СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/8638/25

пр. № 2-о/759/420/25

18 вересня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Косінської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Приватний нотаріус Гончаренко Світлана Юріївна, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

І. Позиція сторін у справі

у квітні 2025 р. заявник звернувся до суду із зазначеною заявою, після уточнення позовних вимог просить суд встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є однією і тією самою особою.

В обґрунтування заявлених вимог заявником зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати заявниці ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, спадкоємцями померлої є її дочка - ОСОБА_1 та її чоловік - ОСОБА_2 . До спадкового майна входить частина квартири АДРЕСА_1 , а саме 17/20 частини, що належить ОСОБА_6 та 17/600 частини, що належить ОСОБА_7 . У зв?язку з тим, що ОСОБА_5 неодноразово змінювала своє прізвище внаслідок укладання та розірвання шлюбу, при укладанні договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом неправильно вказано прізвище спадкоємиці, замість « ОСОБА_8 » вказано « ОСОБА_9 », та оскільки у зазначеному договорі не вказано РНОКПП покупців та інших реквізитів, при видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом не можливо встановити, що власником 17/200 частини квартири АДРЕСА_1 є саме спадкодавиця ОСОБА_5 .

ІІ. Процесуальні дії і рішення суду

відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2025, визначено головуючого - суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 29-30).

Ухвалою судді від 28.04.2025 відкрито провадження по справі та витребувано спадкову справу (а.с. 32-33).

У судове засідання заявник та його представник не з`явилися, повідомлені належним чином про слухання справи, причини неявки суду не відомі.

Заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про слухання справи, причини неявки суду не відомі.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 223 та ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами за відсутності учасників справи на підставі доказів, які наявні в матеріалах справи. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

ІІІ. Фактичні обставини справи

як вбачається із матеріалів справи, батьками ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 6).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Києві (а.с. 7).

Згідно довідки №06/02-14 від 23.01.2025 виданої ПН ОСОБА_13 зазначено, що станом на 16.04.2025 спадкоємцями померлої ОСОБА_5 є її дочка - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та її чоловік - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 9).

Як вбачається з Договору купівлі-продажу від 23.12.2002, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Глушко Л.В. за реєстровим №№5088, що зареєстрований в Київському міському бюро технічної інвентаризації 23.12.2002 за реєстровим №8408 покупцями, які купили у рівних частках 17/100 (сімнадцять сотих) часток квартири АДРЕСА_1 , являються ОСОБА_15 та ОСОБА_16 (а.с. 10-11).

Витягом з Державного реєстру актів цивільного сану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №3 від 12.02.2025 підтверджується, що ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувала у шлюбі з 18.05.1996 по 13.01.2000, та під час укладення шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_17 » на « ОСОБА_9 » (а.с. 17-18).

Відповідно до Інформаційної довідки Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 11.11.2024 за вих. №КВ - 2024 №36472, згідно з даними реєстрових книг Бюро, частина кв. АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за: ??17/200 частини ОСОБА_15 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Глушко Л.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 10.12.2002 р. №5088 та зареєстрованого в Боро 23.12.2002 за реєстровим №8408; ??17/600 частин ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Київською державною нотаріальною конторою №4, 27.01.2007 p№1-232 та зареєстрованого в Бюро 08.08.2007 за реєстровим №8408 (а.с. 16, 12).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 21.01.2003 року серії НОМЕР_3 , після розірвання шлюбу 13.01.2000 року змінено прізвище з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_17 » (а.с. 21).

Як вбачається з свідоцтва про укладання шлюбу від 30.12.2014 серії НОМЕР_4 , після укладення шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 змінила прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_18 » (а.с. 23).

Відповідно до постанови ПН КМНО Гончаренко С.Ю. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не можливо встановити факт, що саме спадкоємець ОСОБА_5 придбала 17/200 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с. 82).

Згідно експертного висновку №056/982-m від 19.06.2025 виданого Українським бюро лінгвістичних експертиз, прізвище ОСОБА_19 (свідоцтво про розірвання шлюбу, запис ОСОБА_20 ; витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, запис відомості про дружину ОСОБА_20 ) та ОСОБА_21 (свідоцтво про шлюб, запис ОСОБА_7 ; витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, запис відомості про дружину ОСОБА_7 ), а також рос. ОСОБА_19 (свідоцтво про народження, запис російською мовою ОСОБА_10 , мати ОСОБА_12 ) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними. Розбіжності виникли внаслідок міжмовної інтерференції, неусталеності правил і принципів міжмовного перетворення прізвищ в ситуації контактного білінгвізму (а.с. 83).

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду

відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявників важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що у судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Аналізуючи зібрані по справі докази та пояснення, суд приходить до висновку що заяву про встановлення юридичного факту суд визнає обґрунтованою, доведеною і такою, що підлягає задоволенню.

V. Розподіл судових витрат

відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовується, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України «Про нотаріат»; ст.ст. 1216, 1218-1220, 1231 ЦК України; ст.ст. 3, 5, 7, 8, 13, 76-79, 81, 234, 256, 315-319, 354, 355 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Приватний нотаріус Гончаренко Світлана Юріївна, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є однією і тією самою особою.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Ул`яновська

Повний текст рішення суду складено 26.09.2025.