ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

за участю секретаря судового засідання Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Полтави від 08 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Департамент земельних і водних ресурсів та земельного кадастру Полтавської міської ради, про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовної заяви

18 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Полтавської міської ради.

У позові просив стягнути із Полтавської міської ради на його користь відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 266800,00 грн.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що Бричківська сільська рада відмовила йому у видачі дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на правах оренди.

Вказана відмова була визнана протиправною рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03 травня 2018 року у справі № 816/1233/18.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2022 року у справі № 816/1233/18 замінено боржника з Бричківської сільської ради на Полтавську міську раду.

Крім того, позивач вказував, що постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2021 року у справі № 440/5029/25 зобов`язано Бричківську сільську раду Полтавського району Полтавської області надати йому дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, згідно клопотань від 02 березня 2018 року, від 11 червня 2018 року, від 22 липня 2020 року з урахуванням висновків суду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 року у справі № 440/5029/20 замінено боржника з Бричківської сільської ради на Полтавську міську раду.

Полтавський окружний адміністративний суд ухвалами у цій справі: від 02 серпня 2023 року, від 16 жовтня 2023 року, від 10 квітня 2024 року, від 31 липня 2024 року, від 11 листопада 2024 року, - відмовив Полтавській міській раді у прийнятті звіту про виконання рішення суду.

Вважає, що діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, яка має бути відшкодована на його користь, відповідно до норм ЦК України.

Зазначає, що Верховний Суд у справі № 914/263/19 за невиконання міською радою аналогічного, як у нього, рішення суду, визнав законним і обґрунтованим стягнення моральної шкоди.

При визначенні розміру моральної шкоди зазначає, що рішення суду у справі № 816/1233/18 не виконується 2 роки і 2 місяці, рішення у справі № 440/5029/20 не виконується з 21 липня 2021 року - повних 3 роки і 3 місяці, а тому вважає, що за кожний місяць невиконання рішення суду має бути стягнута моральна шкода у розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

Короткий зміст заяви про закриття провадження у справі

14 березня 2025 року представник Полтавської міської ради подала до суду заяву про закриття провадження у справі.

Заява мотивована тим, що на сьогоднішній день рішення судів у справах № 816/1233/18 та № 440/5029/20 виконано Полтавською міською радою рішенням шістдесят сьомої сесії Полтавської міської ради восьмого скликання від 28 лютого 2025 року «Про надання громадянину ОСОБА_1 дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки».

На думку представника відповідача, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті не залежно від обґрунтованості позову, а відповідно, і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Із урахуванням наведеного, представник Полтавської міської ради просила закрити провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою суду першої інстанції від 08 травня 2025 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Департамент земельних і водних ресурсів та земельного кадастру Полтавської міської ради, про відшкодування моральної шкоди закрито за відсутністю предмету спору.

При постановленні ухвали суд першої інстанції виходив із того, що зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом спору є спричинення моральної шкоди позивачу у зв`язку із невиконанням рішень судів відповідачем. Враховуючи, що відповідачем виконано рішення судів, тобто об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір, відсутній, маються підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України.

Узагальнені вимоги апеляційної скарги

Із ухвалою суду першої інстанції не погодився ОСОБА_1 , який оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Позиція учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ОСОБА_1 вважає, що предметом позову у даній справі є моральна шкода за невиконання рішень судів за період з серпня 2021 року по жовтень 2024 року цей спір і предмет не вичерпав своє існування за самим лише фактом того, що нарешті через понад три роки судові рішення були виконані.

Узагальнені доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу суду першої інстанції від 08 травня 2025 року, залишити у силі ухвалу Шевченківського районного суду м. Полтави від 08 травня 2025 року.

Представник Полтавської міської ради вважає, що суд першої інстанції правильно закрив провадження у справі, оскільки прийшов до обґрунтованого висновку відносно відсутності предмету спору, так як рішення судів виконані у повному обсязі.

Щодо явки та позиції учасників справи у судовому засіданні

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.

Також позивач надав суду заяву, у якій просить розглядати справу без його участі, оскільки свою позицію виклав в апеляційній скарзі.

Представник Полтавської міської ради проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача вважає, що ухвала суду постановлена із дотриманням вимог чинного законодавства.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, представника Полтавської міської ради, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Позиція апеляційного суду

Щодо норм права

Як передбачено пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому потрібно надавати сутнісного, а не формального значення.

У статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Предметом спору є об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить постановити певне судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, неіснування (відсутність) предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відповідно до правового висновку, сформованого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04 (провадження № 12-67гс19), прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у разі припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Врахувавши викладене, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) зазначив, що закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України є можливим, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції відповідного судового рішення.

Щодо ухвали суду першої інстанції

Як уже зазначалося, закриваючи провадження у справі,суд першої інстанції виходив із того, що зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом спору є спричинення моральної шкоди позивачу у зв`язку із невиконанням рішень судів відповідачем. Враховуючи, що відповідачем виконано рішення судів, тобто об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір, відсутній, маються підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися із таким висновком суду першої інстанції виходячи із таких мотивів.

Предметом даного спору (матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить постановити певне судове рішення) є відшкодування моральної шкоди у зв`язку із, як вважає позивач, тривалим невиконанням рішень судів.

При цьому, саме тривалим невиконанням рішень судів позивач обґрунтовував свої позовні вимоги щодо заподіяння моральної шкоди.

Отже, сам факт виконання рішень судів, у даній справі, не свідчить, що між сторонами не залишилося неврегульоване питання або самими сторонами врегульовано спірне питання щодо відшкодування моральної шкоди.

Слід також звернути увагу, що виконання судових рішень відповідачем, не унеможливлює (не перешкоджає) вирішенню справи, що переглядається, по суті і вирішенню спору щодо відшкодування моральної шкоди за обставин, на які посилається позивач.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Пунктом 6 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи, що ухвала суду першої інстанції постановлена із порушенням норм процесуального права та перешкоджає подальшому розгляду справи, вона підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Щодо судових витрат

У статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц зазначено, що постанова про передачу справи на новий розгляд не є остаточним вирішенням спору по суті, а тому висновки про розподіл судових витрат у такому випадку будуть вважатися передчасними.

Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а справа передачі до суду першої інстанції для продовження розгляду, то питання розподілу витрат щодо судового збору, відповідно до статті 141 ЦПК України, підлягає вирішенню по завершенню розгляду справи по суті.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Полтави від 08 травня 2025 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 вересня 2025 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко