КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 370/2426/24

номер провадження №22-ц/824/9288/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Макарівського районного суду Київської області від 06 лютого 2025 року /суддя Сініцина О.С./

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 90338 грн, вартість за проведення транспортно-товарознавчої експертизи у розмірі 3000 грн, моральну шкоду у розмірі 10000 грн та за послуги правничої допомоги - 5000 грн.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 06 лютого 2025 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 90338 грн, витрати за проведення транспортно-товарознавчої експертизи у розмірі 3000 грн, моральну шкоду у розмірі 10000 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. У задоволенні інших вимог позовної заяви відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп. /а.с. 37-39/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи, що порушило його право на захист, та не враховано наявність додаткового полісу добровільного страхування цивільної відповідальності (№ 22023894 від 30.04.2024) зі страховою сумою 1 000 000 грн, який був чинним на момент ДТП і міг покрити завдану шкоду. Апелянт стверджує, що суд не дослідив належним чином докази, порушивши принципи змагальності та оцінки доказів за ст. 89 ЦПК України.

ОСОБА_3 про розгляд справи в порядку письмового провадження поінформований належним чином, з відзивом на апеляційну скаргу до суду не звертався.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі наступного.

Судом встановлено, що 09 червня 2024 року о 12 год 20 хв у с. Ситняки на автодорозі М-06, 58 км, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу BMW Х5 (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), під керуванням ОСОБА_1 , та Toyota Corolla (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), під керуванням ОСОБА_3 .

Відповідач порушив вимоги дорожньої розмітки, перетнув суцільну лінію та не надав перевагу в русі, що призвело до зіткнення. Постановою Макарівського районного суду від 17 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Згідно з висновком транспортно-товарознавчої експертизи від 25 липня 2024 року, матеріальна шкода, завдана автомобілю Toyota Corolla, становить 247738 грн.

Страхова компанія ПрАТ «ВУСО» відшкодувала позивачу 157400 грн за полісом обов`язкового страхування. Позивач також поніс витрати на експертизу (3000 грн), правничу допомогу (3000 грн, підтверджено доказами) та стверджував про моральну шкоду (10000 грн).

Також встановлено, що відповідач має додатковий поліс добровільного страхування цивільної відповідальності (№ 22023894 від 30.04.2024) зі страховою сумою 1 000 000 грн, чинний на момент ДТП.

Постановляючи оскаржене судове рішення, суд першої інстанції керувався ст. 1187 ЦК України про те, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка володіє транспортним засобом; ст. 1194 ЦК України про те, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою; ст. 23 ЦК України про те, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях через пошкодження майна; ст. 137 ЦПК України про те, що витрати на правничу допомогу підлягають компенсації за наявності доказів.

Судом першої інстанції зроблено висновок про те, що позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди (90338 грн), витрат на експертизу (3000 грн), моральної шкоди (10000 грн) та частково витрат на правничу допомогу (3000 грн) є обґрунтованими, оскільки відповідач визнаний винним у ДТП, а розмір шкоди підтверджений експертизою. Суд також стягнув судовий збір з відповідача, оскільки позивач звільнений від його сплати.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції не повно досліджено обставини справи та не враховано додатковий поліс добровільного страхування цивільної відповідальності - сума покриття страхової виплати 1 000 000 грн. В матеріалах справи на момент розгляду судом першої інстанції взагалі відсутні будь-які поліси страхування. Також в матеріалах справи відсутні достовірні дані щодо повідомлення відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, отже, поліс №22023894 від 30.04.2024 року, долучений до апеляційної скарги апеляційним судом приймається в якості доказу.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, страховик зобов`язаний виплатити страхову суму в разі настання страхового випадку, а ст. 988 ЦК України встановлює обов`язок страховика здійснити виплату в межах страхової суми.

Поліс добровільного страхування № 22023894 від 30.04.2024 зі страховою сумою 1 000 000 грн був чинним на момент ДТП (09 червня 2024 року) і міг покрити залишок матеріальної шкоди (90338 грн), оскільки загальна сума (247738 грн) не перевищує ліміт страхування. Згідно з правовою позицією Верховного Суду у справі № 761/37952/21 від 15 лютого 2023 року, якщо шкода, завдана внаслідок ДТП, не перевищує ліміт страхового покриття за чинним полісом добровільного страхування, обов`язок відшкодування покладається на страховика, а не на страхувальника, за умови, що поліс відповідає умовам договору та страхового випадку.

Суд першої інстанції не дослідив умови цього полісу, що свідчить про неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 376 ЦПК України).

Отже, винуватець відповідає за завдану шкоду, лише якщо вона перевищує міру відповідальності страховика або відноситься до сум, які страховик не повинен відшкодовувати. Покладення відповідальності у розмірі завданого збитку який повинен відшкодувати страховик на винуватця - суперечить інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

До такого висновку прийшла Велика Палата у постанові від 22 лютого 2022 року у справі 201/16373/16-ц.

До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постановах: від 16.11.2022 № 335/2566/18; від 09.11.2022 № 212/7628/21; від 09.11.2022 № 366/2985/19; від 17.08.2022 № 752/11128/18; від 17.08.2022 № 761/15232/18; від 06.07.2022 № 442/3107/21; від 29.06.2022 № 489/4987/19; від 08.06.2022 № 757/20129/16-ц; від 08.06.2022 № 756/11809/18; від 25.05.2022 № 503/1597/16-ц; від 18.05.2022 № 686/24364/17; від 14.04.2022 № 205/7747/18; від 12.04.2022 № 373/1392/20; від 30.03.2022 № 734/3711/16; від 09.02.2022 № 567/881/18; від 02.02.2022 № 712/7104/19; від 02.02.2022 № 757/54513/16; від 02.02.2022 № 215/2829/16-ц; від 26.01.2022 № 465/674/19; від 26.01.2022 № 204/5403/18; від 19.01.2022 № 350/1376/19; від 19.01.2022 № 640/15546/17.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо матеріальної шкоди та витрат на експертизу спростовують висновки суду першої інстанції, оскільки шкода в розмірі 247738 грн не перевищує ліміт добровільного страхування 1 000 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати. Оскільки позивач, з якого підлягає стягненню на користь апелянта 1816, 80 грн звільнений від сплати судового збору /а.с. 6/, вказаний збір компенсується за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 06 лютого 2025 року - задовольнити.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 06 лютого 2025 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою відмовити.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:

Компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України 1816, 80 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: