Номер провадження: 22-ц/813/3239/25
Справа № 521/6785/24
Головуючий у першій інстанції Мурзенко М. В.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Карташова О.Ю.., Кострицького В.В.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

учасники справи: позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк», відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційні скарги ОСОБА_1 в особі свого представника Каплуна Олега Борисовича та Акціонерного товариства «Універсал Банк» в особі свого представника Македона Олександра Андрійовича

на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 30 жовтня 2024 року, ухвалене Малиновським районним судом м. Одеси у складі: судді Мурзенка М.В. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

30 квітня 2024 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 185956,14 грн та судових витрат у розмірі 3028 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 12 серпня 2018 року. Положеннями Анкети-заяви передбачено, що, проставлянням власноруч свого підпису під цією Анкетою-заявою, Клієнт погоджується з тим, що ця анкета-заява разом з умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, складають Договір, укладання якого Клієнт підтверджує і зобов`язується виконувати його умови. Підписанням цього Договору Клієнт підтвердив, що ознайомлений з умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства) та отримав примірники у мобільному додатку, що вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 85000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

Банк виконав свої обов`язки за вищевказаним договором, надав в користування відповідача кошти, а відповідач взятих на себе зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 11 лютого 2024 року загальний розмір заборгованості за договором становить 185956,14 грн, з яких: - 185956,14 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); - 0,00 грн заборгованість за пенею та комісією (а.с. 1-42).

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 в особі свого представника Каплуна О.Б. просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що при підписанні вказаної Анкети-заяви відповідач погодився з тим, що дана заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Разом з тим, вказані документи не підтверджують наявність заборгованості відповідача перед банком. Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, згідно з усталеною практикою Верховного суду, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані Банком в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу. За своїм змістом розрахунок заборгованості є складеним банком розрахунковим документом. Також, як вбачається з матеріалів справи, ні Умови і правила надання банківських послуг та Тарифи, ні Паспорт споживчого кредиту не містять підпису відповідача. Анкета-заява до договору про надання банківських послуг, що підписана відповідачем, вказує лише його анкетні дані та контактну інформацію, та не містить жодних даних про умови кредитування. Позивачем не надано також відповідного підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем в електронному вигляді Умов обслуговування в АТ «Універсал Банк», Паспорту споживчого кредиту «Чорна картка Monobank», та Тарифів, тому у суду відсутні підстави вважати, що саме з наданими позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог Умовами, Тарифами та Паспортом споживчого кредиту було ознайомлено відповідача. Крім того, анкета-заява до договору про надання банківських послуг підписана відповідачем 12 серпня 2018 року, а суду надані Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг в редакції, затвердженої Протоколом Правління № 46 від 24 листопада 2021 року.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2024 року позов АТ «Універсал Банк» задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 12.08.2018 року станом на 11.02.2024 в сумі 73439,94 гривень.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» судовий збір в сумі 1195,85 гривень.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 в особі свого представника Каплуна Олега Борисовича просить скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2024 року.

Доводами апеляційної скарги є те, що надані позивачем докази не підтверджують наявність заборгованості відповідача перед банком, оскільки анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, відомості про майновий стан та трудову діяльність, однак не містить даних про розмір кредитних коштів та дати її складання.

Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, згідно з усталеною практикою Верховного Суду, як зазначає скаржник, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу. За своїм змістом розрахунок заборгованості є складеним банком розрахунковим документом.

Також зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 1046 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України кредитний договір є укладеним з моменту передачі грошей, тому саме в обов`язок позивача входить довести не лише факт підписання договору, а й факт передачі грошей.

Скаржник вважає, що позивачем не надано доказів того, чи було задоволено заяву відповідача та відкрито поточний рахунок, чи було видано йому за цим договором платіжний інструмент (банківську картку) у спосіб, що дозволяє однозначно встановити отримання такої картки та чи встановлено відповідний кредитний ліміт та на яку суму.

В апеляційній скарзі позивач АТ «Універсал Банк» в особі свого представника Македона Олександра Андрійовича просив рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції не було досліджено механізм отримання банківських послуг проекту Монобанк, а також процедуру ознайомлення споживач з Умовами, правилами обслуговування, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту. Тим самим, на думку скаржника, суд першої інстанції дійшов передчасних висновків відносно того, що клієнт не був ознайомлений з Умовами, правилами обслуговування, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту.

Оскільки послуги банку надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а Умови і правила, які включають тарифи, були надані відповідачу саме через мобільний додаток, то, як вважає скаржник, відповідач був ознайомлений саме з Умовами і правилами, які діяли на час підписання анкети-заяви та відповідно до статтей 3 і 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання.

Крім того, наголошує, що, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач не надав суду контр розрахунку суми заборгованості, який би суд міг належним чином оцінити, чи інший доказ, наприклад, висновок експертизи про помилковість наданого банком розрахунку, відтак, відсутні підстави для того, щоб піддавати сумніву нараховану позивачем суму боргу, враховуючи, що вона підтверджена наданими позивачем у сукупності доказами.

