Справа № 766/8208/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2025р. Херсонський міський суд Херсонської області в складі: головуючого судді Зуб І.Ю., секретар судового засідання Федорова О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, місцезнаходження: 01133 м. Київ, вул. Мечнікова, б.3, оф.306) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості,

встановив:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованітсь за кредитним договором у сумі 21098,00 грн., суму судового збору та витрати на правовоу допомогу в сумі 9000,00 грн.

Позов мотивований таким.

24.03.2021 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено Договір позики № 1649148.

Відповідно до п. 2 Договору про надання позики : сума Позики становить 7000,00 грн.; строк позики становить 13 дні; процентна ставка (базова, фіксована) становить 1,99, яка нараховується за кожен день користування позикою. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Позикодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 7000,00 грн. Відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за договором у зв`язку із чим утворилась заборгованість, яка станом на 10.05.2024 року загальний розмір заборгованості відповідно до розрахунку заборгованості, становить 21098,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 7000,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 13969,90 грн.; заборгованість з комісії - 0,00 грн.; нараховані 3% річних - 16,10 грн.; інфляційні втрати - 112,00 грн.

Позивач є правонаступником кредитора.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.06.2024 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Ухвалою херсонського міського суду Херсонської області від 30.06.2025 року витребувано докази.

Представником відповідача подано відзив, який мотивований таким.

За умовами договору сторони встановили строк кредитування 13 днів, однак Позивач просить стягнути з Відповідача проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення такого строку. Оскільки Договором визначений строк його дії, який становить 13 днів, саме протягом цього строку можна нараховувати Відповідачу передбачені Договором проценти за користування грошовими коштами, а тому заборгованість Відповідача за процентами за період 13 днів з 24.03.2021 по 06.04.2021, становить 991,90 грн (7000,00*1,09%*13=991,90). З урахуванням вищевикладеного, на виконання своїх зобов`язань за Договором, Документ сформований в системі «Електронний суд» 10.02.2025 3 Відповідач повинен був сплатити Позикодавцю або Позивачу 7991,90 грн, з яких: сума позики - 7000,00 грн, проценти за користування позикою - 991,90 грн. При цьому, як вбачається з представленого суду Позивачем розрахунку, Відповідачем, на виконання умов Договору в період з 24.03.2021 по 11.09.2021 було сплачено Позикодавцю грошові кошти на загальну суму 12589,50 грн, а саме: 06.04.2021 сплачено 991,90 грн; 19.04.2021 сплачено 991,90 грн; 02.05.2021 сплачено 991,90 грн; 15.05.2021 сплачено 991,90 грн.; 28.05.2021 сплачено 991,90 грн; 10.06.2021 сплачено 76,30 грн; 11.06.2021 сплачено 534,10 грн; 18.06.2021 сплачено 228,90 грн.; 21.06.2021 сплачено 534,10 грн; 28.06.2021 сплачено 991,90 грн; 11.07.2021 сплачено 991,90 грн; 24.07.2021 сплачено 839,30 грн.; 04.08.2021 сплачено 915,60 грн; 16.08.2021 сплачено 991,90 грн; 30.08.2021 сплачено 839,30 грн; 11.09.2021 сплачено 686,70 грн.; Таким чином, заборгованість, що підлягала стягненню з Відповідача, з урахуванням умов Договору, розміру наданої Відповідачу позики, вищевикладених вимог щодо періоду нарахування процентів, а також сплачених Відповідачем на адресу Позикодавця сум становить - 0 грн (7000,00 + 991,90 - 12589,50 = -4597,60). Оскільки ОСОБА_1 здійснив переплату на 4597,60 грн. понад передбачену суму за умовами Договору. Оскільки заборгованість Відповідача за невиконання грошового зобов`язання станом на 22.02.2022 становила 0 грн, з урахуванням переплати, яка була здійснена, позовні вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивача 3% річних, нарахованих за період з 22.02.2022 по 23.02.2022 та інфляційних збитків, нарахованих за період лютого 2022 не підлягають задоволенню. Окрім того, подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, оскільки вони не відповідають складності справи.

Представником відповідача подано відповідь на відзив, яка мотивована таким.

