ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 вересня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 732/1575/24

Головуючий у першій інстанції Бойко А. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1017/25

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

секретар: Мальцева І.В.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Сільськогосподарське товариство з обмеженою

відповідальністю Мальви

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Мальви на рішення Городнянського районного суду Чернігівської області у складі судді Бойко А.О. від 25 березня 2025 року, місце ухвалення рішення м. Городня, дата складання повного тексту рішення - 27 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Мальви про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості по виплаті орендної плати,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Мальви про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості по виплаті орендної плати, в якому просила: розірвати договір оренди землі, укладений 14.09.2017 року між нею та відповідачем, предметом якого є земельні ділянки (рілля) загальною площею 9,6583 га, кадастрові номери :04:000:0346 та :04:000:0513, також позивач просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість з орендної плати за договором від 14.09.2017 року з урахуванням індексу інфляції у розмірі 40 354 грн. 33 коп., штрафні санкції у вигляді 3% річних та інфляційні витрати у розмірі 8 186 грн. 64 коп. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказувала, що 14.09.2017 року між нею і СТОВ Мальви був укладений договір оренди земельної ділянки, відповідно до пункту 1 якого відповідач приймає в строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами: рілля 1 - :04:000:0346, рілля 2 - :04:000:0513, які розташовані в адміністративних межах Лемешівської сільської ради Городнянського району, Чернігівської області. Згідно п.2, п.5 вказаного договору оренди землі, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 9.6583 га, в тому числі: рілля - 4,6743 га та рілля - 4,984 га, нормативна грошова оцінка земельної ділянки (ріллі) становить 74 066 грн. 74 коп. Згідно п.9 зазначеного договору оренди землі, орендна плата вноситься орендарем у грошовій та натуральній формі в розмірі 5 % (п`ять відсотків) від нормативної оцінки земельної ділянки, що в грошовому вимірі на дату укладення цього договору, становить 7 406 грн. 66 коп. Згідно п.10 укладеного договору оренди землі, обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексу інфляції. Згідно п.11 договору оренди землі, орендна плата по договору вноситься у такі строки: один раз на рік, не пізніше 20 числа місяця після закінчення календарного року, за який вноситься орендна плата з визначенням форми оплати. Орендну плату орендодавець отримує особисто або інша особа при наявності доручення, чи іншого доручення підтверджуючого правомірність дій. 15.01.2020 року між сторонами було укладено дві додаткові угоди до вказаного вище договору оренди землі, якими було внесено зміни до договору та встановлено, що орендна плата за земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0346 становить - 5 590 грн., а за земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0513 становить - 5 590 грн. За доводами позивача, відповідач систематично не сплачує орендну плату за укладеним договором з липня 2021 року, тим самим порушуючи його умови. Крім того, відповідачем, всупереч п.10 укладеного договору, орендна плата з моменту укладення договору виплачувалася без урахування індексації. За даних обставин, ОСОБА_1 просила суд: розірвати договір оренди землі, укладений 14.09.2017 року між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю Мальви, предметом якого є земельні ділянки (рілля) загальною площею 9,6583 га, кадастрові номери: :04:000:0346 та :04:000:0513; стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Мальви на користь ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати за договором від 14.09.2017 року, з урахуванням індексу інфляції у розмірі 40 354 грн. 33 коп. та штрафні санкції у вигляді 3 % річних та інфляційних витрат у розмірі 8 186 грн. 64 коп. Також позивач ставила питання про відшкодування понесених нею судових витрат по справі. В подальшому, 20.11.2024 року позивач звернулась до суду із заявою про зменшення позовних вимог (а.с.58-70, том 1), у зв`язку з тим, що 21.09.2024 року відповідач сплатив позивачу суму в розмірі 13 500 грн. в рахунок погашення заборгованості за договором оренди. Враховуючи викладене вище, ОСОБА_1 остаточно просила суд: розірвати договір оренди землі, укладений 14.09.2017 року між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю Мальви, предметом якого є земельні ділянки (рілля) загальною площею 9,6583 га, кадастрові номери: :04:000:0346 та :04:000:0513; стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Мальви на користь ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати за договором від 14.09.2017 року за 2018 - 2023 роки з урахуванням індексу інфляції у розмірі 26 854 грн. 33 коп. та штрафні санкції у вигляді 3% річних та інфляційних витрат у розмірі 8 186 грн. 64 коп. Також позивач ставила питання про стягнення на її користь з відповідача судових витрат, а саме, сум сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Заочним рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 21.11.2024 року у даній цивільній справі № 732/1575/24 (а.с.80-86, том 1), було закрито провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Мальви про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати, в розмірі 13 500 грн. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Мальви про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати, судом було задоволено. Стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Мальви на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті орендної плати за договором оренди землі від 14.09.2017 року (в редакції додаткових угод до цього договору від 15.01.2020 року) в розмірі 26 854 грн. 33 коп., 3% річних в розмірі 1 892 грн. 26 коп. та інфляційних нарахувань в розмірі 6 294 грн. 38 коп. Стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Мальви на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. та 8 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Городнянського районного суду від 03.01.2025 року (а.