Номер провадження 2/570/63/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2025 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Штогуна О.С.

за участю секретаря судового засідання Соломицької Л.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Зражевської Я.О.,

відповідача ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції),

представника відповідача - адвоката Савурка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, що є об`єктом спільної сумісної власності, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить:

- визнати за нею право власності на 1/2 частку трикімнатної квартири, житловою площею 44,2 кв.м., загальною площею 65,3 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яку було придбано, на підставі договору купівлі-продажу 05 січня 2017 року, що був посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Цвіркун Л.В.;

- визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку садибного типу, з господарськими будівлями та спорудами, об`єкт житлової нерухомості: загальна площа 124 кв.м., житлова площа 75,9 кв.м., матеріали стін піно блок, опис: житловий будинок (А-1), господарська будівля (Б), що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що знаходиться на земельній ділянці (кадастровий номер :02:011:0501).

В обґрунтування позовних вимоги посилається на те, що під час перебування у шлюбі, сторонами за спільні кошти було придбано трикімнатну квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 та за спільні кошти і спільними зусиллями було побудовано житловий будинок садибного типу, з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_2 .

Оскільки, відповідач не погоджується з тим, що вищевказане майно є об`єктом права спільної сумісної власністю подружжя та підлягає поділу між ними в рівних частках, позивач вимушена звернутись за захистом свого порушеного права до суду.

Позивач, під час вступної промови вказала на те, що позов підтримує в повному обсязі. Поряд з цим, дала пояснення про те, що 05 серпня 2005 року поміж нею та відповідачем був укладений шлюб, який розірвано в серпні 2022 року.

Під час перебування у шлюбі в 2017 році ними за спільні кошти було придбано трикімнатну квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім цього, за період перебування у шлюбі з відповідачем, ними було збудовано за спільні кошти та спільними зусиллями житловий будинок садибного типу, з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_2 . Вказаний будинок будувався на земельній ділянці, яка належала матері відповідача за її згодою.

Право власності на зазначене майно було зареєстроване за відповідачем. На даний час відповідач не визнає, що вказане майно є об`єктом спільної сумісної власності та не погоджується на його поділ. В зв`язку із цим вона вимушена звернутися за захистом свого порушеного права до суду.

Представник позивача - адвокат Зражевська Я.О., в судовому засіданні повністю підтримала позицію довірительки та просила позов задоволити повністю.

Відповідач, під час вступної промови вказав на те, що позов не визнає в повному обсязі. Дав пояснення про те, що 05 серпня 2005 року поміж ним та позивачкою був укладений шлюб, який розірвано в серпні 2022 року. Поряд з цим, зазначив, що фактичні шлюбні відносини поміж ними були припинені набагато раніше аніж розірвання шлюбу.

Орієнтовно в 2014 році його мати ОСОБА_3 купила в с. Шубків Рівненського району земельну ділянку із недобудованим будинком. За згодою матері вони з позивачкою добудували вказаний будинок та орієнтовно в 2017-2018 році вселилися в нього. Право власності на вказаний будинок він зареєстрував за собою після фактичного припинення шлюбних відносин із позивачкою.

Щодо квартири то вона була куплена за кошти, які виділені йому особисто як субвенція для придбання житла, а відповідно вона є його особистою власністю.

За таких обставин спірні житловий будинок та квартиру вважає особистою власністю.

Представник відповідача - адвокат Савурко О.В. в судовому засіданні повністю підтримав позицію довірителя та просив в задоволенні позову відмовити.

Свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 та ОСОБА_8 під час судового розгляду по суті дали показання якими підтвердили те, що позивач та відповідач перебували у шлюбі та проживали разом. Мати відповідача орієнтовно в 2012 році купила земельну ділянку в с. Шубків Рівненського району Рівненської області на якій був розташований недобудований будинок. Були побудовані фундамент, стіни та зведена криша.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за згодою матері відповідача, спільно, використовуючи об`єкт незавершеного будівництва добудували будинок та вселилися в нього. Після цього, тривалий час проживали в ньому разом.

Ознайомившись із позовною заявою, заслухавши пояснення позивача і відповідача та їх представників, показання свідків, дослідивши докази подані сторонами на підтвердження своїх обґрунтувань та заперечень, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення повністю.

Так, з 05 серпня 2005 року по 20 вересня 2022 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 05 серпня 2005 року та копією рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 серпня 2022 року, яке набрало законної сили 20 вересня 2022 року (т. а.с. 12, 13).

Приблизно в 2012 році мати відповідача ОСОБА_3 набула право власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:011:0501, яка розташована в АДРЕСА_2 на якій був розташований об`єкт незавершеного будівництва. Вказана обставина визнається сторонами та підтверджується показаннями свідків, однак не підтверджена належними доказами, зокрема договором купівлі-продажу або відповідним правовстановлюючим документом (свідоцтвом про право власності, витягом з реєстру речових прав).