24.03.2021 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено Договір позики № 1649148. Відповідно до п.2 Договору сума Позики 7 000,00 грн. Строк позики 13 днів. Знижена процентна ставка 1,09%, процентна ставка за понадстрокове користування Позикою за день становить 2,70%. Відповідно до п.4 Договору Проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та погашення, на залишок Позики та, у випадку дострокового її повернення, підлягають відповідному перерахунку. Підписанням цього договору позики відповідач підтверджує, що він ознайомився на сайті https://mycredit.com.ua/documents-license з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Також відповідач погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового розміщені на сайті https://mycredit.com.ua/documents-license, їх зміст, суть, об`єм, зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі (п. п. 5.1.5.2 договору позики). Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перебувають у загальному доступі, будучи опублікованими на сайті кредитодавця та були долучені до матеріалів справи. Відповідно до п.6.5 Правил у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/ несвоєчасного повернення позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) нараховуються проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування.

Представник позивача в судовому засідання підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, підтримала вимоги відзиву.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановленого наступне.

24.03.2021 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 (укладено Договір позики № 1649148.

Згідно п. 1. Договору Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату від суми позики.

Відповідно до п. 2 Договору про надання позики :

-сума Позики становить 7000,00 грн.;

-строк Позики становить 13 дні;

-процентна ставка (базова, фіксована) становить 1,99, яка нараховується за кожен день користування Позикою.

Відповідно до Договору Позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення Позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі.

Відповідно до положень Договору цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України Про електронну комерцію Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

Відповідно до п. 6.5. ПРАВИЛ НАДАННЯ ГРОШОВИХ КОШТІВ У ПОЗИКУ ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (на умовах повернення позики в кінці строку позики) у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення Позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту Позику (або її частину) Товариство має право нараховувати Проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожний день понадстрокового користування Позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення Позики (або її частини) та Процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування Процентів на Позику (або її частину) за понадстрокове користування Позикою за Договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на Позику за понадстрокове користування.

Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Позикодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 7000,00 грн.

Відповідно до виписки про рух коштів на рахунку ОСОБА_1 в період з 24.03.2021 року по 24.09.2021 року, надана АТ КБ «Приватбанк», 24.03.2021 року відбулось зарахування 7000,00 грн. на рахунок.

Наведене спростовує твердження представника відповідача, викладені у відзиві про відсутність доказів на підтвердження зарахування коштів.

Так відповідач отримав кредитні кошти та підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.

Відповідачем, на виконання умов Договору в період з 24.03.2021 по 11.09.2021 було сплачено Позикодавцю грошові кошти на загальну суму 12589,50 грн, а саме: 06.04.2021 сплачено 991,90 грн; 19.04.2021 сплачено 991,90 грн; 02.05.2021 сплачено 991,90 грн; 15.05.2021 сплачено 991,90 грн.; 28.05.2021 сплачено 991,90 грн; 10.06.2021 сплачено 76,30 грн; 11.06.2021 сплачено 534,10 грн; 18.06.2021 сплачено 228,90 грн.; 21.06.2021 сплачено 534,10 грн; 28.06.2021 сплачено 991,90 грн; 11.07.2021 сплачено 991,90 грн; 24.07.2021 сплачено 839,30 грн.; 04.08.2021 сплачено 915,60 грн; 16.08.2021 сплачено 991,90 грн; 30.08.2021 сплачено 839,30 грн; 11.09.2021 сплачено 686,70 грн.

Вказані оплати відбувались не у строк, визначений умовами правочину. Так, враховуючи наведене, суд не бере до уваги твердження представника відповідача, що відповідачем зроблено переплату за договором позики, відповідно стороною позивача правильно нараховано відсотки, відповідно до п. 6.5. ПРАВИЛ НАДАННЯ ГРОШОВИХ КОШТІВ У ПОЗИКУ ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ».

У порушення умов Договору, Відповідач, свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 10.05.2024 року загальний розмір заборгованості відповідно до розрахунку заборгованості, становить 21098,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 7000,00 грн. (станом 27.01.2022 року розрахунок ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ»); заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 13969,90 грн. (станом 27.01.2022 року розрахунок ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ»); заборгованість з комісії - 0,00 грн.; нараховані 3% річних - 16,10 грн. (з 27.01.2022-23.02.2022); інфляційні втрати - 112,00 грн. (з 27.01.2022-23.02.2022).

Розрахунок перевірений в судовому засіданні.

27.01.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 27/01/2022, відповідно умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором позики № 1649148 від 24.03.2021 р., що укладений між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та боржником яким є: ОСОБА_1 .

ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» » (далі по тексту - Позивач/ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором позики № 1649148 від 24.03.2021 р., що укладений між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та боржником яким є: ОСОБА_1 .

Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до відповідача.

Судом встановлено, що між сторонами виникли цивільно-правові зобов`язання на підставі договору кредиту, які регулюються ЦК України.

Вирішуючи даний спір суд виходить з таких мотивів та правових норм чинного законодавства.

Відповідно статті 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних праві та обов`язків.

Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному чи кількох документах (в тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Це кореспондується зі змістом ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами та моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 цього закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до ст. 11 зазначеного закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 зазначеного вище закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або

утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 512 ЦК України передбачено , що кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За змістом статті 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги (ст. 1084 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, у якій припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У зазначеній постанові Верховний Суд, розглядаючи питання стягнення штрафних санкцій за договором споживчого кредитування, сформував низку правових висновків. Зокрема, Велика Палата розмежувала поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання».

Надаючи правову оцінку вказаним поняттям у частині нарахування штрафних санкцій за кредитним договором, Верховний Суд у п. 35 вищезазначеної Постанови зазначив, що строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього. Відрізняються терміни в тому випадку, коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 (справа № 910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Згідно з ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У постанові об`єднаної палати КГС ВС від 02.10.2020 № 911/19/19 зазначено, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань.

Оскільки вказані інфляційні збитки та 3% річних нараховані до початку періоду дії в Україні воєнного стану, тобто до 24.02.2022, то така вимога відповідає положенням ст. 625, п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявності підстав для задоволення позову.

Статтею 265 ЦПК України передбачено, що у рішенні суд зазначає про розподіл судових витрат. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу в сумі 9 000,00 грн., які є видом судових витрат.

Вирішуючи дану вимогу, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу

допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» укладено договір про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02.01.2023 року.

Відповідно до заявки на надання юридичної допомоги № 6 від 26.04.2024 та витягу з Акту № 1 про надання юридичної допомоги від 03.04.2024 року, сторони погодили загальний розмір в сумі 9000,00 грн наданих правових послуг в даній справі.

Процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення розміру витрат на адвоката (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Окрім того, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг та умовами договору. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та постанова Верховного суду КЦС від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, що зазначено, зокрема, в рішеннях у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 та у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Крім того, розмір відшкодування судових витрат не повинен бути непропорційним до предмету спору, як це зазначив Верховний Суд в своїй постанові від 13.01.2021 у справі № 596/2305/18-ц.

Тобто, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.

Суд може зменшити розмір судових витрат, якщо заявлені судові витрати завищені, враховуючи обставини справи (ціна позову, тривалість справи, виклик свідків, призначення експертизи тощо); суду не було надано достатніх доказів фактичного здійснення витрат.

З огляду на шаблонний тип справи, та на те, що справа є незначної складності, однотипною, а надана допомога здебільшого стосувалася складання тексту позовної заяви, й враховуючи реальний час, необхідний на виконання процесуальних дій по підготовці позовної заяви та інших заяв та клопотань до суду й те, що розгляд справи проводився за відсутності представника позивача, на думку суду, враховуючи заперечення відповідача, стороною позивача завищено розмір судових витрат за надані послуги з правової допомоги, а вимога про відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню на суму 4 000,00 грн, що буде співмірним як зі складністю справи, так і ціною позову.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 3028,20 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні.

Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися.

Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Керуючись ст. 11, 14, 16, 526, 530, 611, 615, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст. 141, 258, 259, 264-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь на користь ТОВАРИСТВА ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (, місцезнаходження: 01133, місто Київ, вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306) заборгованість за Кредитним договором № 1649148 від 24.03.2021 р. у розмірі: 21098 (двадцять одна тисяча дев`яносто вісім) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь на користь ТОВАРИСТВА ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (, місцезнаходження: 01133, місто Київ, вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306) судовий збір в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 20 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 4000 (чотири) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення. Якщо повне рішення не були вручено у день його складення, позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у випадку подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Херсонського апеляційного суду.

СуддяІ. Ю. Зуб

Повний текст судового рішення складено 01.10.2025 року.