с. 121-122, том 1) заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Мальви про перегляд заочного рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 21.11.2024 року у даній цивільній справі №732/1575/24, було задоволено, а заочне рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 21.11.2024 року у даній цивільній справі №732/1575/24 - скасовано, та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Оскаржуваним рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 25.03.2025 року (а.с.7-18, том 2) закрито провадження у справі, в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Мальви про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати, в розмірі 13 500 грн. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Мальви про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати, задоволено частково. Розірвано договір оренди землі, укладений 14.09.2017 року між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським товариством з обмежено відповідальністю Мальви, предметом якого є земельні ділянки (рілля) загальною площею 9,6583 га, кадастрові номери: :04:000:0346 та :04:000:0513. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Мальви на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп. та 4 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю Мальви просить скасувати рішення суду першої інстанції від 25.03.2025 року, в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі, та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовної вимоги про розірвання договору оренди землі, укладеного 14.09.2017 року між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським товариством з обмежено відповідальністю Мальви, предметом якого є земельні ділянки (рілля) загальною площею 9,6583 га, кадастрові номери: :04:000:0346 та :04:000:0513. Доводи апеляційної скарги вказують, що рішення суду першої інстанції від 25.03.2025 року, у оскаржуваній апелянтом частині, є таким, що підлягає скасуванню, оскільки воно не відповідає фактичним правовідносинам сторін, і як наслідок, дане рішення ухвалено із неправильним застосуванням норм матеріального права та незастосуванням норм, що підлягали обов`язковому застосуванню щодо спірних правовідносин, а також із порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції не встановив та не надав правової оцінки надзвичайним та об`єктивним обставинам, в яких протягом трьох років здійснює свою господарську діяльність Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю Мальви, а також правовідносинам сторін, чим допустив неповне встановлення фактичних правовідносин сторін. Апелянт стверджує, що СТОВ Мальви територіально знаходиться в Городнянській міській територіальній Чернігівського району Чернігівської області, землі сільськогосподарського призначення, що обробляє підприємство, знаходяться безпосередньо вздовж лінії державного кордону (найближчі земельні паї до 100 метрів від кордону). 3 початку повномасштабного вторгнення підприємство по незалежним від нього об`єктивним, непереборним причинам не має можливості повноцінного ведення сільськогосподарської діяльності на орендованих земельних ділянках, оскільки вони знаходяться у безпосередній близькості до кордону, та існує велика ймовірність засмічення їх вибухонебезпечними предметами. Прикордонна територія перебуває під постійними обстрілами, у зв`язку з чим проведення заходів з обстеження та гуманітарне розмінування частини земель, на яких здійснювало господарську діяльність СТОВ Мальви, а отже, і їх використання за призначенням, є неможливим. Відповідно до Наказу Мінінтеграції від 22.12.2022 року №309 (зі змінами та доповненнями), територія Городнянської МТГ визнана такою, яка була тимчасово окупована з 24.02.2022 року по 03.04.2022 року, також територія Городнянської МТГ визнана територією можливих бойових дій з 22.06.2022 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 року № 1147 Про прикордонний режим (зі змінами та доповненнями) забороняється вільний в`їзд, перебування, проживання, пересування людей і проведення будь-яких господарських робіт, не пов`язаних з обороною чи охороною державного кордону на території до 5 км до державного кордону. Розпорядженням Городнянської міської ради від 12.10.2022 року № 88 Про додаткові заходи безпеки, заборонено засадження полів у 5-ти кілометровій прикордонній смузі агрокультурами, що мають висоту більше 1,5 метри (соняшник та кукурудза). Також заборонено використання повітряного простору громади для цивільних користувачів повітряного простору, що зробило неможливим проведення циклу десикації полів агродронами. Вказані обставини також підтверджуються листом № 03-09/2028 від 20.11.2023 року, виданим підприємству Городнянською міською радою. Крім того, апелянт посилається на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року № 2024/02.0-7.1 щодо настання обставин непереборної сили. За доводами апелянта, внаслідок бойових дій, відповідача звільнено від сплати земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Доводи апеляційної скарги вказують, що незважаючи на вкрай несприятливі та небезпечні умови, підприємство продовжує здійснювати свою діяльність на залишках вільних земель та поступово розраховуватися із боргами, які виникли внаслідок військової агресії. За доводами апелянта, судом першої інстанції необґрунтовано не враховано вищевказані обставини та не застосовано норми матеріального права, які підлягали обов`язковому застосуванню, зокрема, положення статей: 614, 617 ЦК України, а також не прийнято до уваги п. 36 договору оренди землі від 14.09.2017 року, за умовами якого, сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини. Апелянт стверджує, що залишення в силі рішення суду першої інстанції від 25.03.2025 року, в частині розірвання договору оренди землі, укладеного 14.09.2017 року між ОСОБА_1 та СТОВ Мальви, буде мати негативні наслідки для відповідача, оскільки всі інші орендодавці можуть пред`явити аналогічні позовні вимоги щодо розірвання договорів оренди земельних ділянок, що в свою чергу, може призвести до повної зупинки господарської діяльності сільськогосподарського підприємства.

