ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7639/25 Справа № 205/1952/25 Суддя у 1-й інстанції - Басова Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача Никифоряка Л.П.,

суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕР СІ ГРЕЙН»,

Відповідач: ОСОБА_1 ,

Третя особа: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі справу, що виникла з цивільних правовідносин в якій подана апеляційна скарга Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕР СІ ГРЕЙН» на рішення Новокодацького районного суду міста Дніпра від 06 червня 2025року, головуючий у суді першої інстанції Басова Н.В.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2025року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕР СІ ГРЕЙН» - Товариство подало позов в суд проти ОСОБА_1 з вимогами про стягнення з відповідача на його користь майнову шкоду в розмірі 24 684,18грн.

Існування таких вимог Товариство пов`язувало із тим, що позивач є власником транспортного засобу Minі Оnе, реєстраційний НОМЕР_1 . 29 серпня 2024року о 18:30 годині в м.Дніпро, перехрестя пр. О. Поля та вул. В. Антоновича, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mitsubishi Outlander, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по другорядній дорозі, скоїв зіткнення з транспортним засобом Minі Оnе, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням працівника ТОВ «ЕР СІ ГРЕЙН» ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 17 жовтня 2024року у справі №203/4590/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Зазначав, що після ДТП позивач передав автомобіль на СТО, ремонтні роботи виконано ФОП ОСОБА_3 за 36 500,00грн. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Mitsubishi Outlander, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент вчинення ДТП була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта». 05 грудня 2024року ПАТ «НАСК «Оранта» виплатило позивачу з урахуванням зносу страхове відшкодування у розмірі 11 815,82грн, тобто на 24 684,18грн меншу за фактичні витрати, понесені на відновлення транспортного засобу після пошкодження.

Позивач вважав, що відповідач як особа, яка винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою у розмірі 24 684,18грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новокодацького районного суду міста Дніпра від 06 червня 2025року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕР СІ ГРЕЙН» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення матеріальних збитків, заподіяних в результаті ДТП, відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

12 червня 2025року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕР СІ ГРЕЙН» подало безпосередньо до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу на рішення Новокодацького районного суду міста Дніпра від 06 червня 2025року.

В апеляційній скарзі Товариство висловило вимогу про скасування рішення з ухваленням нового про задоволення його позову в повному обсязі.

Незаконність та необґрунтованість рішення суду на думку заявника полягає у тому, що суд не звернув уваги на те, що сума належного страхового відшкодування виплаченого страховою компанією не в повній мірі покриває понесені матеріальні збитки, тому, саме з відповідача підлягає стягненню різниця між вартістю матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу та суми страхового відшкодування, яка становить 24684,18грн.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечив проти апеляційної скарги, заявляв що обставини якими скаржник обґрунтовував свої апеляційні вимоги не підтверджені в результаті розгляду цього спору та доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07 липня 2025року відкрито апеляційне провадження у справі.

24 липня 2025року ухвалою Дніпровського апеляційного суду справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідками про доставку електронного листа.

Сторони у справі у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами

ТОВ «ЕР СІ ГРЕЙН» є власником транспортного засобу Minі Оnе, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.7).

29 серпня 2024року о 18:30 годині в м. Дніпро, перехрестя пр. О. Поля та вул. В. Антоновича, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mitsubishi Outlander, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по другорядній дорозі, скоїв зіткнення з транспортним засобом Minі Оnе, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням працівника ТОВ «ЕР СІ ГРЕЙН» ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 17 жовтня 2024року у справі №203/4590/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.5-6).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Mitsubishi Outlander, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент вчинення ДТП була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта» відповідно до полісу № 222786987 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів строк дії договору з 15 серпня 2024року по 14 серпня 2025року включно; страхова сума за шкоду, заподіяну майну 160 000,00грн; франшиза 2 500,00грн (а.с.45).

ПАТ «НАСК «Оранта» на підставі страхового акту № ОЦВ-24-04-16515/2 здійснено виплату страхового відшкодування позивачу в розмірі 11 815,82грн (а.с.25-30).

Ремонтні роботи по відновленню транспортного засобу Minі Оnе, реєстраційний номер НОМЕР_1 , виконано ФОП ОСОБА_3 за 36 500,00грн, згідно з актом виконаних робіт №С від 15 жовтня 2024року (а.с.9).

