ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 602/691/22Головуючий у 1-й інстанції Радосюк А.В.
Провадження № 22-ц/817/584/25 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Храпак Н. М.,

розглянувши у письмовому провадженні цивільну № 602/691/22 за апеляційною скаргою Лановецької міської ради на рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 14 березня 2025 року (ухвалене суддею Радосюком А.В., дати складення повного тексту судового рішення не зазначено) у справі за позовом ОСОБА_1 до Лановецької міської ради, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Лановецької міської ради (далі відповідач, апелянт) про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Позов обґрунтовано тим, що 01 серпня 2022 року позивачем придбано житловий будинок з надвірними господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Даний будинок знаходиться на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0.0559 га, кадастровий номер земельної ділянки :02:004:1402.

15 серпня 2022 року позивачем подана заява із технічною документацією та витягом з ДЗК про передачу йому у власність вказаної земельної ділянки на підставі п.11 ст.120 ЗК України.

17 серпня 2022 року за місцем реєстрації позивача прибули працівники поліції та повідомили, що 18 серпня 2022 року Лановецька міська рада буде проводити демонтаж огорожі, яку він придбав разом із житловим будинком та ознайомили його із рішенням виконавчого комітету Лановецької міської ради від 27 травня 2019 року №100 про демонтаж малої архітектурної форми, яка встановлена за адресою: АДРЕСА_1 та показали фото, долучене до даного рішення, на якому зображено огорожу, яку позивач придбав разом з будинком.

Позивач звертає увагу на те, що при купівлі даного будинку в договорі купівлі-продажу зазначено розмір земельної ділянки, на якій знаходиться домоволодіння, яке він купив, а тому вважає, що у відповідача не має жодних законних підстав щодо невизнання його права на передачу у власність зазначеної земельної ділянки. В усному порядку при подачі технічної документації на затвердження до Лановецької міської ради позивача попередили, що йому відмовлять у затвердженні технічної документації у зв`язку із введенням військового стану в Україні. Проте зазначене тимчасове обмеження у безоплатній передачі йому земельної ділянки у власність не означає, що Лановецька міська рада може розпоряджатись нею на свій розсуд та вчиняти любі розпорядчі функції відносно неї.

У зв`язку з наведеним, позивач просив суд усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за кадастровим номером :02:004:1402 за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони Лановецькій міській раді демонтажу огорожі №1, що зазначено в технічному паспорті на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , та встановлення на ній інших малих архітектурних форм та капітальних споруд, а також зміни її цільового призначення.

Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 14 березня 2025 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Усунуто перешкоди в користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером :02:004:1402 за адресою АДРЕСА_1 , шляхом заборони Лановецькій міській раді демонтажу огорожі №1, що зазначено в технічному паспорті на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , та встановлення на ній інших малих архітектурних форм та капітальних споруд, а також зміни її цільового призначення.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Лановецька міська рада, в інтересах якої діє Блажейчук Т.В., подала на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не встановив конкретні дії (наміри вчинити дії) відповідача, які порушують або можуть порушувати права та інтереси позивача.

Будь яких доказів, що підтверджують факт придбання в сукупності із житловим будинком огорожі капітальної №1 позивачем не надано. Натомість, у договорі купівлі-продажу від 01 серпня 2022 року, посвідченому приватним нотаріусом Голодом О.С., відсутні будь-які відомості щодо наявності на земельній ділянці огорожі капітальної. У витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01 серпня 2022 року № 306313785 в описі об`єкта не зазначено огорожу капітальну.

На думку сторони апелянта, твердження щодо придбання цієї огорожі в сукупності із житловим будинком є таким, що не відповідає дійсності та не підтверджено належними доказами. Разом з тим спірна огорожа, що розташована біля житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , самовільно встановлена гр. ОСОБА_3 , яка є дружиною позивача.

Разом з тим звертає увагу на те, що Лановецькою міською радою не приймалися розпорядчі документи щодо проведення 18 серпня 2022 року демонтажу зазначеної огорожі, тому на момент прийняття рішення судом першої інстанції відсутні будь які належні докази, що підтверджують наявність у відповідача наміру здійснити дії (демонтаж огорожі капітальної №1), що можуть спричинити порушення прав та інтересів позивача.

