УХВАЛА

03жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 161/2293/25

провадження № 61-9582ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 травня 2025 року та постанову Волинського апеляційного суду від 23 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Луцькводоканал» про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 травня 2025 року та постанову Волинського апеляційного суду від 23 червня 2025 року у справі № 161/2293/25.

Ухвалою Верховного Суду від 04 серпня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху, та встановлено строк - десять днів, з дня вручення заявнику копії цієї ухвали, для усунення недоліків касаційної скарги шляхом наданняуточненої касаційної скарги, яка має містити підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав). У разі посилання на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України заявник мав чітко зазначити норму/норми права щодо застосування якої/яких у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.

Ухвалу Верховного Суду від 04 серпня 2025 року вручено ОСОБА_1 -

23 вересня 2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням

АТ «Укрпошта» про вручення поштового відправлення № 388.

24 вересня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав уточнену касаційну скаргу в якій як на підставу касаційного оскарження судових рішень посилається на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме на порушення судами норм процесуального права, оскільки суди не дослідили зібрані у справі докази (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України) та суд встановив обставини справи, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини 3 статті 411 ЦПК України).

Верховний Суд звертає увагу заявника на те, що підстава передбачена пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України (суд не дослідив зібрані у справі докази) застосовується лише за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Таким чином, посилаючись на наявність підстав для скасування судових рішень передбачених пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України у касаційній скарзі заявником одночасно має бути зазначена та обґрунтована одна або декілька (якщо вони не є взаємовиключними) підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Зазначене було роз`яснено заявнику в ухвалі Верховного Суду від 04 серпня 2025 року.

Таким чином, заявником належним чином не виконані вимоги пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України з урахуванням роз`яснень викладених в ухвалі Верховного Суду від 04 серпня 2025 року.

Згідно прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви (рішення ЄСПЛ в справах «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції переглядаючи у касаційному порядку судові рішення перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (частина перша статті 400 ЦПК України), підстава (підстави) відкриття касаційного провадження зазначаються в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України), в окремих випадках непідтвердження підстав касаційного оскарження може мати наслідком закриття касаційного провадження (пункти 4, 5 частини першої статті 396 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Оскільки вимоги ухвали Верховного Суду від 04 серпня 2025 року не виконані, касаційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Згідно частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За загальним правилом повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для повернення скарги.

Керуючись статтями 12, 127, 185, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 травня 2025 року та постанову Волинського апеляційного суду від 23 червня 2025 року у справі № 161/2293/25 повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи, а також особам, які подали скаргу разом з доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Осіян