Провадження №2/752/7833/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Дураєвої А.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що вона є основним квартиронаймачем однієї кімнати в квартирі АДРЕСА_1 .

У вказаній кімнаті зареєстровано місце проживання її синів ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 у 2013 році переїхав до Автономної Республіки Крим та з того часу у вищезазначеній кімнаті не проживає.

Приблизно у 2019 році він вийшов на зв`язок та повідомив, що живе у м. Москва.

Відповідач не проживає у вищезазначеній кімнаті, не сплачує комунальні платежі, участі в утриманні житла не бере, особистих речей у кімнаті немає.

Враховуючи вищезазначене, вважає, що відповідач, відсутній без поважних причин за зареєстрованим місцем його проживання понад 10 років, втратив право користування зазначеним житлом.

Просила визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування кімнатою в квартирі АДРЕСА_1 .

27.06.2025 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, призначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.

Позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Допитаний як свідок ОСОБА_4 , пояснив суду, що знає ОСОБА_5 - це його сусідка у селі. У неї два сина ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Приблизно у 2012 - 2013 роках ОСОБА_6 з дружиною переїхали до АР Крим. Коли ОСОБА_7 помер, ОСОБА_6 повідомив, що не зможе приїхати, бо живе в м. Москва. Зі слів ОСОБА_7 він (свідок) знав, що ОСОБА_6 поїхав разом з родиною до Криму.

Допитана як свідок ОСОБА_8 , пояснила суду, що ОСОБА_1 - це її тітка. Тітка прописана та проживає в комунальній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з нею проживали її сини ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . ОСОБА_10 одружився та разом з сім`єю переїхав на проживання до АР Криму у 2013 році, а потім до м. Москва. ОСОБА_9 загинув у 2024 році. Вона (свідок) особисто спілкувалась з ОСОБА_6 та він повідомив її, що живе в РФ та не збирається повертатися в Україну.

Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_2 , батьками записані ОСОБА_9 та ОСОБА_1 .

11.11.1991 ОСОБА_1 на підставі ордеру на житлове приміщення №12013 отримала одну кімнату, площею 18,8 кв.м в квартирі АДРЕСА_1 , на трьох осіб: ОСОБА_2 - син та ОСОБА_3 - син.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі статтею 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Відповідно до частини другої статті 107 ЖК України, у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

При цьому факт тимчасової відсутності фізичної особи і пов`язані з цим правові наслідки (статті 71, 72 ЖК України) необхідно відмежовувати від факту постійної відсутності особи в житловому приміщенні у зв`язку з її вибуттям на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті (стаття 107 ЖК України).

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач, посилаючись на те, що відповідач вибув на інше постійне місце проживання, просив визнати відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням за статтею 107 ЖК України.

При цьому, слід ураховувати, що доказуванню у цьому разі підлягають обставини, які свідчать про обрання особою іншого постійного місця проживання.

На підтвердження вибуття особи до іншого постійного місця проживання суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.

Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт вибуття відповідача (відповідачів) на постійне місце проживання в інше жиле приміщення відповідно до статті 107 ЖК України.

Такий правовий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 14.06.2022 у справі №161/20415/19.

Судом встановлено, що спірна кімната за адресою: АДРЕСА_3 , є житловим приміщенням, яке отримала у користування ОСОБА_1 для проживання разом з членами своєї сім`ї, в тому числі і відповідачем.

Позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житлом, обґрунтовані тим, що він з 2013 року не проживає в спірній квартирі, оскільки виїхав на проживання до іншого населеного пункту за межі України.

Суд вважає, що позивачка довела факт вибуття відповідача зі спірного житлового приміщення на постійне місце проживання в інший населений пункт в іншій країні, що підтвердили свідки, допитані в судовому засіданні.

Аналізуючи надані позивачем докази та свідчення свідків, суд відзначає, що вони містять відомості про те, відповідач свідомо та за власним бажанням разом з членами своєї сім`ї вибув на постійне місце проживання в інше жиле приміщення, а в спірній кімнаті він не проживає з 2013 року.

Враховуючи обставини, встановлені у судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а позивач правомірно вимагає визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування кімнатою в квартирі АДРЕСА_1 .

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1211,20 грн., у зв`язку з документальним підтвердженням їх понесення.

Керуючись ст.ст. 12- 13, 81, 141, 142, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування кімнатою в квартирі АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Рішення складене 29.09.2025.

Суддя Ж. І. Кордюкова