Справа № 462/2907/13-ц
УХВАЛА

06 жовтня 2025 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Боровкова Д.О.,

при секретарі Свищо В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові заяву представника Акціонерного товариства «Сенс Банк» про заміну стягувача у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Представник АТ «Сенс Банк» звернувся до суду зі заявою /а.с.100-104/, в якій просить замінити стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника АТ «Сенс Банк» у виконавчому листі щодо виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17 липня 2013 року у справі № 462/2907/13-ц про стягнення із ОСОБА_1 боргу у розмірі 55941 долар США 93 центи боргу, 69867 гривень 06 коп. пені та 3441 гривні судового збору.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 17 липня 2013 року у справі № 462/2907/13-ц за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було стягнуто з останнього на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 55941 долар США 93 центи боргу, 69867 гривень 06 коп. пені та 3441 гривні судового збору. 01 липня 2014 року представник ПАТ «Укрсоцбанк» отримав виконавчий лист, який був пред`явлений до виконання. 28 грудня 2017 року постановою старшого державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Крилишина Р.М. виконавчий документ повернуто стягувачу ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі пункту 9 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (встановлено законом заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника). Правонаступником щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» було АТ «Альфа-Банк». 01 грудня 2022 року АТ «Альфа Банк» змінило найменування на АТ «Сенс Банк». В зв`язку з наведеним, просить заяву задовольнити.

Суд ухвалив розглядати заяву без участі представника АТ «Сенс Банк» та боржника ОСОБА_1 , оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду заяви про заміну сторони у виконавчому листі.

Дослідивши матеріали заяви та справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 17 липня 2013 року у справі № 462/2907/13-ц за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ухвалено: стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 55941 (п`ятдесят п`ять тисяч дев`ятсот сорок один) долар США 93 центи боргу, 69867 (шістдесят дев`ять тисяч вісімсот шістдесят сім) гривень 06 коп. пені та 3441 (три тисячі сорок одна) гривня судового збору.

01 липня 2014 року представник ПАТ «Укрсоцбанк» отримав виконавчий лист, який був пред`явлений до виконання /а.с.47/.

28 грудня 2017 року постановою старшого державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Крилишина Р.М. виконавчий документ повернуто стягувачу ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі пункту 9 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (встановлено законом заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника) /а.с.112 зворот/.

Рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року за № 5/2019, а також рішенням загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк», протокол № 4/2019 від 15 жовтня 2019 року затверджено Передавальний акт. Внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк», правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є АТ «Альфа-Банк». Правонаступником щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження цього передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме - з 15 жовтня 2019 року.

01 грудня 2022 року АТ «Альфа Банк» змінило найменування на АТ «Сенс Банк», що підтверджується витягом з державного реєстру банків від 02 грудня 2022 року.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із зміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктивний склад у частині кредитора.

Як передбачено частинами 1,2 та 5 статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Аналогічні приписи містяться у частині п`ятій статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження (у виконавчому листі) шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі), тобто, процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник (у виконавчому листі) позбавлений процесуальної можливості вчиняти будь-які дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

За таких обставин, звернення сторони у справі чи правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та Закону України «Про виконавче провадження», оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби/ із відповідними заявами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заявником АТ «Сенс Банк» доведено набуття усіх прав первісного кредитора АТ «Укрсоцбанк» на отримання виконання зобов`язань за кредитним договором, де боржником є ОСОБА_1 , тому звернення АТ «Сенс Банк» із заявою про надання йому статусу стягувача у виконавчому листі № 462/2907/13-ц від 10 липня 2014 року, виданого Залізничним районним судом міста Львова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по договору кредиту в сумі 55941 долар США 93 центи боргу, 69867 гривень 06 коп. пені та 3441 гривні судового збору.

Суд не бере до уваги твердження боржника ОСОБА_1 , що він погасив заборгованість за кредитним договором, оскільки останній не надав суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що заборгованість за договором кредиту ним була погашена повністю або частково.

Суд вважає некоректним покликання ОСОБА_1 на рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року, як на підставу, яка доводить відсутність заборгованості боржника за кредитним договором, оскільки вказаним рішенням заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ «Укрсоцбанк» не скасовувалася, договір кредиту від 07 квітня 2006 року № 600/07-048, укладений між сторонами, недійсним не визнавався /а.с.183-186/.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що строк пред`явлення виконавчого документу, у зв`язку із дією мораторію, було перервано та такі строки було пов`язано із завершенням дії такого мораторію.

На момент прийняття державним виконавцем 28 грудня 2017 року постанови про повернення виконавчого документа стягувачу через встановлену законом заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, діяв Закон України від 3 червня 2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким було встановлено заборону на примусове стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань позичальника або майнового поручителя за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами в іноземній валюті.

23 квітня 2021 року набув чинності Закон України від 13 квітня 2021 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», пунктом 2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» якого передбачено, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втрачає чинність через п`ять місяців з дня набрання чинності цим Законом, тобто з 23 вересня 2021 року.

24 лютого 2022 року Президент України підписав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Згідно з яким воєнний стан запроваджується з 5:30 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє дотепер.

15 березня 2022 року вступив в дію Закону України «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до якого розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» доповнено пунктом 102, згідно з підпунктом 4 якого тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

На час звернення до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа строк дії встановленої Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» заборони, з якою державний виконавець пов`язував неможливість виконання рішення суду, закінчився 23 вересня 2021 року, а тому строки пред`явлення виконавчого документи мали закінчитись 23 вересня 2024 року, що в свою чергу припало на зупинення строків відповідно до Закону України «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» від 15 березня 2022 року, які продовжують діяти і дотепер.

Враховуючи надані документи та вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою, та підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 260, 261, 442 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву представника Акціонерного товариства «Сенс Банк» про заміну стягувача задовольнити.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк» у виконавчому листі щодо виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17 липня 2013 року у справі № 462/2907/13-ц про стягнення із ОСОБА_1 боргу у розмірі 55941 (п`ятдесят п`ять тисяч дев`ятсот сорок один) долар США 93 центи боргу, 69 867 (шістдесят дев`ять тисяч вісімсот шістдесят сім) гривень 06 коп. пені та 3 441 (три тисячі сорок одна) гривні судового збору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана учасниками справи протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду.

Стягувач: Акціонерне товариство «Сенс Банк» (, м.Київ, вул. Велика Васильківська, 100, рахунок IBAN НОМЕР_1 ).

Боржник: ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер- НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ).

Суддя:

Оригінал ухвали.