Зазначає, що Лановецькою міською радою дійсно встановлено елемент благоустрою (лавку), проте цей елемент благоустрою встановлено за межами земельної ділянки з кадастровим номером :02:004:1402. Враховуючи наведене слід зробити висновок, що будь-яких дій щодо встановлення на земельній ділянці, яка є предметом спору, малих архітектурних форм та капітальних споруд відповідачем не вчинено.

Також звертає увагу суду, що у позовній заяві відсутні докази щодо можливого здійснення відповідачем дій, а саме зміни цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером :02:004:1402.

Апелянт вважає, що позивачем та третіми особами здійснено незаконні дії, а саме внесення безпідставних змін до відомостей про складові частини об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав від 23 жовтня 2024 року №400546721 до складових частин об`єкта нерухомого майна відноситься: вимощення І; огорожа капітальна, 1; огорожа, 2, 3; ворота, 4; криниця, К; льох, Пг.

Відомості щодо складових частин об`єкта нерухомого майна, а саме вимощення І;

огорожі капітальної, 1; огорожі, 2, 3; воріт, 4 у договорі купівлі-продажу від 01 серпня 2022 року, посвідченому приватним нотаріусом Голодом О.С., та витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01 серпня 2022 року № 306313785 відсутні.

Враховуючи наведене вважає, що оскаржуване рішення прийнято без належного з`ясування всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення спору, ґрунтується на доказах, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

У зв`язку з наведеним просить рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 14 березня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників у справі до апеляційного суду не надходив.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає не повністю.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними господарськими будівлями від 01 серпня 2022 року, ОСОБА_4 передала за плату ОСОБА_2 належний ОСОБА_5 житловий будинок з надвірними господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.7-8).

Із вказаного договору купівлі-продажу слідує, що на земельній ділянці площею 0.059 га з кадастровим номером :02:004:1402 розташований житловий будинок загальною площею 73.90 кв.м. (у тому числі житловою площею 47.1 кв.м.) з верандою, а також надвірні господарські будівлі: кам`яний льох, криниця з азбестових труб.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №306313785 від 01 серпня 2022 року, ОСОБА_2 є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . Опис об`єкта: житловий будинок загальною площею 73.90 кв.м., житловою площею 47.1 кв.м., в тому числі веранда, а також надвірні господарські будівлі: кам`яний льох площею 7.50 кв.м., криниця із азбестових труб (а.с.19).

Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , виготовленого станом на 13 серпня 2022 року, та копії Витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 13 серпня 2022 року, замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_2 , вказане домоволодіння включає в себе: житловий будинок загальною площею 73.90 кв.м.; льох площею 7.50 кв.м., криниця, №1 огорожа капітальна; №2 огорожа (а.с.10-17).

Згідно заяви ОСОБА_2 до сесії Лановецької міської ради від 15 серпня 2022 року, ОСОБА_2 просить затвердити технічну документацію із землеустрою та передати у приватну власність земельну ділянку, що знаходиться у його користуванні за кадастровим номером :02:004:1402 в АДРЕСА_1 (а.с.18-19).

Згідно рішення виконавчого комітету Лановецької міської ради Лановецького району Тернопільської області №100 «Про демонтаж малої архітектурної форми» від 27 травня 2019 року, вирішено демонтувати малу архітектурну форму (огорожа), яка встановлена на земельній ділянці комунальної форми власності за адресою: АДРЕСА_1 . Лановецькому комунальному підприємству по благоустрою доручено організувати та провести роботи з демонтажу вищевказаного об`єкта у 20-ти денний термін з дня прийняття рішення виконавчим комітетом (а.с.20).

Згідно рішення виконавчого комітету Лановецької міської ради Лановецького району Тернопільської області № 67 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Лановецької міської ради від 27 травня 2019 року № 100» від 15 травня 2020 року, вирішено внести зміни до рішення виконавчого комітету Лановецької міської ради від 27 травня 2019 року №100 «Про демонтаж малої архітектурної форми», виключивши з пункту 2 словосполучення «у 20-ти денний термін з дня прийняття рішення виконавчим комітетом» (а.с.21).

