон, визначених у частинах 4, 5 ст.188 Цивільного процесуального кодексу України, суд не має підстав для повернення позовної заяви, незалежно від того, чи заявляє позивач клопотання про об`єднання позовних вимог.

У цьому разі суд має керуватися змістом самої позовної заяви, обставинами та доказами, якими обґрунтовано позов.

Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.12.2020 року у справі №908/420/20; подібні висновки містить і постанова Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі № 902/434/19.

З поданої позивачем ТОВ «Цикл Фінанс» позовної заяви вбачається, що її предметом є стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитними договорами, а підставами - порушення відповідачем умов кредитних договорів, що були взяті на споживчі цілі, укладених між ним та позивачем.

Суд першої інстанції, повертаючи заяву позивачу, виходив з того, що усі договори за якими позивач просить стягнути з відповідача кошти є різними і не пов`язаними між собою, ні підставою виникнення, ні поданими доказами, не є основними і похідними позовними вимогами за кожним окремим договором, а правильність вирішення позовних вимог за одним із договорів не залежить від правильності вирішення позовних вимог за іншим договором.

Однак з вищенаведеними висновками суду погодитись не можна, оскільки заявлені позивачем вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором №7282 від 12 серпня 2021 року та за кредитним договором №4338 від 20 вересня 2021 року пов`язані однією підставою виникнення, право вимоги за даними кредитними договорами АТ «Банк Кредит Дніпро» були відступленні за договором факторингу №28/03/24 від 28 березня 2024 року до ТОВ «Цикл Фінанс». Також, підставою об`єднання цих позовних вимог є їх обгрунування тими самими доказами, а саме випискою по особовому рахунку від 27 березня 2024 року.

Спірні правовідносини, які підлягають встановленню судом, права та обов`язки сторін, обсяг яких підлягає визначенню у судовому порядку, виникли на підставі аналогічних за змістом укладених між сторонами кредитних договорів, які є однотипними за своїм змістом та умовами.

При цьому, колегія суддів зауважує, що, всупереч висновків місцевого суду, об`єднання позивачем його позовних вимог у одній позовній заяві дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права позивача, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.10.2020 року у справі №922/1359/19.

Згідно із ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Тому, встановивши, що позивачем подано позовну заяву з несплатою судового збору у встановленому законом розмірі, суд постановляє ухвалу про залишення такої позовної заяви без руху.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки Деснянським районним судом міста Києва від 26 червня 2025 року постановлено з порушенням норм процесуального права, ухвала підлягає скасуванню в порядку, визначеному ст. 379 ЦПК України, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Щодо вимоги апелянта про стягнення з відповідача судових витрат, то така вимога не підлягає задоволенню, оскільки розподіл судових витрат, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, здійснюється при ухваленні рішення по суті. Враховуючи те, що дана справа не закінчена розглядом, відсутні підстави для стягнення з відповідача судових витрат.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 382, 383 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» адвоката Дорошенко Марини Анатоліївни - задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 26 червня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: