Справа №613/1062/25 Провадження № 2/613/580/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Уварової Ю.В.,

за участі секретаря Макушинської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 613/1062/25, пров. № 2/613/580/25 за позовом ОСОБА_1 /представник позивача адвокат Гафич І.І./ до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Гафич І.І. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 99 340,56 грн; моральну шкоду в розмірі 10 000 грн; судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 1 211, 20 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 14 000,00 грн.

Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що ОСОБА_2 17 січня 2025 року о 10.10 год. на вул. Чалого, 18 в м. Богодухові Харківської області, керуючи автомобілем FORD TRANSIT д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, допустив зіткнення з автомобілем VOLKSWAGEN TIGUAN д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , що рухалась по проїжджій частині дороги.

Внаслідок ДТП позивач зазнала матеріальних збитків.

Постановою Богодухівського районного суду Харківської області від 06.02.2025 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні ДТП.

У зв`язку з тим, що на момент ДТП цивільна відповідальність відповідача була застрахована ПАТ «HACK «ОРАНТА», позивач повідомила ПАТ «HACK «ОРАНТА» про ДТП та надала всі необхідні документи для початку розгляду справи.

З метою визначення розміру матеріального збитку позивач звернулась до суб`єкта оціночної діяльності та отримала звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 18/04-25 від 07 квітня 2025 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту КТЗ VOLKSWAGEN TIGUAN, реєстраційний номер НОМЕР_2 , без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на дату настання події 17 січня 2025 року становить 170 056,65 грн.

ПАТ «HACK «ОРАНТА» було виплачено позивачу страхове відшкодування у загальному розмірі 70 716,09 грн.

Отже, позивач вважає, що з відповідача стягненню підлягає різниця між розміром відновлювального ремонту без урахування зносу і отриманим страховим відшкодуванням у розмірі 99 340 грн. 56 коп

Крім того, позивач вважає, що їй завдана моральна шкода, оскільки пошкоджений транспортний засіб був єдиним засобом пересування. Позивачу було спричинено сильні душевні хвилювання через порушення звичайного порядку життя.

Ухвалою судді Богодухівського районного суду Харківської області від 11.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

11.07.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якій відповідач просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначив, що згідно з висновком щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного ТЗ, а також звітом про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного ТЗ, підставою проведення оцінки вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ VOLKSWAGEN TIGUAN, реєстраційний номер НОМЕР_2 , є договір від 03.07.2024, укладений між ОСОБА_1 та СОД ФОП ОСОБА_3 , тобто договір, укладений до настання дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 17.01.2025. Також зазначив, що огляд транспортного засобу засобу здійснювався без участі відповідача, а акт огляду ТЗ складений і підписаний одноособово ОСОБА_3 .

Також відповідачем було встановлено, що згідно з Наказом Фонду державного майна України від 29.01.2024 №141 анульований сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, виданий Фондом державного майна України суб`єкту господарювання фізичнийособі-підприсмцю ОСОБА_4 .

Згідно зі Звітом про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 18/04-25, оцінка була здійснена 07.04.2025, тобто після того, як сертифікат суб`єкта оціночної діяльності був анульований. Отже, звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ №18/04-25 від 07.04.2025, виконаний СОД ФОП ОСОБА_3 є недійним, а позивачем не доведено вартості завданих матеріальних збитків.

30.07.2025 до суду надійшли письмові пояснення по справі, у яких відповідач додатково зазначив, що згідно з інформацією «ПРОЗОРО» з ЄДР ОСОБА_3 має статус ФОП, та має право здійснювати зареєстровані види господарської діяльності, серед яких зокрема роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів. Тобто ОСОБА_3 міг би надати первинні документи, що підтверджують вартість закуплених запчастин для автотранспортних засобів, які ним враховані в ході проведеної оцінки вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ VOLKSWAGEN TIGUAN, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Крім того, згідно з Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 224039670 від 11.10.2024, позивачу внаслідок пошкодження ТЗ VOLKSWAGEN TIGUAN, реєстраційний номер НОМЕР_2 страховиком ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виплачено страхове відшкодування у розмірі 70 716, 09 грн.

При цьому, в ході врегулювання страхового випадку, позивач не повідомила ПАТ «НАСК «ОРАНТА» про наявність Висновку щодо матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ № 18/04-25 та Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ №18/04-25 від 07.04.2025, не надала їх для співставлення встановлених пошкоджень за результатами огляду транспортного засобу страховиком (Протокол (Акт) огляду від 27.01.2025) із встановленими пошкодженнями за результатами огляду ТЗ СОД ФОП ОСОБА_3 (Акт огляду № 18/04-25 від 14.03.2025).

Вартість відновлювального ремонту КТЗ VOLKSWAGEN TIGUAN, реєстраційний номер НОМЕР_2 , без урахування фізичного зносу вузлів і деталей на дату настання події 17.01.2025 визначена оцінювачем в сумі 170 056,65 грн, в той час коли сума страхового відшкодування, визначена ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за Договором ОСЦПВ № 224039670 від 11.10.2024, складає 70 716,09 грн. Отже, в результаті вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ утворилися розбіжності на суму 91 866,93 грн, які не підтверджені жодними доказами.

05.08.2025 до суду надійшли додаткові пояснення у справі, у яких представник позивача зазначив, що оцінку здійснював оцінювач ОСОБА_3 (сертифікат оціночної діяльності № 55/2024 від 29.01.2024р. дійсний до 29.01.2027), який є дійсним згідно з Наказом Фонду державного майна України від 29.01.2024 № 140 "Про видачу сертифікатів суб`єктів оціночної діяльності" . Наявний у матеріалах справи звіт складено відповідно до вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092. Його складено суб`єктом оціночної діяльності, який має відповідні ліцензії та кваліфікацію, а отже є належним та допустимим доказом, що визначає розмір заподіяної шкоди позивачу та спосіб здійснення якої погоджено із власником пошкодженого транспортного засобу, а отже, страхова компанія виконала домовленість щодо визначення розміру і способу виплати страхового відшкодування передбаченому п. 36.2 ст. 36 Закону.

Позивач скористалася своїм правом звернення безпосередньо до страховика та отримала страхове відшкодування, а ПАТ «НАСК «Оранта» забезпечило реалізацію права власника пошкодженого автомобіля на отримання страхового відшкодування.

Системний аналіз статті 22 ЦК України частини другої статті 1192, статті 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу, що вказано в постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 757/54513/16.

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України щодо відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Представник позивача просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 05.08.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача адвокат Гафич І.І. надав суду заяву, у якій просив розглянути справу без участі позивача та її представника. Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 надав суду заяву, у якій просив розглянути справу без його участі.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, доходить таких висновків.

Частинами 1, 2 статті 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 980 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-ІУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(далі - Закон № 1961-ІV).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-ІV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної житгю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961 - IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди,, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28,29 Закону № 1961 - IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу:; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі №359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно- правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується із відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України- відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону № 1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 17.01.2025 о 10.10 год. на вул. Чалого, 18 в м. Богодухові Харківської області, керуючи автомобілем FORD TRANSIT, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, допустив зіткнення з автомобілем VOLKSWAGEN TIGUAN, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , що рухалась про проїжджій частині дороги. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Богодухівського районного суду Харківської області від 06.02.2025 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Постанова набрала законної сили 16.02.2025 /а.с.15-16/.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, протиправність дій ОСОБА_2 щодо вчинення ДТП через порушення ПДР є доведеною і встановлена постановою Богодухівського районного суду Харківської області від 06.02.2025, якою відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. 00 коп.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля FORD TRANSIT, д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована в ПАТ НАСК ОРАНТА, страховий поліс № 224039670, що підтверджується копією витягу з сайту Централізованої бази даних МТСБУ /а.с.17/.

У зв`язку з тим, що транспортний засіб ОСОБА_1 був пошкоджений, остання звернулась до ПАТ НАСК ОРАНТА із заявою щодо відшкодування страхової виплати.

Згідно зі страховим актом № ОЦВ-25-20-1366/1 від 05.03.2025, розмір шкоди, заподіяної майну потерпілої, а саме ТЗ VOLKSWAGEN TIGUAN, д.н.з. НОМЕР_2 становить 38 716,09 грн., згідно із страховим актом № ОЦВ-ЗГ-М-25-20-1366/2 від 06.05.2025, розмір шкоди, заподіяної майну потерпілої, а саме ТЗ VOLKSWAGEN TIGUAN, д.н.з. НОМЕР_2 становить 32 000,00 грн. /а.с.86,87/.

05.03.2025 на банківський рахунок ОСОБА_1 надійшла страхова виплата від ПАТ НАСК ОРАНТА у розмірі 38 716,09 грн, та 06.05.2025 - у розмірі 32 000,00 грн, що підтверджується копіями виписок по банківському рахунку, відкритому в АТ КБ ПриватБанк на імя ОСОБА_1 /а.с.43, 44/.

З метою визначення розміру матеріального збитку, отриманого у звязку з пошкодженням транспортного засобу, який належить позивачці, остання звернулась до СОД ФОП ОСОБА_3 .

Згідно із Звітом про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ № 18/04-25, ринкова вартість досліджуваного ТЗ VOLKSWAGEN TIGUAN, д.н.з. НОМЕР_2 , становить 709 286,40 грн., вартість відновлювального ремонту становить 170056,65 грн., розмір матеріального збитку становить 91 866, 93 грн., розмір витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого КТЗ VOLKSWAGEN TIGUAN, д.н.з. НОМЕР_2 становить 82 430, 23 грн., що також підтверджується Висновком щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ № 18/04-25 /а.с. 18, 19-28/.

Верховний суд у постанові від 11 серпня 2021 року у справі N 554/8473/19 зробив висновок про те, що згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Отже, компенсація різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням шкоди в порядку ст. 1194 ЦК України підлягає стягненню саме з ОСОБА_2 , оскільки останній внаслідок своїх протиправних дій є винним у вчиненні ДТП, яка знаходиться у причинному зв`язку зі шкодою, завданою внаслідок ДТП.

Доводи відповідача, викладені у відзиві про те, що позивачем не доведено розміру матеріальної шкоди, зокрема, що звіт оцінювача недійсний та не може бути допустимим доказом визначення розміру шкоди є необгрунтованими, оскільки відповідачем не спростовано суму завданого матеріального збитку, не надано власний звіт про оцінку матеріальноїшкоди, не заявлено клопотання про призначення судово-технічної експертизи з метою визначення суми матеріального збитку, тобто не вчинено жодних дій необхідних для визначення розміру матеріального збитку.

Доводи відповідача про те, що сертифікат суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_3 анульовано також не підтверджені належними доказми, в той час, спростовуються відомостями з Державного реєстру оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, згідно з яким Наказом Фонду державного майна України від 06.02.2024 № 208 Департаментом оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності включено до Державного реєстру оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності інформацію про суб`єктів оціночної діяльності суб`єкта господарювання ОСОБА_3 (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності від 29.01.2024 № 55/2024).

Отже, твердження відповідача про те, що Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ № 18/04-25 від 07.04.2025 є недійсним також спростовується дослідженими судом доказами.

Доводи відповідача про те, що позивачем не підтверджено розміру матеріального збитку внаслідок пошкодження ТЗ, оскільки нею не долучено до позовної заяви Договору про проведення оцінки, укладеного з СОД ФОП ОСОБА_3 , також суд не бере до уваги, оскільки саме Звіт про оцінку майна є належним засобом доказування при визначенні розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку, що узгоджується з висновокм, викладеним у Постанові Верховного суду від 03.06.2021 у справі № 461/2217/19.

Вирішуючи питання про розмір матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 , суд зазначає про таке.

Згідно з матеріалами справи, цивільно-правова відповідальність водія Ford Transit, д.н.з. НОМЕР_1 застрахована за Договором обов`язкового страхування цивільно-правововї відповідальності власників наземних транспортних засобів № 224039670 від 11.10.2024 в ПАТ НАСК «ОРАНТА», однак в матеріалах справи копія такого Договору (полісу) відсутня, сторонами не надавалась.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК Укра/їни передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Положеннями статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, враховуючи, що судом неможливо перевірити обов`язковий ліміт відповідальності страховика, а також чи передбачена Договором страхування франшиза, беручи до уваги, що учасники справи не посилалися на той факт, що страхове відшкодування виплачено в сумі меншому, ніж ліміт відповідальності страховика, суд доходить висновку, що з відповідача, як особи винної у вчиненні ДТП, підлягає стягненню на користь позивача різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка становить 99 340,56 грн.

Враховуючи вищенаведені обставини та аналізуючи норми закону, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в цій частині у повному обсязі.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнового) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства /п.3 ч.2 ст.23 ЦК України/ моральна шкода може полягати, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень, наданих в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, при цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що сам факт пошкодження майна позивача внаслідок ДТП є вже достатньою підставою для висновку про заподіяння їй моральної шкоди, оскільки пошкодження такого майна є обставиною, що безумовно свідчить про навність негативного впливу на моральний стан позивача та спричинення душевних страждань.

Водночас позивач не зазначає яким чином пошкодження автомобіля вплинуло на її звичайний уклад життя, яких конкретних змін вона зазнала у своїх життєвих стосунках.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер душевних страждань потерпілого (хвилювань, пов`язаних із покодженням майна), та виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, і вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5 000.00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов задоволено на 95 % (104 340,56 х 100% / 109340,56), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 150, 64 грн. (95% х 1 211,20).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 99340 /дев`яносто дев`ять тисяч триста сорок/ грн. 56 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заподіяну моральну шкоду в сумі 5000 /п`ять тисяч/ грн.

В іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1150 (одна тисяча сто п`ятдесят) грн. 64 коп.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 .

Повне рішення складено 06.10.2025.

Суддя