Справа № 740/944/25
Провадження № 2/740/854/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Дударця Д.В.,

за участю секретаря Каленіченко Т.О.,

представника позивача адвоката Вертелецької Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ніжина в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача

У лютому 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 .

Свої вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_1 . Після смерті батька відкрилася спадщина, до складу якої входить: житловий будинок АДРЕСА_1 ; 5/18 часток житлового будинку АДРЕСА_2 та житловий будинок АДРЕСА_3 .

За життя 29.12.1993 ОСОБА_1 залишив заповіт, яким заповів все своє майно онуку (його синові) ОСОБА_1 .

07 червня 2002 року його син ОСОБА_1 звернувся до Ніжинської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом, на підставі якої було заведено спадкову справу за № 245 за 2002 рік та 07 серпня 2002 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна, а саме житловий будинок АДРЕСА_1 .

На решту спадкового майна, а саме 5/18 часток житлового будинку АДРЕСА_2 та житловий будинок АДРЕСА_4 син свої права не оформив.

У 2017 році він випадково знайшов у паперах покійного батька ще один заповіт від 29 березня 2000 року, яким останній заповів все своє майно йому та своїй онуці (його дочці) ОСОБА_3 в рівних долях.

Зауважив, що відповідно до вимог ст. 544 ЦК УРСР в редакції 1963 року заповідач вправі в будь-який час змінити або скасувати зроблений ним заповіт, склавши новий заповіт. Заповіт, складений пізніше, скасовує попередній повністю або в частині, в якій він йому суперечить.

На момент видачі державним нотаріусом Ніжинської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області його сину ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07 серпня 2000 року на частину спадкового майна, а саме житловий будинок АДРЕСА_1 заповіт від 25 березня 2000 року не був внесений в Спадковий реєстр, тому нотаріусом не міг бути врахований при оформленні спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 .

Вищезазначений заповіт був внесений в Спадковий реєстр вже після видачі спадщини, а саме 25 травня 2017 року, про що свідчить інформація, отримана нотаріусом шляхом доступу до Спадкового реєстру, яка міститься в матеріалах спадкової справи №245 за 2002 рік Другої чернігівської державної нотаріальної контори.

Оскільки заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Великокошелівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області 29 березня 2000 року за № 9 внесений в Спадковий реєстр, то заповіт, посвідчений Горобей Л.В., секретарем виконавчого комітету Великокошелівської сільської Ради народних депутатів Ніжинського району Чернігівської області 29 грудня 1993 року за № 14 втратив свою чинність, а отже спадкоємець ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , втратив своє право на спадкування.

Його дочка ОСОБА_2 в нотаріальну контору за видачею на її ім`я свідоцтва про право на спадщину не зверталася, спадщину в установлений ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року строк не прийняла.

Зазначав, що спадщину після смерті батька він прийняв згідно зі статтями 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, однак постановою державного нотаріуса Другої чернігівської державної нотаріальної контори від 23 жовтня 2020 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 5/18 часток житлового будинку АДРЕСА_2 з тих підстав, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» нотаріус посвідчує лише безспірні права і факти, що в такому випадку не є можливим.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10.11.2021 у справі № 740/4971/21 визнано за ОСОБА_1 право власності на 5/18 часток житлового будинку АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_1 .

Домоволодіння АДРЕСА_3 , яке мало статус колгоспного двору, залишилося неоформленим. Станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані та проживали: ОСОБА_1 голова двору та ОСОБА_4 його дружина, а тому спірне житло було їх спільною сумісною власністю і кожен з них мав рівну частку у ньому по 1/2 частці.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла 1/2 частка житлового будинку АДРЕСА_3 .

Спадщину після померлої ОСОБА_4 прийняв його батько, чоловік спадкодавця ОСОБА_1 згідно зі статтями 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, однак за життя спадкових прав не оформив.

У зв`язку з наведеним, позивач просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_3 в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_1 .

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді від 26.02.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 23.07.2025 за результатами підготовчого засідання справу призначено до розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Вертелецька Л.А. доводи позовної заяви підтримала та просила її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, у яких проти задоволення позову ОСОБА_5 не заперечували.

Представник відповідача - Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області у судове засідання не з`явився, у поданій заяві просив розгляд справи проводити без його участі, за наявними у справі доказами, поясненнями.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини, встановлені судом, та норми права, які були застосовані

Судом встановлено, що відповідно до довідки, виданої Великокошелівською сільською радою Ніжинського району Чернігівської області 11.05.2011 № 03-08/221, житловий будинок АДРЕСА_4 станом на 15.04.1991 мав статус колгоспного двору, в ньому були зареєстровані та проживали: ОСОБА_1 голова двору (помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ) і ОСОБА_4 його дружина (померла ІНФОРМАЦІЯ_5 ).

Правовідносини щодо будівництва житлових будинків і набуття прав на них до 15.04.1991 регламентувалися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Відповідно до ст. 86 ЦК УРСР 1963 року право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Згідно з ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема:

- право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні;

- розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних;

- згідно зі ст. 4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року.

Оскільки житловий будинок АДРЕСА_3 , належить до суспільної групи колгоспний двір і станом на 15.04.1991 у ньому проживали: ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , тому спірний будинок є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен із яких має рівну частку у цьому будинку - по 1/2 частці.

Згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила Книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року норми ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно зі ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця.

За змістом частин 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Велика Кошелівка Ніжинського району Чернігівської області померла ОСОБА_4 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

До складу спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 , увійшла 1/2 частка житлового будинку АДРЕСА_3 .

Відповідно до довідки № 14/1-11/253 Великокошелівського старостинського округу Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 16 грудня 2024 року ОСОБА_4 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 . Разом із нею на день смерті за вищезазначеною адресою був зареєстрований її чоловік ОСОБА_1 (помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

Таким чином ОСОБА_1 успадкував після смерті дружини її частку у вищевказаному житловому будинку в розмірі 1/2 частки.

Судом також установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Велика Кошелівка Ніжинського району Чернігівської області помер ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 7).

Згідно з довідкою № 03/08/223 виконкому Великокошелівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 11 травня 2011 року померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 на день смерті постійно проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_4 . Разом із ним на день смерті та протягом шести місяців за вищевказаною адресою ніхто зареєстрований не був і не проживав (а.с. 8).

До складу спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_1 , увійшли: житловий будинок АДРЕСА_1 ; 5/18 часток житлового будинку АДРЕСА_2 та житловий будинок АДРЕСА_3 .

На випадок своєї смерті ОСОБА_1 залишив заповіт, який 29.12.1993 посвідчений секретарем виконавчого комітету Великокошелівської сільської Ради народних депутатів Ніжинського району Чернігівської області Горобей Л.В., відповідно до якого все своє майно заповів своєму внуку ОСОБА_1 , 1985 року народження.

Як убачається з копії спадкової справи № 245/2002, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_1 , 1985 року народження, за згодою батька ОСОБА_1 .

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Ніжинської районної державної нотаріальної контори 07.08.2002, що міститься у матеріалах спадкової справи, ОСОБА_1 , 1985 року народження, успадкував після смерті свого діда ОСОБА_1 недобудований житловий будинок, що розташовані в АДРЕСА_1 .

Також за життя, 29 березня 2000 року ОСОБА_1 склав інший заповіт, який був посвідчений секретарем виконкому Великокошелівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, відповідно до якого все своє майно заповів синові - позивачу ОСОБА_1 та онуці третій особи у справі - ОСОБА_6 в рівних долях (а.с. 9).

Відповідно до вимог ст. 544 ЦК УРСР в редакції 1963 року заповідач вправі в будь-який час змінити або скасувати зроблений ним заповіт, склавши новий заповіт. Заповіт, складений пізніше, скасовує попередній повністю або в частині, в якій він йому суперечить.

Отже, заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Великокошелівської сільської Ради народних депутатів Ніжинського району Чернігівської області від 29 грудня 1993 року № 14, за яким ОСОБА_1 все своє майно заповів своєму онуку ОСОБА_1 , 1985 року народження, скасований заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету Великокошелівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 29 березня 2000 року № 9, згідно з яким ОСОБА_1 все своє майно заповів синові позивачу - ОСОБА_1 та своїй онуці третій особі у справі ОСОБА_6 в рівних долях.

Згідно з рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10.11.2021 у справі № 740/4971/21, яке набрало законної сили 16.12.2021, визнано за ОСОБА_1 право власності на 5/18 часток житлового будинку АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_1 (а.с. 21-23).

З огляду на рішення суду від 10.11.2021 за позивачем після смерті батька ОСОБА_1 залишилося незареєстроване право власності на спадковий житловий будинок АДРЕСА_3 .

Відповідно до статей 534, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року позивач у справі ОСОБА_1 , будучи спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою Великокошелівського старостинського округу Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області№ 03-09/873 від 22.04.2021.

Зазначені обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особі, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Статтею 1223 ЦК Кодексу передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У матеріалах справи міститься постанова державного нотаріуса Другої чернігівської державної нотаріальної контори від 21 травня 2021 року, згідно з якою вбачається, що оскільки заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Великокошелівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області 29 березня 2000 року за р. № 9, внесений в Спадковий реєстр, то заповіт посвідчений ОСОБА_7 , секретарем виконавчого комітету Великокошелівської сільської Ради народних депутатів Ніжинського району Чернігівської області 29 грудня 1993 року за № 14 втратив свою чинність, а отже спадкоємець ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , втратив своє право на спадкування. Позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскількивідповідно до Закону України «Про нотаріат» нотаріус посвідчує лише безспірні права і факти.

Мотивована оцінка і висновки суду

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Аналізуючи вищенаведені обставини, враховуючи викладені вимоги законів, досліджені у судовому засіданні письмові докази, суд дійшов висновку, що спадкові права позивача, як спадкоємця майна померлого ОСОБА_1 , підлягають захисту в судовому порядку, шляхом визнання за ним права власності на житловий будинок АДРЕСА_3 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 .

На підставі наведеного, керуючись статями 10, 12, 13, 76, 80, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, статтями 525, 526, 548, 549 ЦК Української РСР (1963 року) та статтями 1216-1218, 1233, 1268-1270 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_3 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини 5 статті 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 .

Відповідачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 .

Вертіївська сільська рада Ніжинського району Чернігівської області, , адреса: Миру, 126, село Вертіївка, Ніжинський район, Чернігівська область, 16624.

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 .

Суддя Дмитро ДУДАРЕЦЬ