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції надважливого значення надав тій обставині, що позивачем не доведено звернення з вимогою про відшкодування шкоди з ПАТ «НАСК «Оранта», як і не надано доказів відмови страхової компанії відшкодувати матеріальні збитки, які виникли внаслідок ДТП. ТОВ «ЕР СІ ГЕЙН» позовних вимог до ПАТ «НАСК «Оранта» не пред`явило. Клопотання про заміну неналежного відповідача або залучення у якості співвідповідача ПАТ «НАСК «Оранта» не заявляло.

Виснував, що непред`явлення вимоги до страховика, який має відшкодувати шкоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є підставою для відмови у позові до особи, яка завдала шкоди.

Дослідивши наявні в цивільній справі документальні докази апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, так як судом першої інстанції при ухваленні рішення додержані норми матеріального і процесуального права.

Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Визначальним для правильного вирішення даної справи є з`ясування питання про те, чи зобов`язаний відповідач, який застрахував свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої ним шкоди сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, якщо така охоплюється лімітом застрахованої відповідальності за шкоду заподіяну майну.

Так, стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно зі статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору .

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Частиною першою статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021року у справі №147/66/17 вказала, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. Іншої норми, яка визначала б особливості відповідальності осіб, що застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як встановлено судом, ПАТ «НАСК «Оранта» на підставі страхового акту № ОЦВ-24-04-16515/2 здійснено виплату страхового відшкодування позивачу в розмірі 11 815,82грн.

Водночас, ремонтні роботи по відновленню транспортного засобу Minі Оnе, д.н.з. НОМЕР_1 , виконано ФОП ОСОБА_3 за 36 500,00грн, згідно з актом виконаних робіт №С від 15 жовтня 2024року.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_2 , на момент вчинення ДТП була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта» відповідно до полісу № 222786987 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів строк дії договору з 15 серпня 2024року по 14 серпня 2025року включно; страхова сума за шкоду, заподіяну майну 160 000,00грн, тобто розмір завданої шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика.

Дійсно, якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Водночас, винна особа, в даному випадку ОСОБА_1 не зобов`язаний відшкодовувати розмір завданої шкоди, оскільки він застрахував свою відповідальність на 160 000,00грн шкоди заподіяної майну, а завдана шкода позивачеві у сумі 36 500,00грн не перевищує ліміт відповідальності страховика.

Колегія суддів приходить до висновку, що відповідач, який застрахував свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої ним шкоди не зобов`язаний сплачувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, якщо така охоплюється лімітом застрахованої відповідальності за шкоду заподіяну майну.

Зважаючи на викладене, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що непред`явлення вимоги до страховика, який має відшкодувати шкоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є підставою для відмови у позові до особи, яка завдала шкоди, з урахуванням того, що потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, проте його розміру недостатньо для повного відшкодування шкоди.

Посилання апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕР СІ ГРЕЙН» на те, що сума належного страхового відшкодування виплаченого страховою компанією не в повній мірі покриває понесені матеріальні збитки, то, саме з відповідача підлягає стягненню різниця між вартістю матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу та суми страхового відшкодування, є безпідставними, оскільки покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Позивачем не доведено звернення з вимогою про відшкодування різниці між виплаченою сумою та фактичними витратами на ремонт автомобіля з ПАТ «НАСК «Оранта», як і не надано доказів відмови страхової компанії відшкодувати у повному обсязі матеріальні збитки, які виникли внаслідок ДТП.

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у оскаржуваному судовому рішенні, вони зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження судом.

Згідно статті 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ніщо не вказує на те, що судом не дотримано принципу рівності, що витікає із змісту частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Водночас, заявником апеляційної скарги не підтверджено жодних порушень норм процесуального права, через які він не зміг повною мірою реалізувати свої процесуальні права чи які би призвели до ухвалення незаконного рішення, оскільки судом першої інстанції створені умови для того, щоб позивач надав пояснення та докази щодо обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про обґрунтованість та законність рішення суду.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись статтями 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕР СІ ГРЕЙН» залишити без задоволення.

Рішення Новокодацького районного суду міста Дніпра від 06 червня 2025року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 07 жовтня 2025року.

Судді: