Номер провадження: 22-ц/813/4939/25
Головуючий у першій інстанції Петренко В. С.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Кострицький В.В. (суддя - доповідач),

судді Коновалова В.А., Назарова М.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників в порядку ч.1 ст.369 ЦПК України) апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Київського районного суду міста Одеси від 25 грудня 2024 року

за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Іллічівський-36» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий виклад обставин справи

21.08.2024 року Житлово-будівельний кооператив «Іллічівський-36» звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та просить суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з утримання багатоквартирного житлового будинку з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних за період з грудня 2020 року по лютий 2022 року та заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг з утримання багатоквартирного житлового будинку за період з лютого 2022 року по грудень 2023 року у розмірі 17227,04 грн., посилаючись на те, що ОСОБА_1 систематично не оплачує вартість наданих житлово комунальних послуг.

Короткий зміст рішення суду

Заочним рішенням Київського районного суду міста Одеси від 25 грудня 2024 року позовні вимоги Житлово-будівельного кооперативу «Іллічівський-36» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Іллічівський-36» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з лютого 2022 року по грудень 2023 року у розмірі 16684,36 грн., нараховані за період з грудня 2020 року по лютий 2022 рік індекс інфляції у розмірі 413,45 грн. та три відсотки річних у розмірі 129,23 грн., що складає загальну суму 17227,04 грн, а також судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість ОСОБА_1 , яка складає 17227,04 грн., нарахована згідно з чинним законодавством, наявна та підтверджена належними документами бухгалтерської звітності, які наявні в матеріалах справи. Відповідач має заборгованість за житлово-комунальні послуги та вказана заборгованість, відповідно до розрахунку, складається з заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з лютого 2022 року по грудень 2023 року у розмірі 16684,36 грн. та заборгованості за нарахованими за період з грудня 2020 року по лютий 2022 рік індексу інфляції у розмірі 413,45 грн. та трьох відсотків річних у розмірі 129,23 грн. Вказана заборгованість підтверджується розрахунками позивача..

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погодившись із вказаним рішенням ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою безпосередньо до Одеського апеляційного суду та просила скасувати виненсен судом заочне рішення від 25.12.2024 року повністю та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначив, що відповідачка була позбавлена доступу на правосуддя, так як не була сповіщена про дату, час та місце судового розгляду, а також була позбавлена можливості подати відзив на позовну заяву.

Вважала, що судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки доказам поданим відповідачкою, що призвело до помилковості ухваленого рішення.

Зазначала, що судом першої інстанції не взято до уваги, що ОСОБА_1 є інвалідом другої групи, у зв`язку з чим звільнена від сплати судового збору.

Також зазначали, що судом першої інстанції не враховано те, що позивачем пропущено строк позовної давності та невірно його обраховано.

Крім цього вважала, що суд першої інстанції не надав належної процесуальної оцінки заяві про скасування заочного рішення , щодо фінансової природи самої заборгованості відповідача та застосування штрафних санкцій під час дії карантину пов`язаного з COVID-19, у зв`язку з чим наявні в матеріалах справи розрахунки заборгованості по несплаті комунальних послуг є бізпідставними та неправдивими.

Позиція учасників справи.

Не погоджуючись з вимогами та доводами апеляційної скарги адвокат Савицька О.М., яка діє в інтересах ЖБК «Іллічівський-36» звернулась з відзивом на апеляційну скаргу та просила залишити апеляціну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В обґрунтування відзиву зазначала, що копію ухвали про відкриття провадження у справі за позовною заявою ЖБК «Іллічівський-36» та сам позов, ОСОБА_1 отримала 06.11.2024 року, що підтверджується поданою до суду першої інстанції заявою відповідачки від 21.11.2024 року. В заяві було зазначено, що позовні вимоги відповідачка не визнає, проте жодної підстави для такого невизнання вказано не було, докази на підтвердження своєї позиції не надано. Доказів поважності причин пропуску строку на подання відзиву протягом 15 днів з дня отримання ухвали суду відповідачка не навела. Натомість просила продовжити строк подання відзиву. Відзив до суду подано не було ні разом із заявою, ні пізніше. Крім того, вважали, що оскаржуване рішення ухвалено було лише 25.12.2024 року, що не позбавило ОСОБА_1 протягом двох місяців звернутися із відповідним відзивом.

Вважали, що у суду першої інстанції з огляду на чинні вимоги ч.1 ст.288 ЦПК України були відсутні підстави для задоволення заяви про скасування оскаржуваного рішення.