Згідно п.2 рішення виконавчого комітету Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області № 142 «Про встановлення елементів благоустрою» від 20 липня 2022 року, доручено Лановецькому Комунальному підприємству по благоустрою (КПпБ) здійснити благоустрій території біля будинку АДРЕСА_1 та здійснити монтаж елементів благоустрою, визначених у п.1 цього рішення (а.с.23).

Згідно листа начальника Лановецького КПпБ до начальника ВП №2 (м.Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області № 180 від 15 серпня 2022 року, виконавчим комітетом Лановецької міської ради було прийнято рішення від 20 липня 2022 року № 142 «Про встановлення елементів благоустрою». Пунктом 2 даного рішення Лановецькому КПпБ доручено здійснити благоустрій території біля будинку АДРЕСА_1 . Однак, на прилеглій земельній ділянці знаходиться автомобіль. Просить в межах своєї компетенції вчинити дії щодо евакуації вищезгаданого транспортного засобу (а.с.22).

Згідно повідомлення Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області ОСОБА_2 щодо його звернення від 15 серпня 2022 року, порушене у зверненні питання про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд заплановано розглянути на черговому засіданні постійної комісії міської ради з питань містобудування, архітектури, агропромислового комплексу, земельних відносин та охорони природи після припинення або скасування воєнного стану в Україні (а.с.24).

Згідно Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виконаної ФОП ОСОБА_6 , замовником технічної документації є ОСОБА_2 , цільове призначення земельної ділянки: 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) 0.0559 га, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.25-41).

Згідно пояснення інспектора відділу земельних відносин, природних ресурсів, містобудування та архітектури міської ради від 29 серпня 2022 року, записи у земельно-шнуровій книзі щодо виділення земельної ділянки в користування ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 , відсутні (а.с.56).

Згідно інформації Лановецької державної податкової інспекції ГУ ДПС у Тернопільській області від 23 серпня 2022 року, ОСОБА_5 , власник житлового будинку в АДРЕСА_1 , згідно даних інформаційної системи органів ДПС, земельного податку за період з 06 липня 2018 року по 01 серпня 2022 року, не сплачував (а.с.57).

Згідно повідомлення ВП №2 (м.Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області № 4340/110/02-2022 від 02 вересня 2022 року, працівниками поліції до власника житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 виїзди не здійснювалися. Інформацію щодо проведення 18 серпня 2022 року можливого демонтажу огорожі за вказаною адресою працівники поліції не володіли та жодних осіб про даний факт не повідомляли (а.с.59).

Згідно постанови №59 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Лановецької міської ради у справі про адміністративне правопорушення від 17 грудня 2018 року, ОСОБА_3 встановила огорожу за адресою АДРЕСА_2 без наявності дозволу на порушення об`єкта благоустрою, чим порушила п.7 розділу 6 Правил благоустрою на території Лановецької міської ради, тим самим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст.152 КУпАП, до неї застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1360 грн (а.с.61).

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року у справі №500/1/23 позов ОСОБА_2 до Лановецької міської ради, третя особа ОСОБА_6 про визнання рішень протиправними та їх скасування, задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Лановецької міської ради від 27 травня 2019 року №100 «Про демонтаж малої архітектурної форми», визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Лановецької міської ради від 20 липня 2022 року № 142 «Про встановлення елементів благоустрою»; визнано протиправним та скасовано рішення Лановецької міської ради від 09 грудня 2022 року № 2711 «Про відмову у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 та передачу земельної ділянки у власність; зобов`язано Лановецьку міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 та передачу земельної ділянки у власність, - з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (а.с.88-93).

Ухвалюючи вищевказане рішення, суд виходив з того, що частина об`єкту щодо демонтажу якого прийнято оскаржуване рішення від 27 травня 2019 року №100 являє собою огорожу з бетонно-кам`яним фундаментом, і як наслідок, унеможливлює здійснення органом місцевого самоврядування демонтажу цього об`єкта лише за власним рішенням, без попереднього звернення до суду з позовом про демонтаж об`єкта та набрання рішенням у такій справі законної сили.

Також, судом встановлено, що Лановецька міська рада посилається лише на законодавство, яким передбачена можливість благоустрою населених пунктів, однак не надала жодного підтвердження дотримання будівельних норм, технічних регламентів та правил розміщення такого виду малих архітектурних форм. При цьому, можливість встановлення гойдалки для загального користування без влаштування дитячого чи спортивного майданчика не доведена відповідачем будь-якими засобами доказування.

Рішенням десятої сесії восьмого скликання ІІ пленарного засідання Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області №3179 «Про відмову у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0.0559 га з кадастровим номером :02:004:1402 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , у зв`язку із:

1) відсутністю у технічній документації наявних обмежень у використанні земельної ділянки;

2) не відповідністю інформації про межі земельної ділянки, зазначеної в технічній документації, дійсності;

3) відсутністю на кадастровому плані технічної документації кадастрового номеру;

4) наявністю у технічній документації викопіювання з неіснуючого документа, а саме плану землекористування м.Ланівці;

5) невідповідністю інформації, зазначеної у викопіюванні з генерального плану міста Ланівці;

6) відсутністю на кадастровому плані технічної документації усіх контурів об`єктів нерухомого майна;

7) відсутністю на кадастровому плані технічної документації відомостей про перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон ( наявність відмітки про відсутність останніх, що не відповідає дійсності);

8) суперечністю інформації про технічних паспорт у пояснювальній записці та технічному завданні;

9) внесенням неправдивих відомостей про відсутність претензій до меж земельної ділянки у власників суміжних земельних ділянок;

10) внесенням інформації про власників суміжних земельних ділянок, що не відповідає дійсності:

11) відсутністю у технічній документації обов`язкового реквізиту документа;

12) відсутністю у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14 серпня 2022 року № НВ - 022 наявних обмежень у використанні земельної ділянки (а.с.117).

Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 31 травня 2024 року у справі №602/442/24 позов ОСОБА_2 до Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області про зобов`язання вчинити певні дії, задоволено. Зобов`язано Лановецьку міську раду Кременецького району Тернопільської області здійснити демонтаж усіх елементів благоустрою, зокрема лавки, елементів дитячого майданчика, встановлених на проїзді до присадибної земельної ділянки ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.155-157).

Ухвалюючи вищевказане рішення, суд виходив з того, що у разі визнання протиправним і скасування судом рішення органу місцевого самоврядування, виконання якого зокрема призвело до порушення прав та інтересів особи, орган місцевого самоврядування з метою відновлення порушених прав особи повинен вчинити заходи для приведення відносин у попередній стан, який існував до прийняття протиправного рішення та його реалізації

Згідно заяви ОСОБА_7 до міського голови ОСОБА_8 від 26 липня 2024 року, ОСОБА_7 звернувся з заявою про те, що ОСОБА_2 на земельній ділянці комунальної форми власності кадастровий номер :02:004:1402 поблизу житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , самовільно встановив ворота з металевої сітки (а.с.160).

Вказана заява ОСОБА_7 та копія акта обстеження земельної ділянки від 02 серпня 2024 року скеровано до ВП №1 (м.Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області - для здійснення дій, передбачених вимогам чинного законодавства України та притягнення винних до відповідальності (а.с.159).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав № 400546721 від 23 жовтня 2024 року, ОСОБА_2 є власником житлового будинку загальною площею 73.90 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :02:004:1402; відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна: вимощення, 1; огорожа капітальна,1; огорожа, 2, 3; ворота, 4; криниця, К; льох, Пг (а.с.171).

Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого станом на 08 жовтня 2024 року, замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_2 , житловий будинок включає в себе: веранда; льох, криниця, №1 огорожа капітальна; №2 огорожа, №3 огорожа, №4 ворота, вимощення (а.с.172-174).

Згідно постанови №59 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Лановецької міської ради у справі про адміністративне правопорушення від 24 вересня 2024 року слідує, що ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , самовільно встановив елемент малої архітектурної форми, а саме частину огорожі (ворота), чим порушив п.13 розділу 6 Правил благоустрою на території Лановецької міської територіальної громади, затверджених рішенням Лановецької міської ради від 22 грудня 2021 року № 2064, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.152 КУпАП. ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ст.152 КУпАП закрито у зв`язку із закінчення на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.178).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 163371 від 25 листопада 2024 року вбачається, що 28 жовтня 2024 року о 16 год. 32 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , самовільно вирубувала зелені насадження, а саме кущі малини на ділянці комунальної власності (а.с.187).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №163372 від 25 листопада 2024 року, 29 жовтня 2024 року о 15 год. 16 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , самовільно вирубувала зелені насадження, а саме кущі малини на ділянці комунальної власності (а.с.188).

Згідно повідомлення адміністративної комісії при виконавчому комітеті Лановецької міської ради № 758/03-14 від 18 грудня 2024 року, ОСОБА_4 повідомлена про явку на засідання адміністративної комісії при виконавчому комітеті Лановецької міської ради, яке відбудеться 26 грудня 2024 року о 10 год. 00 хв. для розгляду справи за порушення ст.152 КУпАП (а.с.189).

Згідно акта обстеження земельної ділянки від 02 серпня 2024 року, під час обстеження земельної ділянки комунальної власності за кадастровим номером :02:004:1402 виявлено та зафіксовано факт самовільного влаштування малої архітектурної форми (елемента огорожі воріт з металевої сітки) на земельній ділянці, чим порушено п.13 р.6 Правил благоустрою (а.с.195).

Згідно технічного паспорта, реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності: ТІО1:5019-3612-1793-8742, на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: м.Ланівці (станом на 01 січня 2021 року) АДРЕСА_1 ; замовником є ОСОБА_2 ; технічний паспорт виготовлено 08 жовтня 2024 року ТОВ «Технічна інвентаризація об`єктів нерухомості» (а.с.203-209).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним Кодексом України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин віднесено до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад.

Згідно з статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до вимог статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Виходячи з положень статті 152 ЗК України та роз`яснень, які містяться у пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом:

- визнання прав;

- відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

- визнання угоди недійсною;

- визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

- відшкодування заподіяних збитків;

- застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України).

Частинами першою та другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до статті 155 ЗК України, в разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Отже, земельним законодавством України визначено порядок надання земельних ділянок громадянам України, порушення якого може слугувати підставою для визнання недійсним відповідного акта органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, якщо таким актом порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-836цс15.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно зі статтею 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Частиною першою та другою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з статтею 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб.

Відповідно до частини другої статті 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, зокрема у визначений позивачем спосіб, має бути наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод у користуванні, користування з порушенням законодавства - без оформлення права користування, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).

За чинним на сьогодні законодавством земля може правомірно використо-вуватися на підставі таких правовстановлюючих документів:

1) державний акт на право власності на земельну ділянку (виданий до 01 січня 2013 року) або свідоцтво про право власності (видане після 01 січня 2013 року);

2) договір оренди землі, зареєстрований державним органом земельних ресурсів до 01 січня 2013 року, або право користування за яким зареєстровано після 01 січня 2013 року;

3) державний акт на право постійного користування;

4) договори суперфіцію, емфітевзису, сервітуту.

До 01 січня 2013 року основним документом, який посвідчував права на землю був державний акт на право власності на земельну ділянку, а з 2013 року даними державного земельного кадастру.

Частиною першою статті 79 ЗК України визначено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно з частиною першою статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Звертаючись до суду із даним позовом ОСОБА_2 покликався на те, що 01 серпня 2022 року ним придбано житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та розташований на земельній ділянці площею 0.0559 га, кадастровий номер земельної ділянки :02:004:1402, однак Лановецька міська рада, як власник вказаної земельної ділянки, може розпоряджатись нею на свій розсуд, зокрема демонтувати капітальну огорожу №1, яка знаходиться на вказаній земельній ділянці, встановити на ній інші споруди, змінити цільове призначення, оскільки Лановецька міська рада не визнає права позивача на земельну ділянку :02:004:1402.

На підтвердження своїх вимог позивач посилається на рішення виконавчого комітету Лановецької міської ради Лановецького району Тернопільської області №100 «Про демонтаж малої архітектурної форми» від 27 травня 2019 року.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року у справі № 500/1/23 визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Лановецької міської ради від 27 травня 2019 року №100 «Про демонтаж малої архітектурної форми», оскільки частина об`єкту щодо демонтажу являє собою огорожу з бетонно-кам`яним фундаментом, і, як наслідок, унеможливлює здійснення органом місцевого самоврядування демонтажу цього об`єкта лише за власним рішенням, без попереднього звернення до суду з позовом про демонтаж об`єкта та набрання рішенням у такій справі законної сили.

Визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Лановецької міської ради від 20 липня 2022 року №142 «Про встановлення елементів благоустрою», оскільки Лановецька міська рада не надала жодного підтвердження дотримання будівельних норм, технічних регламентів та правил розміщення такого виду малих архітектурних форм. Встановлено, що Лановецька міська рада доручила Лановецькому комунальному підприємству по благоустрою здійснити монтаж елементів благоустрою (лавки та гойдалка) біля будинку АДРЕСА_1 .

У справі, яка переглядається апеляційним судом, не встановлено, що Лановецька міська рада зверталася до суду із окремим позовом до ОСОБА_2 про демонтаж огорожі №1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема на земельній ділянці :02:004:1402. Також відсутні належні та допустимі докази того, що підтверджують наявність у Лановецької міської ради наміру здійснити дії (демонтаж огорожі капітальної № 1, встановити на земельній ділянці :02:004:1402 інші споруди, змінити цільове призначення), що можуть спричинити порушення прав та інтересів позивача.

Таким чином на момент звернення ОСОБА_2 із даним позовом до Лановецької міської ради про усунення перешкод у користуванні земельної ділянкою, апеляційним судом не встановлено та позивачем не доведено факту наявності порушення прав чи інтересів позивача.

На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц; від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц; від 06 квітня 2021 року у справі № 925/642/19 та інших).

Отже, зазначений захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 зроблено висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту потрібно встановити, які саме права (правомірні інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Невстановлення (неіснування) права на позов в матеріально-правовому розумінні тягне за собою ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. Якщо ж суд дійде переконання про порушення прав, свобод чи інтересів позивача, він лише тоді має надати оцінку обраному позивачем способу захисту та з`ясувати, чи є цей спосіб правомірним та ефективним, оскільки обрання способу захисту, що не відповідає цим критеріям, є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Отже, невстановлення (неіснування) порушеного права чи неправомірність або неефективність вибраного позивачем способу захисту прав, які суд за результатами вирішення спору вважатиме порушеними, невизнаними або оспорюваними, є підставою для ухвалення судом рішення про відмову в позові.

Відповідно суд може відмовити в позові за безпідставністю чи недоведеністю пред`явлених вимог або ж суд може встановити, що право позивача порушене, невизнане чи оспорюване, тобто встановити підставність позову, втім відмовити з підстав вибору неправомірного та/чи неефективного способу захисту.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21)

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що слід відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до Лановецької міської ради про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Доводи позивача про те, що Лановецька міська рада може розпоряджатись нею на свій розсуд та вчиняти розпорядчі функції відносно земельної ділянки :02:004:1402, колегія суддів відхиляє, оскільки вказане не свідчить про порушення прав чи інтересів позивача, який не є власником земельної ділянки, зі сторони Лановецької міської ради. При цьому, ймовірність порушення в майбутньому прав позивача, не свідчить про таке порушення.

У відповідності до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини другої статті 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду і ухвалення нового, яким у задоволенні позовної заяви слід відмовити.

Щодо вирішення питання судових витрат.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Із платіжного доручення №245 від 29 квітня 2025 року вбачається, що Лановецька міська рада за апеляційний розгляд даної справи сплатив судовий збір у розмірі 1453.44 грн.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, з позивача слід стягнути на користь відповідача 1453.44 грн. судового збору за перегляд рішення судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Лановецької міської ради задовольнити.

Рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 14 березня 2025 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову ОСОБА_1 до Лановецької міської ради про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Лановецької міської ради судовий збір за апеляційний розгляд даної справи в розмірі 1453 (одна тисяча чотириста п`ятдесят три) гривні 44 копійки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 29 вересня 2025 року.

Головуючий О.З. Костів

Судді: Б.О. Гірський

Н.М. Храпак