03.10.2025 Справа № 756/8575/24
Унікальний №756/8575/24
Провадження 2/756/160/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року суддя Оболонського районного суду Києва Шевчук А.В., розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Макаренка Тимофія Васильовича про розподіл судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , приватного виконавця Чижик Андрія Павловича, Державного підприємства «СЕТАМ», треті особи: служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, АТ «Райфайзен Банк» про визнання електронних торгів недійсними,

встановив:

У липні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з зазначеним позовом до ОСОБА_1 , приватного виконавця Чижик А.П., Державного підприємства «СЕТАМ», треті особи: служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, АТ «Райфайзен Банк» у якому просила:

- визнати електронні торги від 09.02.2020 року проведені ДП «СЕТАМ» недійсними;

- визнати недійсними та скасувати протокол проведення електронних торгів №459702 від 09.02.2020 року;

- визнати недійсними та скасувати свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів (нотаріальний бланк серії НОВ №904536 від 03.02.2020 року);

- визнати недійним запис про право власності 35306287 внесений 03.02.2020 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Гурченок Н.І. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 03.02.2020 року.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 10 вересня 2025 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , приватного виконавця Чижик Андрія Павловича, Державного підприємства «СЕТАМ», треті особи: служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, АТ «Райфайзен Банк» про визнання електронних торгів недійсними залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

15 вересня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Макаренко Тимофій Васильович звернувся до суду із заявою про стягнення з позивача витрат на правову допомогу у розмірі 30 000,00 грн.

Вказав, що постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду, суд не вирішив питання про відшкодування відповідачу судових витрат правову допомогу. Тому, відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України просить компенсувати здійснені ним витрати, пов`язані з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Дослідивши матеріали справи, заяву представника відповідача про розподіл судових витрат, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 257 ЦПК України в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Питання щодо розподілу судових витрат, в разі залишення позову без розгляду, може бути вирішено судом шляхом постановлення ухвали в порядку та на підставах, передбачених ст. 142 ЦПК України з урахуванням вимог ст.141 ЦПК України.

Відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до ч.6 ст.142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення такої ухвали, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Системний аналіз норм процесуального законодавства, якими врегульовано питання розподілу судових витрат, дає підстави для висновку, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень ч. 5 ст. 142 ЦПК України, оскільки вказана норма є спеціальною.

З викладеного убачається, що у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Тобто, відповідач повинен підтвердити наявність витрат, які він поніс у зв`язку із поданням позову до нього і у подальшому з залишеним без розгляду, а також, довести необґрунтованість дій позивача, пов`язаних із розглядом справи.

Разом з тим, Цивільний процесуальний кодекс України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак очевидно, що під такими діями можна розуміти зловживання позивачем своїми процесуальними правами, що стало підставою для закриття провадження або залишення позову без розгляду.

Обов`язком сторін у цивільному процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, відповідно до положень ч. 5 ст. 142 ЦПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, останньому необхідно довести, а суду - встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача тощо.

Вирішуючи спір у подібних правовідносинах, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 29 березня 2023 року у справі №712/15541/18, зазначив, що позивач, звернувшись до суду з позовом, створив відповідачу умови, які викликали необхідність укладення ним договору про надання правничої допомоги, витрачання власного часу та коштів, подання відзиву, пояснень, заперечень, клопотань про призначення судової експертизи; подальше залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача після розгляду справи судом протягом 3, 5 років свідчить, що позивач вийшов за межі дійсного змісту свого права та вчинив необґрунтовані дії, чим порушив охоронюваний законодавством баланс між сторонами спору, який має на меті забезпечення збереження майнових прав та інтересів сторони, яка потерпає від фінансових збитків, при цьому забезпечуючи право на стягнення судових витрат з позивача на користь відповідача у передбачуваних законом випадках та у разі настання певних умов.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 грудня 2022 року у справі № 910/12184/20, зазначив, що обов`язковими умовами для застосування передбачених частиною четвертою статті 202, пунктом 4 частини першої статті 226 ГПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності; право позивача як особи, що подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з цим наявні підстави для вирішення питання щодо покладення відповідних судових витрат на позивача; неявка повноважного представника позивача, належно повідомленого про час і місце розгляду справи, у судове засідання у разі неподання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності та неповідомлення причин такої неявки можуть кваліфікуватися як необґрунтовані дії у розумінні частини п`ятої статті 130 ГПК України. При цьому саме на позивача покладається обов`язок доведення неможливості вчинення ним відповідних процесуальних дій.

За таких обставин до спірних правовідносин підлягає застосуванню наведений правовий висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 грудня 2022 року у справі № 910/12184/20 щодо покладення на позивача обов`язку доведення неможливості вчинення ним відповідних процесуальних дій. ЦПК України містить тотожні норми права, а тому згаданий висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю потрібно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

У постанові від 24 квітня 2019 року у справі №757/23967/13-ц Верховний Суд зазначив, що залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача є негативним правовим наслідком для позивача у випадку зловживання ним своїми процесуальними правами. Суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки до суду належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору, зокрема, забезпечує захист інтересів відповідача, який змушений витрачати час, кошти на свою чи представника явку в судові засідання.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує поведінку позивача, яка проявилася у відсутності інтересу до ініційованого судового розгляду.

За таких обставин, суд вважає за необхідне заяву представника відповідача про розподіл судових витрат задовольнити.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат.

Згідно ч. 3 ст. 259 ЦПК України, суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Судом встановлено, що при постановленні ухвали від 10 вересня 2025 року, не вирішено питання щодо розподілу судових витрат на правову допомогу адвоката відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 81, 133, 137, 142, 260, 270, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Макаренка Тимофія Васильовича про розподіл судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , приватного виконавця Чижик Андрія Павловича, Державного підприємства «СЕТАМ», треті особи: служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, АТ «Райфайзен Банк» про визнання електронних торгів недійсними - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на правову допомогу у розмірі 30000,00 грн. (тридцять тисяч гривень 00 копійок).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Суддя: А.В. Шевчук