Зазначали, що стосовно стягнення судом першої інстанції судового збору з ОСОБА_1 було винесно ухвалу 21.03.2025 року, якою виправлено допущені в оскаржуваному рішенні помилки та виключено стягнення суми судового збору з відповідачки.

Щодо дотримання строків позовної давності та тимчасової заборони стягнення інфляційних та 3% річних зазначали, що відповідачка незаконно та безпідставно вважає ці суми штрафними санкціями, які такими не являються з огляду на те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується загальним строком позовної давності (три роки). Вважали, що строк позовної давності позивачем не порушено в силу закону. Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX) було визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільним Кодексом України та строки визначені Господарським кодексом України, а саме ст. 232, 269, 322, 324 продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 р. на всій території України карантин. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 р. № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» скасовано з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Законом України від 8 листопада 2023р. № 3450-IX «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» було внесені зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України: пункт 19 викладено у наступній редакції: «19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжено і станом на теперішній час. Лише Законом від 14.05.2025 №4434-IX «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» (далі Закон №4434) передбачено відновлення строків позовної давності. Закон №4434 передбачає виключення з Цивільного кодексу України (далі ЦКУ) пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення». Саме цей пункт передбачає зупинення перебігу позовної давності, передбаченої ЦКУ, на період дії воєнного стану. Закон №4434 набрав чинності з 04.09.2025, саме із цієї дати відновлено обчислення строків позовної давності. Рішенням суду від 25.12.2024 року стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з грудня 2020 року по грудень 2023 року у розмірі 16684,36 грн., нараховані за період з грудня 2020 року по лютий 2022 рік індекс інфляції у розмірі 413,45 грн. та три відсотки річних у розмірі 129,23 грн., що складає загальну суму 17227,04 грн. В іншій частині вимог відмовлено. Отже, всі стягнення перебувають в межах позовної давності.

Вважали, що апеляційній скарзі не наведено жодного доказу «неправдивості та безпідставності розрахунків позивачем житлово-комунальних тарифів».

Таким чином, несплата відповідачкою встановлених у відповідності до закону внесків співвласників є намаганням ухилитися від оплати визначених загальними зборами ЖБК внесків і платежів співвласників за рахунок інших співвласників багатоквартирного будинку. Відповідачкою не спростовано здійснення позивачем утримання будинку, внески та витрати на яке стягуються з неї, також не доведено витрати на таке утримання в сумі, меншій ніж заявлена до стягнення.

07 жовтня 2025 року на електронну поштову адресу Одеського апеляційного суду надійшли пояснення до відзиву (вхід.№ ЕП-8353/25) та заява/клопотання про приєднання (вхід.№ ЕП-8352/25).

Проте вказані пояснення до відзиву та заява/клопотання про приєднання, які надійшла на електронну поштову адресу Одеського апеляційного суду, не скріплені електронним цифровим підписом, що підтверджується штампом суду. Крім того, не направлена іншим учасникам справи.

Письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником (частина друга статті 183 ЦПК України).

Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника) (абзац перший частини восьмої статті 43 ЦПК України). Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог, зокрема, частини другої статті 183 ЦПК Україн, повертає її заявнику без розгляду (частина четверта вказаної статті).

Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного суду від 26 лютого 2020 року у справі № 522/3777/17.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 522/3777/17, повертаючи клопотання без розгляду з підстави його не підписання, вказала, у якому випадку подане в електронній формі клопотання вважається належним чином підписаним, а саме, з обов`язковим скріпленням електронним цифровим підписом.

Відповідно до абзацу другого частини восьмої статті 14 ЦПК України особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, можуть подати процесуальні, інші документи, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно з частинами 5, 6, 8 статті 43 ЦПК України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення форм процесуальних документів відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

Порядок використання електронного цифрового підпису врегульовано Законом України «Про електронні довірчі послуги».

Пунктами 12, 32 частини 1 статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» передбачено, що електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; підписувач - фізична особа, яка створює електронний підпис.

Частинами 1, 2 статті 6, частиною 1 статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

З аналізу наведених норм права вбачається, що електронний документ має силу оригіналу документа лише за наявності електронного цифрового підпису автора.

Отже, вказані пояснення до відзиву та заява/клопотання про приєднання, які не скріплена електронним цифровим підписом, не відповідає вимогам ст. 43 ЦПК України та положенням Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Так, відповідно до ч. 7 ст. 43 ЦПК України у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Докази її надіслання іншим учасникам справи відсутні.

Враховуючи викладене, оскільки вказані пояснення до відзиву та заява/клопотання про приєднання, які надійшла на електронну поштову адресу Одеського апеляційного суду, не скріплена електронним цифровим підписом, та не додані докази надсилання зазначеної заяви іншим учасникам справи, тому на підставі частини 4 статті 183 ЦПК України не може бути прийнято Одеським апеляційним судом та підлягає поверненню заявнику без розгляду.

Щодо явки сторін.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Отже, розгляд цивільної справи з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім справ зазначених в ч. 4 ст. 274 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи є загальним правилом, визначеним у ЦПК України.

Із матеріалів справи вбачається, що ціна позову в даній справі становить 17 227, 04 грн. і є менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому справа відноситься до категорії малозначної справи в силу вимог закону.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний розгляд вказаної справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Позиція апеляційного суду

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судовою колегією на підставі дослідженого мотивування позовних вимог, доказів долучених до матеріалів справи та висновків суду першої інстанції встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що що ЖБК «Іллічівський-36» був створений для обслуговування, ремонту, реконструкції житлового будинку та утримання прибудинкової території за рахунок внесків членів ЖБК та за рахунок інших доходів, передбачених законодавством. ЖБК знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

ЖБК «Іллічівський-36» діє на підставі Статуту (нова редакція), затвердженого Протоколом №1 від 24.12.2016 року Загальними зборами членів кооперативу та відповідно до умов статуту здійснює, зокрема, задоволення економічних, соціальних, житлових і інших потреб членів ЖБК на основі поєднання їх особистих інтересів,поділ між ними ризиків, витрат, розвитку їх самоорганізації, самоврядування і самоконтролю.

Пунктом 3.1 Статуту передбачено, що членами ЖБК можуть бути фізичні особи, що досягли 16-ти річного віку.

Відповідно до п.3.6, 3.7 Статуту, якщо власник квартири і/чи нежилого приміщення не є членом ЖБК, то з ним укладається договір на відшкодування витрат по утриманню будинку і прибудинкової території й оплату комунальних послуг. Ухилення власника від укладання договору, не звільняє його від витрат по утриманню будинку і прибудинкової території і оплати комунальних послуг.

Згідно з п.6.2.3 Статуту член ЖБК зобов`язаний вчасно здійснювати оплату житлово-комунальних послуг, вносити платежі в розмірі, встановленому загальними зборами, заборгованість по внескам і платежам, яка перевищує 60 діб є порушенням обов`язків членів ЖБК.

Відповідно до п. 10.1 Статуту для забезпечення належного утримання будинку і прибудинкової території ЖБК щорічно складає і затверджує кошторис, у якому передбачаються наступні статті витрат: витрати на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; витрати на оплату комунальних і інших послуг; витрати на капітальний ремонт, реконструкцію та технічне переоснащення багатоквартирного будинку; інші витрати.

Відповідно до п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24 січня 2006 року, власник квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; п. 11 вищезазначених «Правил» власники приміщень несуть відповідальність згідно чинного законодавства.

ОСОБА_1 , якій належить на праві власності квартира АДРЕСА_2 , є членом кооперативу, що підтверджується протоколом №1 загальних зборів членів ЖБК від 31.07.1990 року і відповідно всі рішення прийняті ЖБК є обов`язковими для виконання, про що зазначено в п. 6.2.1. - член ЖБК зобов`язаний виконувати вимоги статуту ЖБК, рішення загальних зборів, зборів уповноважених і Правління ЖБК.

За протоколом правління ЖБК «Іллічівський-36» №30 від 23.09.2007 року, було прийнято рішення про сповіщення мешканців-споживачів послуг з ЖКГ шляхом вивішування списків квартир з сумами боргу на дошці оголошень.

Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 , яка складає 17227,04 грн., нарахована згідно з чинним законодавством, наявна та підтверджена належними документами бухгалтерської звітності, які наявні в матеріалах справи.

Відповідач має заборгованість за житлово-комунальні послуги та вказана заборгованість, відповідно до розрахунку, складається з заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з лютого 2022 року по грудень 2023 року у розмірі 16684,36 грн. та заборгованості за нарахованими за період з грудня 2020 року по лютий 2022 рік індексу інфляції у розмірі 413,45 грн. та трьох відсотків річних у розмірі 129,23 грн.

Вказана заборгованість підтверджується розрахунками позивача.