Враховуючи, що ОСОБА_3 10 серпня 2021 року уклала договір дарування вищевказаної земельної ділянки на користь відповідача та право власності дарувальника було перевірене уповноваженою особою, приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Дереньком Р.І. (а.с. 21-25), суд вважає доведеною ту обставину, що зазначена земельна ділянка перебувала до 10 серпня 2021 року у приватній власності ОСОБА_3 .

Відповідно до положень ст. 375 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Орієнтовно в період з 2016 року по 2018 рік позивач та відповідач на вищевказаній земельній ділянці за усною згодою ОСОБА_3 за спільні кошти та спільними зусиллями, використовуючи об`єкт незавершеного будівництва, який в силу положень ч. 3 ст. 331 ЦК України, суд вважає будівельними матеріалами, збудували новий об`єкт нерухомого майна, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на який зареєстрували 10 грудня 2021 року за відповідачем (а.с. 27). Вказана обставина визнається сторонами та підтверджується показаннями свідків.

Згідно ч.2 та ч.3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Оскільки, державна реєстрація права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 була здійснена 10 грудня 2021 року, суд вважає, що саме в цей день виникло право власності на зазначене новостворене майно.

Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України (далі СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

З урахуванням наведених норм закону, суд приходить до висновку, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на який зареєстроване за відповідачем, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , оскільки право власності на нього набуте сторонами за час шлюбу за їх спільні кошти.

Окрім цього, 05 січня 2017 року позивач за дорученням відповідача уклала договір купівлі-продажу (а.с. 14-15), відповідно до якого відповідач придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому, цього ж дня, право власності на вищевказану квартиру було зареєстроване за ОСОБА_2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с. 16). На момент розгляду справи, право власності на зазначене нерухоме майно продовжує бути зареєстрованим за відповідачем.

Як вбачається із пояснень відповідача та його представника, вони вказують на те, що спірна квартира була куплена за особисті кошти відповідача, а саме отриману ним субвенцію, як учасником АТО, а відповідно є його особистою власністю.

Згідно змісту листа заступника голови Рівненської обласної державної адміністрації №11506/01-72/23 від 07 грудня 2023 року управлінням соціального захисту населення Рівненської РДА платіжним дорученням №1 від 06 січня 2017 року перераховано на особистий рахунок ОСОБА_2 субвенцію з державного бюджету на будівництво (придбання) житла в сумі 1104508 грн. 00 коп. Сторони визнають, що вищевказані кошти були витрачені на придбання спірної квартири, а відповідно суд вважає даний факт доведеним.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 61 СК України суд не погоджується з доводами відповідача та його представника, що отриманні ним кошти в розмірі 1104508 грн. 00 коп. в якості субвенції є його особистою власністю, а вважає їх спільною сумісною власністю подружжя.

Згідно ч. 2 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване за відповідачем, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , оскільки право власності на неї набуте сторонами за час шлюбу за їх спільні кошти.

Вирішуючи вимогу про поділ вищевказаного спірного нерухомого майна суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст. 68 та ч.1 ст. 69 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Враховуючи, що спірні квартира та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами є об`єктами права спільної сумісної власності сторін, суд приходить до висновку, що відповідно до ч.1 ст. 70 СК України та ч.2 ст. 372 ЦК України частки у праві спільної сумісної власності позивача та відповідача є рівними і підлягають поділу порівну.

Згідно ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

На підставі викладеного суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, що є об`єктом спільної сумісної власності є обґрунтованим та доведеним і таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В силу вимог ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір в розмірі 8052 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією №113 від 08 серпня 2023 року, а відповідно враховуючи, що позов задоволено повністю, він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 141, 263-265, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, що є об`єктом спільної сумісної власності - задоволити повністю.

Визнати квартиру за адресою: АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В порядку поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя:

- визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , як на частку у об`єкті спільної сумісної власності подружжя;

- визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , як на частку у об`єкті спільної сумісної власності подружжя;

Припинити за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної сумісної власністю подружжя на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати житловий будинок, садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 спільною сумісною власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В порядку поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя:

- визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на 1/2 частину житлового будинку, садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , як на частку у об`єкті спільної сумісної власності подружжя;

- визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на 1/2 частину житлового будинку, садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , як на частку у об`єкті спільної сумісної власності подружжя;

Припинити за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної сумісної власністю подружжя на житловий будинок, садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме: 8052 (вісім тисяч п`ятдесят дві) грн. 00 коп. - сплачений судовий збір.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 03 листопада 2025 року.

Сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_2 виданий 06 жовтня 2005 року Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області, РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Штогун О.С.