Відзиви на апеляційні скарги до суду не надходили.

В судове засідання сторони, які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, зокрема, позивач та його представник повідомлені у відповідності до вимог п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, оскільки повістки направлені до електронних кабінетів у підсистемі «Електронний суд» 09 серпня 2025 року о 7:48:37, що підтверджується довідками про доставку електронного документа (а.с. 127зв.-128), а відповідач повідомлений у відповідності до ч. 5 ст. 130 ЦПК України, оскільки його представник отримав судову повістку у електронному кабінеті у підсистемі «Електронний суд» 09 серпня 2025 року о 7:44:15, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа (а.с. 127), не з`явилися, що відповідно до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 367 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Акціонерного товариства «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим останнім була підписана анкета-заява до Договору про надання банківських послуг (а.с. 15).

З розрахунку заборгованості, наданого стороною позивача, вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами та вносив кошти на погашення заборгованості (а.с. 7-14).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами по справі дійсно виникли зобов`язальні правовідносини з приводу укладення та виконання кредитного договору, у зв`язку із чим суд відхилив доводи сторони відповідача про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження укладення відповідного договору та факту користування відповідачем кредитними коштами.

За наведених обставин справи, суд вважав за необхідне стягнути з відповідача заборгованості за тілом кредиту, адже, як вбачається з наявних матеріалів справи (а.с.7-14), зазначена банком сума заборгованості складається в свою чергу з розміру фактично наданого тіла кредиту та нарахованих відсотків за користування наданими грошовими коштами, які були включені у склад тіла кредиту.

Тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором б/н від 12 серпня 2018 року за тілом кредиту у розмірі 73439 гривень 94 копійки (вказана сума розрахована шляхом віднімання від заявленого позивачем розміру заборгованості сум, які сплачувалися відповідачем в рахунок погашення кредитної заборгованості).

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що матеріали справи не містять будь-яких доказів щодо обумовлення сторонами умов щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами, у тому числі з визначенням їх розміру та порядку нарахування. В доданих позивачем до позову Умовах і правилах обслуговування в АТ «Універсал Банк» наявна відмітка щодо дати, з якої зазначені умови та правила набувають чинності, а саме - з 27 листопада 2021 року (а.с.16-28), тобто, наведена в них інформація є актуальною саме із зазначеної дати. Разом з тим, Банк у позові зазначив про те, що кредитний договір було укладено 12 серпня 2018 року. Будь-яких інших актуальних саме на момент укладення кредитного договору редакцій Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» матеріали справи не містять.

Відповідного підпису не містить в тому числі й надана позивачем виписка щодо тарифів обслуговування картки, паспорт споживчого кредиту чорної картки Monobank та таблиця обчислення загальної вартості кредиту (а.с. 29-33).

Підписана заява-анкета, окрім позначки щодо ознайомлення клієнта із відповідними правилами надання банківських послуг в АТ «Універсал Банк», будь-яких умов щодо розміру кредиту та овердрафту, процентів, пені, штрафів не містить, матеріали справи також не містить вказаної належних та допустимих доказів підтвердження погодження та розміру таких.

Враховуючи вищенаведене в своїй сукупності, оскільки відповідач фактично користувався наданими кредитними коштами, які в подальшому останнім повернуто не було, що, в свою чергу, підтверджується наявними матеріалами справи, фактично отримане тіло кредиту підлягає поверненню. При цьому, зважаючи на відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів на підтвердження ознайомлення клієнта з актуальними правилами надання банківських послуг, в тому числі й обмовлення безпосередньо умов кредитування щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами, апеляційний суд вважає за необхідне зауважити щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про стягнення відсотків за користування коштами.

Переглядаючи оскаржуване рішення за доводами апеляційних скарг, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205,207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.

За обставинами даної справи сторонами не оспорюється факт того, що 12 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Акціонерного товариства «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим останнім була підписана анкета-заява до Договору про надання банківських послуг (а.с. 15). Разом з тим, фактично спір між ними існує щодо спростування наявності/відсутності кредитної заборгованості та щодо доведення розміру наявного боргу за кредитним договором.

Так, згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 цієї статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 т. 1048 ЦК України).

За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що надані позивачем докази не підтверджують наявність заборгованості відповідача перед банком, факт передачі грошових коштів, а позивачем не надано доказів того чи було заяву відповідача та відкрито поточний рахунок, чи було йому видано за цим договором платіжний інструмент (банківську картку) у спосіб, що дозволяє однозначно встановити отримання такої картки та чи встановлено відповідний ліміт та на яку суму, колегія судді зазначає наступне.

Так, в Анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг від 12 серпня 2018 року, яка підписана відповідачем, у пункті 9 зазначено: «Підтверджую те, що ця Анкета-заява є також заявою на відкриття рахунку і карткою із зразком мого підпису» (а.с. 15).

У позовній заяві позивач зазначив, що на підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 85000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 (а.с. 3зв.).

Крім того, з розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач періодично здійснював погашення кредитної заборгованості (а.с. 7-14), що, зокрема, враховано судом першої інстанції при частковому задоволенні позовних вимог.

Заперечуючи факт перерахування грошових коштів відповідач не надав до суду жодних доказів на спростування належності йому як банківської картки, так і номеру мобільного телефону, який зазначений в Анкеті-заяві (наприклад, довідки з банку та від мобільного оператора щодо зареєстрованих на ім`я відповідача банківських карток та номерів телефонів), зважаючи на те, що тягар доказування відсутності заборгованості та факту укладення договору у даній категорії спорів покладено саме на відповідача. Крім того, на спростування наявності перед банком заборгованості відповідач також не надав до суду виписок за картковими рахунками, які йому належать, чи, до прикладу, відомостей з Українського бюро кредитних історій щодо наявності/відсутності непогашених зобов`язань. А, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України), колегія суддів вважає, що даний процесуальний обов`язок відповідачем не виконано, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині є неспроможними.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства «Універсал Банк» в особі свого представника Македона Олександра Андрійовича про те, що будучи повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач не надав суду контр розрахунку суми заборгованості, який би суд міг належним чином оцінити, чи інший доказ, наприклад, висновок експертизи про помилковість наданого банком розрахунку, відтак, відсутні підстави для того, щоб піддавати сумніву нараховану позивачем суму боргу, враховуючи, що вона підтверджена наданими позивачем у сукупності доказами, у зв`язку з чим позивач вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, колегія суддів звертає увагу на таке.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14, у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування - це процесуальний обов`язок суду.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, ухвалення законного й обґрунтованого рішення.

У постановах від 03 липня 2019 року у справі № 204/2217/16-ц (провадження № 61-47244св18) та від 30 жовтня 2019 року у справі № 758/6565/16-ц (провадження № 61-19365св18) Верховний Суд зазначив, що належним чином дослідити поданий стороною доказ (розрахунок заборгованості за кредитним договором), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - є процесуальним обов`язком суду. Застосування норм права, оцінка доказів є прерогативою лише суду.

Так, з матеріалів справи, а саме розрахунку заборгованості, вбачається, що відповідач періодично здійснював погашення кредитної заборгованості:

2007,62 грн 29.02.2020; 928,65 грн 31.03.2020; 1169,02 грн 30.04.2020; 1086,17 грн 31.05.2020; 1012,20 грн 30.06.2020; 1096,48 грн 31.07.2020; 1248,01 грн 31.08.2020; 503,72 грн 30.09.2020; 1644,24 грн 31.10.2020; 1581,30 грн 30.11.2020; 1846,28 грн 31.12.2020 ; 2310,96 грн 31.01.2021; 2293,53 грн 28.02.2021; 2715,36 грн 31.03.2021; 2748,4 грн 30.04.2021; 2936,43 грн 31.05.2020; 2879,22 грн 30.06.2021; 2809,99 грн 31.07.2021; 3078,17 грн 31.08.2021; 3211,02 грн 30.09.2021; 3380,68 грн 31.10.2021; 3530,68 грн 30.11.2021; 3801,31 грн 31.12.2021; 3948,07 грн 31.01.2022; 3738,46 грн 28.02.2022; 4444,32 грн 31.03.2022; 2305,34 грн 30.04.2022; 2419,55 грн 31.05.2022; 2379,60 грн 30.06.2022; 2487,27 грн 31.07.2022; 4886,22 грн 31.08.2022; 4777,06 грн 30.09.2022; 4976,46 грн 31.10.2022; 4976,10 грн 30.11.2022; 5272,34 грн 31.12.2022; 5385,63 грн 31.01.2023; 5013,42 грн 28.02.2023; 5659,32 грн 31.03.2023 (а.с. 7-14).

Зазначені суми погашення заборгованості суд першої інстанції взяв до уваги при здійсненні власного розрахунку заборгованості за кредитним договором, тим самим дотримавши свого процесуального обов`язку з дослідження поданих стороною позивача доказів, оцінивши належним чином в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а тому доводи апеляційної скарги позивача щодо неповного з`ясування судом першої інстанції обставин справи судом апеляційної інстанції відхиляються.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та зводяться до незгоди із ухваленим рішенням та яким судом першої інстанції була надана відповідна правова оцінка.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційних скарг не вбачається.

Таким чином, оскільки доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та відповідно не спростували правильних по суті висновків суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 30 жовтня 2024 року - без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 в особі свого представника Каплуна Олега Борисовича та Акціонерного товариства «Універсал Банк» в особі свого представника Македона Олександра Андрійовича залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 30 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 30 вересня 2025 року

Головуючий М.В. Назарова

Судді: О.Ю. Карташов

В.В. Кострицький