В частині закриття судом провадження у справі, щодо позовних вимог ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Мальви про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 13 500 грн., рішення суду першої інстанції від 25.03.2025 року, апелянтом не оскаржується.

Відповідно до приписів ч.1 статті 367 ЦПК України, яка регламентує межі розгляду справи судом апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За даних обставин, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції від 25.03.2025 року у оскаржуваній апелянтом Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю Мальви частині, тобто, в частині задоволення судом першої інстанції позовної вимоги ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Мальви про розірвання договору оренди землі, укладеного 14.09.2017 року між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським товариством з обмежено відповідальністю Мальви, предметом якого є земельні ділянки (рілля) загальною площею 9,6583 га, кадастрові номери: :04:000:0346 та :04:000:0513.

В судове засідання апеляційного суду сторони даної цивільної справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду даної справи не з`явились. В матеріалах справи міститься заява від представника позивача - адвоката Слєпченка С.А. про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що позивач ОСОБА_1 є власником двох земельних ділянок: площею 4,6743 га, кадастровий номер :04:000:0346 та площею 4,9840 га, кадастровий номер :04:000:0513, що розташовані на території Лемешівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 839757 від 10.01.2008 року та державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 839760 від 10.01.2008 року (а.с. 15-16, том 1).

14.09.2017 року між позивачем (орендодавець - за умовами договору) та відповідачем (орендар - за умовами договору), було укладено договір оренди землі, відповідно до якого, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами: рілля 1 - :04:000:0346, рілля 2 - :04:000:0513, які розташовані в адміністративних межах Лемешівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області. Згідно акту приймання-передачі об`єкта оренди від 14.09.2017, ОСОБА_1 передала, а орендар СТОВ Мальви в особі директора ОСОБА_3 прийняв в оренду земельні ділянки загальною площею 9,6583 га, у тому числі: рілля 1 - площею 4,6743 га, кадастровий номер :04:000:0346 та рілля 2 - площею 4,984 га, кадастровий номер :04:000:0513, які розташована на території Лемешівської сільської ради Городнянського (після реформування Чернігівського) району Чернігівської області (а.с.19-24, том 1).

Відповідно до пунктів: 2, 9, 10, 11 укладеного договору, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 9,6583 га, в тому числі: рілля 4,6743 га та 4,984 га, нормативна грошова оцінка земельної ділянки (рілля) становить 74066,74 га. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій та натуральній формі в розмірі 5% від нормативної оцінки земельної ділянки, що в грошовому вимірі на дату укладення цього договору становить 7 406,66 грн. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексу інфляції. Орендна плата по договору вноситься у один раз на рік не пізніше 20 числа місяця після закінчення календарного року, за який вноситься орендна плата з визначенням форми оплати. Орендну плату орендодавець отримує особисто або інша особа при наявності доручення.

У п.8 вказаного вище договору визначено, що договір укладено на 10 (десять) років (у разі оренди земельної ділянки (земельних ділянок) сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства, особистого селянського господарства строк оренди не може бути меншим, як сім років.

Пунктом 37 договору оренди землі сторони визначили, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами, та підлягає реєстрації в Єдиному державному реєстрі.

У пунктах 30-34 зазначеного вище договору оренди землі визначено порядок зміни умов договору і припинення його дії.

Відповідно до п.32 договору оренди землі, дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

15.01.2020 року між сторонами даного спору було укладено дві додаткові угоди до договору від 14.09.2017 року (а.с.22, 23, том 1), якими були внесені зміни та встановлено, що орендна плата за земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0346 - 5 590 грн. та за земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0513 - 5 590 грн. Крім того, сторони продовжили термін дії договору оренди вказаних земельних ділянок на строк - до 31.12.2032 року, включно.

Звертаючись з даним позовом до суду, ОСОБА_1 зазначала, що відповідач систематично не сплачує орендну плату з липня 2021 року, тим самим порушуючи умови укладеного між ними договору. За доводами позивача, відповідач, всупереч п.10 договору оренди землі, орендну плату з моменту укладення договору виплачував без урахування індексації.

Згідно із розрахунком орендної плати ОСОБА_1 , наданим СТОВ Мальви, за період з 2020 року по 2024 рік:

за 2020 рік - нарахована сума 5 182,73 грн., ПДФО - 932,89 грн., військовий збір - 77,74 грн., та сума до виплати - 4 172,10 грн.; за 2020 рік - нарахована сума 5 182,73 грн., ПДФО - 932,89 грн., військовий збір - 77,74 грн., відповідно, сума до виплати - 4 172,10 грн.;

за 2021 рік - нарахована сума 5 590,06 грн., ПДФО - 1 006,21 грн., військовий збір - 83,85 грн., та сума до виплати - 4 500,00 грн.; за 2021 рік - нарахована сума 5 590,06 грн., ПДФО - 1 006,21 грн., військовий збір - 83,85 грн., та сума до виплати - 4 500,00 грн.;

