№ 207/2992/25
№ 2/207/1477/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року м.Кам`янське

Південний районний суд м.Кам`янського у складі:

головуючого судді Притуляка С.А.

за участю секретаря судового засідання Тютюник Ю.Д.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кам`янське в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Кам`янської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача - ОСОБА_3 , в якому просить зобов`язати відповідача не чинити перешкод позивачеві у спілкуванні та участі у вихованні з дитиною ОСОБА_5 , а також визначити позивачеві спосіб його участі у спілкуванні та вихованні дитини наступним чином: особисті побачення ОСОБА_1 з донькою щотижня, кожного вівторка та четверга кожного місяця, без присутності матері, з можливістю відвідування дитини місця проживання батька та інших місць на нейтральній території з 18:00 до 21:00, не порушуючи денний графік дитини; з 10:00 год. суботи до 21:00 год неділі щотижня кожного місяця дитина безперервно перебуває та ночує разом з батьком, без присутності матері, з урахування стану здоров`я та потреб дитини; необмежене спілкування з дитиною особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього спілкування батька з дитиною.

Позовні вимоги мотивовані тим, що після розірвання шлюбу та фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами, дитина залишилася проживати разом з позивачем. Після цього між сторонами почалися непорозуміння з приводу участі позивача у вихованні дитини, а саме перешкоджанні з боку відповідача щодо відвідування та спілкування з донькою, створення нею штучних перешкод для спілкування з дитиною. Намагання позивача реалізувати своє право на побачення та спілкування з дитиною результатів не дали та виявилися марними. Як під час спільного проживання з відповідачем, так і з моменту фактичного припинення шлюбних відносин, позивач добросовісно виконував та виконує своє батьківські обов`язки з утримання дитини і не дивлячись на особисті відносини з відповідачем, в жодному випадку не має наміру покидати дитину та не приймати участі у її житті. Внаслідок дій відповідача, позивач позбавлений права бачитися з донькою, хоча жодних обставин, які б давали підстави вважати, що його спілкування з дитиною може спричинити їй будь-яку шкоду, порушуються права та інтереси малолітньої дитини, оскільки батько відіграє важливу роль у її житті та розвитку.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили її задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач додатково пояснив, що дуже прагне спілкуватися та брати участь у вихованні своєї доньки, однак внаслідок перешкод з боку відповідача позбавлений такої можливості, а тому просив задовольнити позов хоча б частково, надавши йому таку можливість. Зазначив, що з початку збройної агресії рф він проходить службу в ЗСУ і не завжди мав та має можливість регулярно спілкуватися з дитиною. Між ним та відповідачем є спір з приводу боргу по аліментами, який виник внаслідок не врахування фактично здійснених позивачем платежів, а також певне непорозуміння з дитиною, яке позивач не має можливості усунути, поспілкувавшись з дитиною через перешкоди з боку відповідача, зокрема її вимоги заблокувати в телефоні дитини позивача.

Відповідач та її представник в судовому засіданні, а також у наданому відзиві на позовну заяву, заперечували проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та просили відмовити в його задоволенні.

Заперечення відповідача мотивовані тим, що позивачем не додано жодного доказу щодо перешкоджання відповідачем у спілкуванні з дитиною. Крім того, позивач має значну заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини, що, на думку відповідача, спростовує твердження позивача про бажання брати участь у вихованні дитини. Крім того, заявлені позовні вимоги щодо спілкування з дитиною з 18:00 год. до 21:00 год. суперечать розвитку дитини та її навчанню, а у разі оголошення повітряної тривоги до 18:00 год., яка може тривати не одну годину унеможливлює виконання рішення суду. Також відповідач вважає, що позовна вимог щодо необмеженого спілкування з дитиною особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку не є належним способом захисту, адже таке спілкування під час навчання суперечить самій сутності та меті навчання, а інший час насамперед повинен співпадати з бажанням самої дитини. Відповідач також зауважила, що дізнавшись про наявність цивільної справи про звільнення від заборгованості по аліментам та зміну їх розміру, дитина сама не має бажання спілкуватися з позивачем. Крім того, дитині не цікаво проводити час з позивачем та його близькими.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, звернувшись із заявою про розгляд справи за його відсутності, з урахуванням висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради від 09.09.2025р. №8вих-20/676.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01.06.2016р. розірвано шлюб між позивачем та відповідачем (арк.с.6-7).

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 батьками ОСОБА_5 є ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_6 (відповідач) (арк.с.8).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по ВП №77734484, станом на 01.08.2025р. ОСОБА_1 має заборгованість за період березень 2022 року по липень 2025 року у сумі 438413,04 грн.

Як вбачається зі змісту ухвали Південного районного суду м.Кам`янське від 20.06.2025р. та від 24.06.2025р. між сторонами існує спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів та розміру присуджених аліментів (арк.с.42-43).

Згідно висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради від 09.09.2025р. №8вих-20/676, за результатами засідання комісії з питань захисту прав дитини та урахуванням інтересів дитини, орган опіки та піклування вважає визначити позивачеві порядок участі у вихованні з малолітньою ОСОБА_5 таким чином: кожного вівторка та четверга з 16:00 год до 19:00 год.; кожної першої та третьої суботи або неділі з 11:00 год. до 15:00 год. з урахуванням графіку матері ОСОБА_3 та за попередньою домовленістю з нею за три дні; необмежене спілкування з дитиною особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку з 18:00 год. до 20:00 год, з урахуванням навчання; всі зустрічі проводити за попередньою домовленістю з матір`ю дитини ОСОБА_3 , без її присутності.

Крім того, судом досліджено скріншоті з месенджера, які містять переписку позивача з відповідачем та дитиною. Належність та допустимість даних письмових доказів жодною із сторін не оспорювалися.

Аналіз вказаних доказів дає суду підстави дійти висновку, що між сторонами існує спір з приводу заборгованості по аліментам на утримання спільної доньки, який є предметом окремого судового провадження. Мати дитини розповіла про це доньці, після чого вона образилась на батька і він намагався пояснити їй в переписці причини виникнення вказаного непорозуміння. Вказував, що кохає її, бажає бачитися з нею, утримувати тощо. Разом з цим, зміст переписки позивача з відповідачем містить ознаки перешкод з боку відповідача (арк.с.58-59) щодо надання можливості позивачеві бачитися з донькою без належної аргументації.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Внаслідок відсутності порозуміння між батьками з питання участі у вихованні доньки, між сторонами виник спір, при вирішенні якого, суд має врахувати положення ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

У силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними правами батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 р. року по справі «Хант проти України»).

Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства`дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Статтею 141 Сімейного Кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

На підставі ч.1,2 ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування.

Статтею 153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно ст.158 Сімейного кодексу України, за заявою батька дитини, органи опіки і піклування визначає спосіб участі у вихованні дитини та спілкування із нею того із батька хто проживає окремо.

Відповідно дост.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Законом батьку у рівній мірі з матір`ю гарантоване право на особисте спілкування з дитиною.

Судом встановлено, що перешкоди у спілкування позивача з донькою пов`язані, перш за все, неможливістю між сторонами самостійно досягти домовленості щодо участі батька у вихованні доньки.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування батька з донькою буде перешкоджати її нормальному розвитку, оскільки дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, з метою задоволення максимальних інтересів дитини, які переважають за інтереси батьків, наявний спір, що виник між батьками з приводу способу участі батька у вихованні дитини, враховуючи вік, стать, стан здоров`я, психоемоційний стан дитини, принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, суд приходить до висновку, що позивач має гарантоване законом, рівне з матір`ю дитини, право на спілкування зі своєю донькою та право на її виховання.

Вирішуючи питання про визначення регламенту участі батька у вихованні дитини, суд, з метою дотримання пріоритету інтересів дитини, не підходить до вирішення такого питання з надмірною формальністю, оскільки вирішення спору між батьками по суті за формальними підставами, не буде відповідати інтересам дитини в отриманні достатньої батьківської турботи та виховання від обох батьків.

При цьому, судом також враховуються вимогист.ст.12,13 ЦПК України, відповідно дояких цивільне судочинство здійснюється назасадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В ході розгляду справи відповідач не запропонувала свій варіант регламенту участі батька у вихованні з дитиною й не пред`явила зустрічних вимог щодо встановлення запропонованого нею регламенту, а тому з урахуванням вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу виключно в межах позовних вимог, заявлених позивачем, на підставі доказів, поданих учасниками справи, а також висновку органу опіки та піклування.

З урахуванням всіх встановлених в ході судового розгляду обставин, суд в цілому погоджується з висновком органу опіки та піклування Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради від 09.09.2025р. №8вих-20/676, якими визнано право батька та дитини на спілкування, а також запроновано визначити позивачеві порядок участі у вихованні дитини таким чином: кожного вівторка та четверга з 16:00 год до 19:00 год.; кожної першої та третьої суботи або неділі з 11:00 год. до 15:00 год. з урахуванням графіку матері ОСОБА_3 та за попередньою домовленістю з нею за три дні; необмежене спілкування з дитиною особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку з 18:00 год. до 20:00 год, з урахуванням навчання; всі зустрічі проводити за попередньою домовленістю з матір`ю дитини ОСОБА_3 , без її присутності.

Зазначений порядок забезпечить як право на участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, так і відповідатиме інтересам дитини не порушуючи її звичайний спосіб життя та навчання.

Дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дитини у інший спосіб, якщо зростання прихильності дитини до батька та належне виконання останнім своїх батьківських обов`язків обумовить це.

До того ж, рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів побачень позивача з дитиною, а також не може бути підставою для примушування дитини до побачень дитини з батьком у разі відсутності неї такого бажання.,

Керуючись ст. ст. 141, 153, 157-159 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 10-13, 19, 43, 76-81, 81, 89, 95-96, 141, 258-259, 263-265, 280-282, 284, 287-289 Цивільно-процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Кам`янської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_3 (мешкаюча за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) не чинити перешкод ОСОБА_1 (мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) у спілкуванні та участі у вихованні з дитиною ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Визначити ОСОБА_1 (мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) порядок участі у вихованні дитини ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) таким чином: кожного вівторка та четверга з 16:00 год до 19:00 год.; кожної першої та третьої суботи або неділі з 11:00 год. до 15:00 год. з урахуванням графіку матері ОСОБА_3 та за попередньою домовленістю з нею за три дні; необмежене спілкування з дитиною особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку з 18:00 год. до 20:00 год, з урахуванням навчання; всі зустрічі проводити за попередньою домовленістю з матір`ю дитини ОСОБА_3 , без її присутності.

В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено 07 жовтня 2025 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Південний районний суд м. Кам`янського протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційноїскарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Притуляк С.А.