Відповідно до приписів ст.12 Закону України «Про кооперацію» основними обов`язками члена кооперативу є додержання статуту кооперативу, виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу, виконання своїх зобов`язань перед кооперативом та сплата визначених статутом кооперативу внесків.

Згідно ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані Простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до п.3,4 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: згідно п. 3. - сплата неустойки; згідно п.4. - відшкодування збитків та моральної шкоди. До того згідно ч 1 ст. 623 боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

При цьому згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст.625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13, яка прийнята за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1ст. 355 ЦПК України.

У зв`язку з простроченням оплати відповідачем житлово-комунальних послуг позивачем заявлені до стягнення 3 % річних у розмірі 129,23 грн., інфляційні нарахування у розмірі 413,45 грн., які були нараховані за період з грудня 2020 року по лютий 2022 рік.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом № 2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. (Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 133/2022 від 14.03.2022). (Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 259/2022 від 18.04.2022). (Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 341/2022 від 17.05.2022). (Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 573/2022 від 12.08.2022). (Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 757/2022 від 07.11.2022). (Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента №58/2023 від 06.02.2023). (Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента №254/2023 від 01.05.2023). (Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента №451/2023 від 26.07.2023). (Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента №734/2023 від 06.11.2023). (Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента №49/2024 від 05.02.2024). На час розгляду справи в суді строк дії воєнного стану в країні триває.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану»: В умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», Кабінет Міністрів України постановляє: Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Постановою Кабінету Міністрів України №1405 від 29.12.2023 року було внесено зміни в постанову №206, відповідно до яких нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285).

Перевіряючи правильність нарахування вищевказаних сум, суд встановив, що позивач при нарахуванні здійснив правильні розрахунки врахувавши викладене вище.

Таким чином, суд першої інстанції на підставі повно та всебічно досліджених обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, вірно вважав, що позов слід задовольнити стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з лютого 2022 року по грудень 2023 року у розмірі 16684,36 грн., нараховані за період з грудня 2020 року по лютий 2022 рік індекс інфляції у розмірі 413,45 грн. та три відсотки річних у розмірі 129,23 грн., що складає загальну суму 17227,04 грн.

Враховуючи зазначене, проаналізувавши всі обставини справи, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв вірне рішення .

Доводи апеляційної скарги, щодо дотримання судом вимог ЦПК України при винесенні заочного рішення спростовуються, тим, що ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 23.10.2024 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою Житлово-будівельного кооперативу «Іллічівський-36» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Визначено відповідачці п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Вказана ухвала судді була направлена на адресу відповідачки, за якою вона зареєстрована, згідно відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, та була отримана відповідачкою ОСОБА_1 , що підтверджується повідомленням (накладною) кур`єрської служби та є належним повідомленням, про що вказано в рішенні. Отримання відповідачкою копії ухвали суду, позовної заяви разом з доданими до неї документами 06.11.2024 року підтверджується поданою до суду першої інстанції заявою відповідачки від 21.11.2024 року. В заяві було зазначено, що позовні вимоги відповідачка не визнає, проте жодної підстави для такого невизнання вказано не було, докази на підтвердження своєї позиції не надано. Доказів поважності причин пропуску строку на подання відзиву протягом 15 днів з дня отримання ухвали суду відповідачка не навела. Натомість просила продовжити строк подання відзиву. Відзив до суду подано не було ні разом із заявою, ні пізніше. Факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку, що узгоджується з усталеною практикою судів України. (ухвала Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 21 липня 2022 року у справі № 127/2897/13-ц). Доказів наявності таких обставин відповідачкою до Київського районного суду м.Одеси подано не було.

Крім того, суд ухвалив рішення 25.12.2024 року, тобто відповідачка мала майже два місяця на подання відзиву та доказів, які б підтверджували її заперечення проти позову, проте своїм правом вона не скористалася. Отже, ухвалюючи заочне рішення від 25.12.2024 року, суд в повній мірі дотримався вимог діючого процесуального законодавства України.

В оскаржуваному рішенні вказано, що відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України Київським районним судом м.Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Крім того, оскаржуване рішення повністю відповідає вимогам закону, неправильного вирішення справи судом не допущено.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для скасування заочного рішення за заявою відповідачки, судовою колегію вважаються не слушними з огляду на те, що у суду були відсутні підстави для задоволення заяви відповідачки про скасування заочного рішення, тому у відповідності до закону ухвалою від 12.03.2025 року у задоволенні заяви було відмовлено.

Стосовно доводів апеляційної скарги, щодо безпідставного стягнення з неї суми судового збору, апеляційний суд вважає їх не слушними, ухвалою суду першої інстанції від 21.03.2025 року виправлено допущену в заочному рішенні Київського районного суду м. Одеси від 25.12.2024 року по справі №947/25836/24 за позовною заявою Житлово-будівельного кооперативу «Іллічівський-36» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості помилку, а саме: виключено з мотивувальної частини абзац наступного змісту: "Також з відповідача на користь позивача, на підставі ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати у сумі 3028,00 грн." Отже, судом виправлено помилкове стягнення з відповідачки, яка є інвалідом другої групи, судового збору, тому це питання врегульовано до подання апеляційної скарги та не має розглядатися апеляційним судом.

Доводи апеляційної скарги щодо дотримання строків позовної давності та тимчасової заборони стягнення інфляційних та 3% річних, судова колегія вважає також вважає необгрнутованими з огляду на наступне.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч.1,5 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суми, які кредитор може стягнути з боржника відповідно до ст.625 ЦК України носять компенсаторний характер, а право на їх стягнення з`являється у кредитора після прострочення боржника, тобто у разі неправомірного користування боржником грошовими коштами кредитора.

Відповідачка незаконно та безпідставно вважає ці суми штрафними санкціями, які такими не являються.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі №127/15672/16- ц зробила висновок, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується загальним строком позовної давності (три роки). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК).

Крім того, відповідачка про сплив позовної давності під час розгляду справи не заявляла.

В даному випадку строк позовної давності позивачем не порушено в силу закону.

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX) було визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільним Кодексом України та строки визначені Господарським кодексом України, а саме ст. 232, 269, 322, 324 продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 р. на всій території України карантин. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 р. № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» скасовано з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Законом України від 8 листопада 2023р. № 3450-IX «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» було внесені зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України: пункт 19 викладено у наступній редакції: «19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжено і станом на теперішній час.

Лише Законом від 14.05.2025 №4434-IX «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» (далі Закон №4434) передбачено відновлення строків позовної давності. Закон №4434 передбачає виключення з Цивільного кодексу України (далі ЦКУ) пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення». Саме цей пункт передбачає зупинення перебігу позовної давності, передбаченої ЦКУ, на період дії воєнного стану.

Закон №4434 набрав чинності з 04.09.2025, саме із цієї дати відновлено обчислення строків позовної давності. Рішенням суду від 25.12.2024 року стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з грудня 2020 року по грудень 2023 року у розмірі 16684,36 грн., нараховані за період з грудня 2020 року по лютий 2022 рік індекс інфляції у розмірі 413,45 грн. та три відсотки річних у розмірі 129,23 грн., що складає загальну суму 17227,04 грн. В іншій частині вимог відмовлено.

Отже, всі стягнення перебувають в межах позовної давності. Позивачем в позові та судом в оскарженому рішенні було враховано наступне. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом № 2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. (Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 133/2022 від 14.03.2022). (Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 259/2022 від 18.04.2022). (Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 341/2022 від 17.05.2022). (Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 573/2022 від 12.08.2022). (Строк дії Документ сформований в системі «Електронний суд» 05.09.2025 7 воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 757/2022 від 07.11.2022). (Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента №58/2023 від 06.02.2023). (Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента №254/2023 від 01.05.2023). (Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента №451/2023 від 26.07.2023). (Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента №734/2023 від 06.11.2023). (Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента №49/2024 від 05.02.2024). На час розгляду справи в суді строк дії воєнного стану в країні триває. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану»: В умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», Кабінет Міністрів України постановляє: Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. Постановою Кабінету Міністрів України №1405 від 29.12.2023 року було внесено зміни в постанову №206, відповідно до яких нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житловокомунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житловобудівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285).

Рішенням суду від 25.12.2024 року стягнуто з ОСОБА_1 нараховані за період з грудня 2020 року по лютий 2022 рік індекс інфляції у розмірі 413,45 грн. та три відсотки річних у розмірі 129,23 грн., що відповідає наведеному законодавству.

Таким чином, при винесенні рішення судом повністю дотримано положення закону щодо позовної давності.

Доводи апеляційної скарги, щодо необгрнутованості нарахувань заборгованості по сплаті комунальних послуг спростовується наступним.

Заборгованість відповідачки складається із заборгованості за: Опалення; Управління будинком та прибудинковою територією (УБПТ); Холодну воду; Домофон. Розрахунок заборгованості наведено в доданій до позову Довідці.

До позову доданий вичерпний докладний перелік документів, на підставі яких здійснені нарахування, наведені в Розрахунку заборгованості: Щодо опалення договір на постачання теплової енергії від 01.11.2006 та від 01.09.2022, додаткова угода від 01.04.2023, помісячні рахунки-фактури, нарахування та розпорядження, відомості про опалювальну площу.

Щодо холодної води договір на послуги водопостачання та водовідведення від 01.11.2000, рахунок з вартістю тарифу.

Щодо домофону договір про підключення до багатоквартирній домофонній системі від 01.06.2011 з вартістю тарифу та лист щодо його зміну.

Стосовно внесків на управління будинком та прибудинковою територією (УБПТ) належить пояснити наступне. ЖБК «Іллічівський-36» був створений для обслуговування, ремонту, реконструкції житлового будинку та утримання прибудинкової території за рахунок внесків членів ЖБК та за рахунок інших доходів, передбачених законодавством. ЖБК знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . ЖБК «Іллічівський-36» діє на підставі Статуту (нова редакція), затвердженого Протоколом №1 від 24.12.2016 року Загальними зборами членів кооперативу та відповідно до умов статуту здійснює, зокрема, задоволення економічних, соціальних, житлових і інших потреб членів ЖБК на основі поєднання їх особистих інтересів,поділ між ними ризиків, витрат, розвитку їх самоорганізації, самоврядування і самоконтролю.

Пунктом 3.1 Статуту передбачено, що членами ЖБК можуть бути фізичні особи, що досягли 16-ти річного віку. Відповідно до п.3.6, 3.7 Статуту, якщо власник квартири і/чи нежилого приміщення не є членом ЖБК, то з ним укладається договір на відшкодування витрат по утриманню будинку і прибудинкової території й оплату комунальних послуг. Ухилення власника від укладання договору, не звільняє його від витрат по утриманню будинку і прибудинкової території і оплати комунальних послуг.

Згідно з п.6.2.3 Статуту член ЖБК зобов`язаний вчасно здійснювати оплату житлово-комунальних послуг, вносити платежі в розмірі, встановленому загальними зборами, заборгованість по внескам і платежам, яка перевищує 60 діб є порушенням обов`язків членів ЖБК.

Відповідно до п. 10.1 Статуту для забезпечення належного утримання будинку і прибудинкової території ЖБК щорічно складає і затверджує кошторис, у якому передбачаються наступні статті витрат: витрати на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; витрати на оплату комунальних і інших послуг; витрати на капітальний ремонт, реконструкцію та технічне переоснащення багатоквартирного будинку; інші витрати.

Відповідно до приписів ст.12 Закону України «Про кооперацію» основними обов`язками члена кооперативу є додержання статуту кооперативу, виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу, виконання своїх зобов`язань перед кооперативом та сплата визначених статутом кооперативу внесків.

Згідно ч.1,2 ст.12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» витрати на управління багатоквартирним будинком включають: 1) витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; 2) витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; 2-1) витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; 3) витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; 4) інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Позивач (ЖБК) здійснює самостійне забезпечення утримання і експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у багатоквартирному будинку безпосередньо, а також шляхом залучення фізичних та юридичних осіб на підставі укладених договорів.

Для фінансування самозабезпечення ЖБК співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання.

Доданими до позову протоколами загальних зборів членів ЖБК від 15.07.2017, від 04.01.2018, від 20.10.2019 встановлено внески на утримання будинку у стягуваний з відповідачки період у розмірі 4,00 грн. з одного кв.м.. Протилежних доказів відповідачкою суду не надано.

Виходячи з наведеного, позивачем повністю доведено правильність проведених відповідачці нарахувань, яка останньою не спростована належними та допустимими доказами.

Згідно з положеннями ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом..

Інші доводи апелянта є викладенням своєї позиції та не є критикою судового рішення по суті.

Дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, взявши до уваги позицію учасників судового розгляду справи викладену у процесуальних документах, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, судова колегія приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Пояснення до відзиву вхід.№ ЕП-8353/25 від 07.10.2025 року та заява/клопотання про приєднання вхід. № ЕП-8352/25 від 07.10.2025 року - повернути заявнику без розгляду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Київського районного суду міста Одеси від 25 грудня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді В.А. Коновалова

М.В. Назарова