за 2022 рік - нарахована сума 5 590,06 грн., ПДФО - 1 006,21 грн., військовий збір - 83,85 грн., та сума до виплати - 4 500,00 грн.; за 2022 рік - нарахована сума 5 590,06 грн., ПДФО - 1 006,21 грн., військовий збір - 83,85 грн., та сума до виплати - 4 500,00 грн.;

за 2023 рік - нарахована сума 5 590,06 грн., ПДФО - 1 006,21 грн., військовий збір - 83,85 грн., та сума до виплати - 4 500,00 грн.; за 2023 рік - нарахована сума 5 590,06 грн., ПДФО - 1 006,21 грн., військовий збір - 83,85 грн., та сума до виплати - 4 500,00 грн.;

за 2024 рік - нарахована сума 5 590,06 грн., ПДФО - 1 006,21 грн., військовий збір - 83,85 грн., та сума до виплати - 4 500,00 грн.; за 2024 рік - нарахована сума 5 590,06 грн., ПДФО - 1 006,21 грн., військовий збір - 83,85 грн., та сума до виплати - 4 500,00 грн. (а.с.254, том 1).

Як вбачається із матеріалів справи, і дані обставини не заперечуються сторонами спору, відповідачем було сплачено позивачу орендну плату за користування земельними ділянками з кадастровими номерами: :04:000:0346 та :04:000:0513 за 2020-2023 роки на загальну суму 35 344 грн. 20 коп. (а.с.96-100, том 1). Згідно із платіжною інструкцією на безготівковий переказ в національній валюті №13 від 18.12.2024 року, СТОВ Мальви перерахувало на рахунок ОСОБА_1 10 000 грн., в рахунок орендної плати за землю за 2024 рік (а.с.149, том 1). Разом з тим, у 2022 та 2023 роках відповідач не сплачував орендну плату за обумовлені договором періоди, а саме, орендна плата за 2022 рік сплачена 23.01.2023 року, а орендна плата за 2023 рік сплачена лише 17.09.2024 року.

Як вбачається із рішення суду першої інстанції від 25.03.2025 року, у оскаржуваній апелянтом частині, задовольняючи вимоги позову ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Мальви про розірвання договору оренди землі, укладеного 14.09.2017 року між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським товариством з обмежено відповідальністю Мальви, предметом якого є земельні ділянки (рілля) загальною площею 9,6583 га, кадастрові номери: :04:000:0346 та :04:000:0513, суд першої інстанції, із врахуванням положень статей: 629, 651 ЦК України, ч.1 статті 32 Закону України Про оренду землі, у редакції, чинній на момент укладання договору, п.д ч.1 статті 141 Земельного кодексу України зазначив, що вказані положення Закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа. У розумінні вищевказаних норм Закону, підставою для припинення права користування земельною ділянкою та розірвання договору оренди може бути лише систематична несплата орендної плати. Суд першої інстанції встановив, що незважаючи на те, що орендна плата за спірні періоди була сплачена, проте, така сплата відповідачем орендної плати позивачу здійснювалася несвоєчасно, із порушенням строків, визначених договором оренди землі та додаткових угод до договору, яким визначено, що орендна плата вноситься у один раз на рік не пізніше 20 числа місяця після закінчення календарного року, за який вноситься орендна плата. Таким чином, відповідачем було порушено обов`язок зі сплати орендної плати позивачу, оскільки орендна плата за користування належними останній земельними ділянками за 2022 рік та 2023 рік сплачувалася несвоєчасно, тобто, два рази, а отже, відбувалося систематичне порушення умов договору з боку відповідача. Судом першої інстанції при розгляді даного спору по суті враховано висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 20.11.2024 року у справі № 918/391/23, відносно того, що підставою розірвання договору оренди землі, згідно з пунктом д частини першої статті 141 Земельного кодексу України є саме систематична, тобто, неодноразова (два та більше випадків), повна несплата орендної плати. Ця спеціальна правова норма у такому випадку є самостійною та достатньою, і звертатися до більш загальної норми частини другої статті 651 ЦК України немає потреби, оскільки вона передбачає саме додаткову (до основної) підставу для розірвання договору оренди землі.

Суд першої інстанції зауважив, що той факт, що на момент розгляду справи орендар погасив заборгованість за орендною платою, не впливає на право орендодавця вимагати розірвання договору на підставі п.д ч.1 статті 141 Земельного кодексу України (у разі систематичної (два та більше випадки) повної несплати орендної плати). За даних обставин, встановивши, що відповідач у 2022 та 2023 роках систематично не сплачував орендну плату за обумовлені договором періоди (орендна плата за 2022 рік сплачена 23.01.2023 року, а орендна плата за 2023 рік сплачена лише 17.09.2024 року), що відповідно до пункту д ч.1 статті 141 Земельного кодексу України, є достатньою підставою для розірвання зазначеного правочину, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог, в частині розірвання договору оренди землі з підстав, передбачених п.д ч.1 статті 141 Земельного кодексу України. Враховуючи подану позивачем заяву про зменшення розміру позовних вимог, в частині стягнення заборгованості по орендній платі на суму 13 500 грн., у зв`язку із її частковою оплатою відповідачем, суд першої інстанції дійшов висновку, що спір в частині стягнення орендної плати на суму 13 500 грн., відсутній, і отже, провадження у справі в даній частині підлягає закриттю, на підставі п.2 ч.1 статті 255 ЦПК України. Щодо стягнення з відповідача іншої частини заборгованості з орендної плати, суд першої інстанції зазначив, що, оскільки матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, то заборгованість відповідача по сплаті орендної плати складає 26 854 грн. 33 коп.: (40 354 грн. 33 коп. - 13 500 грн. = 26 854 грн. 33 коп.), 3% річних складають - 1 892 грн.26 коп., а інфляційні нарахування - 6 294 грн. 38 коп. Однак, як встановлено судом першої інстанції, станом на день розгляду справи, заборгованість зі сплати орендної плати за період з 2020 по 2024 роки за користуванням спірними земельними ділянками сплачена в повному обсязі, з урахуванням всіх податків та зборів, у розмірі 35 344 грн. 20 коп., і тому відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних нарахувань, при цьому, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості зі сплати орендної плати задоволенню не підлягають.

Переглядаючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції від 25.03.2025 року, у оскаржуваній апелянтом частині, відповідно до приписів ч.1 статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги відносно того, що рішення суду першої інстанції від 25.03.2025 року, у оскаржуваній апелянтом частині, є таким, що підлягає скасуванню, оскільки його висновки не відповідають фактичним правовідносинам сторін, і як наслідок, рішення ухвалено із неправильним застосуванням норм матеріального права та незастосуванням норм, які підлягали обов`язковому застосуванню для даних правовідносин, із порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції від 25.03.2025 року, у оскаржуваній апелянтом частині, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції не встановив та не надав правової оцінки надзвичайним та об`єктивним обставинам, в яких протягом трьох років здійснює свою господарську діяльність Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю Мальви, а також правовідносинам сторін, чим допустив неповне встановлення фактичних правовідносин сторін. Апелянт стверджує, що СТОВ Мальви територіально знаходиться в Городнянській міській територіальній Чернігівського району Чернігівської області, землі сільськогосподарського призначення, що обробляє підприємство, знаходяться безпосередньо вздовж лінії державного кордону (найближчі земельні паї до 100 метрів від кордону). 3 початку повномасштабного вторгнення підприємство по незалежним від нього об`єктивним, непереборним причинам не має можливості повноцінного ведення сільськогосподарської діяльності на орендованих земельних ділянках, оскільки вони знаходяться у безпосередній близькості до кордону, та існує велика ймовірність засмічення їх вибухонебезпечними предметами. Прикордонна територія перебуває під постійними обстрілами, у зв`язку з чим проведення заходів з обстеження та гуманітарне розмінування частини земель, на яких здійснювало господарську діяльність СТОВ Мальви, а отже, і їх використання за призначенням, є неможливим. Відповідно до Наказу Мінінтеграції від 22.12.2022 року №309 (зі змінами та доповненнями), територія Городнянської МТГ визнана такою, яка була тимчасово окупована з 24.02.2022 року по 03.04.2022 року, також територія Городнянської МТГ визнана територією можливих бойових дій з 22.06.2022 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 року № 1147 Про прикордонний режим (зі змінами та доповненнями) забороняється вільний в`їзд, перебування, проживання, пересування людей і проведення будь-яких господарських робіт, не пов`язаних з обороною чи охороною державного кордону на території до 5 км до державного кордону. Розпорядженням Городнянської міської ради від 12.10.2022 року № 88 Про додаткові заходи безпеки, заборонено засадження полів у 5-ти кілометровій прикордонній смузі агрокультурами, що мають висоту більше 1,5 метри (соняшник та кукурудза). Також заборонено використання повітряного простору громади для цивільних користувачів повітряного простору, що зробило неможливим проведення циклу десикації полів агродронами. Вказані обставини також підтверджуються листом № 03-09/2028 від 20.11.2023 року, виданим підприємству Городнянською міською радою. Крім того, апелянт посилається на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року № 2024/02.0-7.1 щодо настання обставин непереборної сили. За доводами апелянта, внаслідок бойових дій, відповідача звільнено від сплати земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Доводи апеляційної скарги вказують, що незважаючи на вкрай несприятливі та небезпечні умови, підприємство продовжує здійснювати свою діяльність на залишках вільних земель та поступово розраховуватися із боргами, які виникли внаслідок військової агресії. За доводами апелянта, судом першої інстанції необґрунтовано не враховано вищевказані обставини та не застосовано норми матеріального права, які підлягали обов`язковому застосуванню, зокрема, положення статей: 614, 617 ЦК України, а також не прийнято до уваги п. 36 договору оренди землі від 14.09.2017 року, за умовами якого, сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини. Апелянт стверджує, що залишення в силі рішення суду першої інстанції від 25.03.2025 року, в частині розірвання договору оренди землі, укладеного 14.09.2017 року між ОСОБА_1 та СТОВ Мальви, буде мати негативні наслідки для відповідача, оскільки всі інші орендодавці можуть пред`явити аналогічні позовні вимоги щодо розірвання договорів оренди земельних ділянок, що в свою чергу, може призвести до повної зупинки господарської діяльності сільськогосподарського підприємства.

З даного приводу необхідно зазначити наступне.

Серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків законодавець у пункті 1 частини другої статті 11 ЦК України вирізняє, зокрема, договори.

За змістом частини першої статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

У частині першій статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (частина друга статті 792 ЦК України).

Правилами частини першої статті 2 Закону України Про оренду землі визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Отже, оренда землі є окремим випадком найму майна, загальні правила якого визначені приписами цивільного (приватного) права. Відповідно, і законодавче регулювання підстав припинення права оренди землі складається з норм цивільного та земельного законодавства.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України Про оренду землі).

Згідно з частиною першою статті 15 Закону України Про оренду землі, істотними умовами договору оренди, зокрема, є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, а приписи статей 24, 25 цього Закону визначають права та обов`язки орендодавця та орендаря, зокрема, право орендодавця вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням, згідно з договором оренди і своєчасного внесення орендної плати, а також право орендаря самостійно господарювати на землі, з дотриманням умов договору оренди землі.

Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку, а в разі оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також орендної плати за водний об`єкт (абзац п`ятий частини першої статті 24 Закону України Про оренду землі).

Орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт (частина друга статті 25 Закону України Про оренду землі).

Підстави припинення договору оренди землі - це законодавчо закріплені обставини, які передбачають припинення договірних відносин.

Відповідно до спеціальної норми частини першої статті 32 Закону України Про оренду землі, на вимогу однієї із сторін, договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Окрім іншого, позивач у позовній заяві посилалась на пункт д частини першої статті 141 Земельного кодексу України, вважаючи, що є підстави для припинення права користування відповідачем спірними земельними ділянками на праві оренди через систематичну (два роки поспіль) несплату ним орендної плати.

Згідно з пунктом д частини першої статті 141 Земельного кодексу України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Отже, для того щоб констатувати наявність підстав для припинення права користування земельною ділянкою, згідно з пунктом д частини першої статті 141 Земельного кодексу України, суд має встановити такі обставини, як систематичність та несплату, зокрема, орендної плати.

Під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадки несплати орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Натомість, разове порушення такої умови договору не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Судова практика у розумінні поняття систематичність у подібних правовідносинах є усталеною (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 06 березня 2019 року у справі №183/262/17, від 01 квітня 2020 року у справі № 277/1186/18-ц, від 29 липня 2020 року у справі № 277/526/18, від 20 серпня 2020 року у справі №616/292/17, від 08 травня 2024 року у справі № 629/2698/23; постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: від 24 листопада 2021 року у справі № 922/367/21, від 04 липня 2023 року у справі № 906/649/22, від 20 лютого 2024 року у справі № 917/586/23, від 02 квітня 2024 року у справі № 922/1165/23).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі № 918/391/23, провадження № 12-19гс24, зазначено, що підставою розірвання договору оренди землі, згідно з пунктом д частини першої статті 141 Земельного кодексу України, є саме систематична, тобто, неодноразова (два та більше випадків), повна несплата орендної плати. Ця спеціальна правова норма у такому випадку є самостійною та достатньою, і звертатися до більш загальної норми частини другої статті 651 ЦК України немає потреби, оскільки вона передбачає саме додаткову (до основної) підставу для розірвання договору оренди землі.

Згідно із приписами частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

За змістом статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що позивач ОСОБА_1 є власником двох земельних ділянок: площею 4,6743 га, кадастровий номер :04:000:0346 та площею 4,9840 га, кадастровий номер :04:000:0513, що розташовані на території Лемешівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 839757 від 10.01.2008 року та державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 839760 від 10.01.2008 року (а.с. 15-16, том 1).

14.09.2017 року між позивачем (орендодавець - за умовами договору) та відповідачем (орендар - за умовами договору), було укладено договір оренди землі, відповідно до якого, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами: рілля 1 - :04:000:0346, рілля 2 - :04:000:0513, які розташовані в адміністративних межах Лемешівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області. Згідно акту приймання-передачі об`єкта оренди від 14.09.2017, ОСОБА_1 передала, а орендар СТОВ Мальви в особі директора ОСОБА_3 прийняв в оренду земельні ділянки загальною площею 9,6583 га, у тому числі: рілля 1 - площею 4,6743 га, кадастровий номер :04:000:0346 та рілля 2 - площею 4,984 га, кадастровий номер :04:000:0513, які розташована на території Лемешівської сільської ради Городнянського (після реформування Чернігівського) району Чернігівської області (а.с.19-24, том 1).

Як вбачається із матеріалів справи, і дані обставини не заперечуються сторонами спору, відповідачем було сплачено позивачу орендну плату за користування земельними ділянками з кадастровими номерами: :04:000:0346 та :04:000:0513 за 2020-2023 роки на загальну суму 35 344 грн. 20 коп. (а.с.96-100, том 1). Згідно із платіжною інструкцією на безготівковий переказ в національній валюті №13 від 18.12.2024 року, СТОВ Мальви перерахувало на рахунок ОСОБА_1 10 000 грн., в рахунок орендної плати за землю за 2024 рік (а.с.149, том 1). Разом з тим, у 2022 та 2023 роках відповідач не сплачував орендну плату за обумовлені договором періоди, а саме, орендна плата за 2022 рік сплачена 23.01.2023 року, а орендна плата за 2023 рік сплачена лише 17.09.2024 року.

Воєнний стан, як обставина непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання. Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 15 червня 2023 року у справі № 910/8580/22.

Посилання на наявність обставин форс-мажору використовується стороною, яка позбавлена можливості виконувати договірні зобов`язання належним чином, для того, щоб уникнути застосування до неї негативних наслідків такого невиконання. Інша ж сторона договору може доводити лише невиконання/неналежне договору контрагентом, а не наявність у нього форс-мажорних обставин (як обставин, які звільняють сторону від відповідальності за невиконання). Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору (постанови Верховного Суду від 15 червня 2018 року у справі № 915/531/17, від 26 травня 2020 року у справі № 918/289/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 913/785/17, від 30 листопада 2021 року у справі № 913/785/17, від 07 червня 2023 року у справі № 906/540/22).

В доводах апеляційної скарги апелянт стверджує, що СТОВ Мальви територіально знаходиться в Городнянській міській територіальній Чернігівського району Чернігівської області, землі сільськогосподарського призначення, що обробляє підприємство, знаходяться безпосередньо вздовж лінії державного кордону (найближчі земельні паї до 100 метрів від кордону). 3 початку повномасштабного вторгнення підприємство по незалежним від нього об`єктивним, непереборним причинам не має можливості повноцінного ведення сільськогосподарської діяльності на орендованих земельних ділянках, оскільки вони знаходяться у безпосередній близькості до кордону, та існує велика ймовірність засмічення їх вибухонебезпечними предметами. Прикордонна територія перебуває під постійними обстрілами, у зв`язку з чим проведення заходів з обстеження та гуманітарне розмінування частини земель, на яких здійснювало господарську діяльність СТОВ Мальви, а отже, і їх використання за призначенням, є неможливим. Відповідно до Наказу Мінінтеграції від 22.12.2022 року №309 (зі змінами та доповненнями), територія Городнянської МТГ визнана такою, яка була тимчасово окупована з 24.02.2022 року по 03.04.2022 року, також територія Городнянської МТГ визнана територією можливих бойових дій з 22.06.2022 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 року № 1147 Про прикордонний режим (зі змінами та доповненнями) забороняється вільний в`їзд, перебування, проживання, пересування людей і проведення будь-яких господарських робіт, не пов`язаних з обороною чи охороною державного кордону на території до 5 км до державного кордону. Розпорядженням Городнянської міської ради від 12.10.2022 року № 88 Про додаткові заходи безпеки, заборонено засадження полів у 5-ти кілометровій прикордонній смузі агрокультурами, що мають висоту більше 1,5 метри (соняшник та кукурудза). Також заборонено використання повітряного простору громади для цивільних користувачів повітряного простору, що зробило неможливим проведення циклу десикації полів агродронами. Вказані обставини також підтверджуються листом № 03-09/2028 від 20.11.2023 року, виданим підприємству Городнянською міською радою. Крім того, апелянт посилається на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року № 2024/02.0-7.1 щодо настання обставин непереборної сили.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що лист Торгово-промислової палати України (ТТП України) від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 щодо форс-мажорної обставини, на який посилається апелянт в доводах апеляційної скарги, є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, зобов`язання, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. Той факт, що ТПП України засвідчила відповідну форс-мажорну обставину сам собою не є підставою для звільнення або зменшення відповідальності за невиконання/неналежне виконання договірних зобов`язань.

Верховний Суд у постанові від 13 вересня 2023 року у справі №910/7679/22, зазначив, що лист ТПП України від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 є документом загального інформаційного характеру, цей лист не може вважатися сертифікатом ТПП України, виданим відповідно до положень статті 14-1 Закону Про торгово-промислові палати в Україні, і не є доказом настання форс-мажору (обставин непереборної сили) для певного суб`єкта господарювання у конкретному зобов`язанні. Водночас, навіть за відсутності сертифіката ТПП України, отриманого в передбаченому законом порядку, сторона не позбавлена можливості доводити наявність форс-мажорних обставин іншими доказами, якщо інше не встановлено законом чи договором.

Апеляційний суд вважає, що не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 25.03.2025 року, у оскаржуваній апелянтом частині, посилання сторони відповідача у апеляційній скарзі на наказ Мінінтеграції від 22.12.2022 року №309 (зі змінами та доповненнями), Постанову Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 року №1147 Про прикордонний режим (зі змінами та доповненнями), розпорядження Городнянської міської ради від 12.10.2022 року № 88 Про додаткові заходи безпеки, яким заборонено засадження полів у 5-ти кілометровій прикордонній смузі агрокультурами, що мають висоту більше 1,5 метри (соняшник та кукурудза), а також на лист № 03-09/2028 від 20.11.2023 року, виданий підприємству Городнянською міською радою. Оскільки із наданих відповідачем до апеляційної скарги копій вищевказаних документів, які не були предметом дослідження та оцінки суду першої інстанції, неможливо встановити наявність причинно-наслідкового зв`язку між форс-мажорними обставинами та несвоєчасною виплатою орендної плати за належні позивачу земельні ділянки з кадастровими номерами :04:000:0346 та :04:000:0513, які є предметом договору оренди. Апелянтом не надано суду належних та достатніх доказів, у розумінні статей: 77, 80 ЦПК України, на підтвердження беззаперечних обставин, що саме на спірних ділянках існувала об`єктивна неможливість вести діяльність та отримувати дохід для проведення оплати оренди.

Апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що доводи апелянта СТОВ Мальви щодо неможливості ведення господарської діяльності на орендованих у позивача ОСОБА_1 земельних ділянках є такими, що не узгоджуються із доводами сторони відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву (а.с.141-146, том 1), в яких СТОВ Мальви стверджувало, що: ... зважаючи на те, що відповідачем використовуються земельні ділянки за цільовим призначенням з дотриманням екологічних вимог, в повному обсязі сплачено плату за користування спірними земельними ділянками, то підстави для припинення права користування земельними ділянками та розірвання Договору оренди землі від 14.09.2017, відсутні.

При цьому, відповідних доводів відносно того, що СТОВ Мальви не має можливості повноцінного ведення сільськогосподарської діяльності на орендованих у позивача земельних ділянках, у зв`язку із форс-мажорними обставинами, в ході судового розгляду даної справи судом першої інстанції, відповідач не заявляв.

У контексті приписів вказаних вище норм права, які регулюють спірні правовідносини, та фактичних, документально підтверджених обставин справи, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновку рішення суду першої інстанції від 25.03.2025 року, у оскаржуваній апелянтом частині. Як вбачається із рішення суду першої інстанції від 25.03.2025 року, задовольняючи вимоги позову ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Мальви про розірвання договору оренди землі, укладеного 14.09.2017 року між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським товариством з обмежено відповідальністю Мальви, предметом якого є земельні ділянки (рілля) загальною площею 9,6583 га, кадастрові номери: :04:000:0346 та :04:000:0513, суд першої інстанції, із врахуванням приписів статей: 629, 651 ЦК України, ч.1 статті 32 Закону України Про оренду землі у редакції, чинній на момент укладання договору, п.д ч.1 статті 141 Земельного кодексу України зазначив, що вказані положення Закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа. У розумінні вищевказаних норм Закону, підставою для припинення права користування земельною ділянкою та розірвання договору оренди може бути лише систематична несплата орендної плати. Судом першої інстанції встановлено, що незважаючи на те, що орендна плата за спірні періоди була сплачена, проте, така сплата відповідачем орендної плати позивачу здійснювалася несвоєчасно, із порушенням строків, визначених договором оренди землі та додаткових угод до договору, якими визначено, що орендна плата вноситься у один раз на рік не пізніше 20 числа місяця після закінчення календарного року, за який вноситься орендна плата. Таким чином, відповідачем було порушено обов`язок зі сплати орендної плати позивачу, оскільки орендна плата за користування належними ОСОБА_1 земельними ділянками за 2022 рік, за 2023 рік сплачувалася несвоєчасно, тобто, два рази, а отже, відбувалося систематичне порушення умов договору з боку відповідача. Судом першої інстанції при розгляді даного спору по суті враховано висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 20.11.2024 року у справі №918/391/23.

Є обґрунтованим висновок суду першої інстанції відносно того, що той факт, що на момент розгляду справи орендар погасив заборгованість за орендною платою, не впливає на право орендодавця вимагати розірвання договору на підставі п.д ч.1 статті 141 Земельного кодексу України (у разі систематичної (два та більше випадки) повної несплати орендної плати). За даних обставин, встановивши, що відповідач у 2022 році та у 2023 році систематично не сплачував орендну плату у обумовлені договором періоди (орендна плата за 2022 рік сплачена 23.01.2023 року, а орендна плата за 2023 рік сплачена лише 17.09.2024 року), що відповідно до пункту д ч.1 статті 141 Земельного кодексу України, є достатньою підставою для розірвання зазначеного правочину, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині розірвання договору оренди землі з підстав, які передбачені п. д ч.1 статті 141 Земельного кодексу України.

Доводи апеляційної скарги вказаних вище висновків рішення суду першої інстанції від 25.03.2025 року, у оскаржуваній апелянтом частині, не спростовують, оскільки дані висновки суду першої інстанції узгоджуються із фактичними обставинами справи, які є документально підтвердженими, та нормами Закону, які регламентують спірні правовідносини.

Враховуючи наведене вище, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування рішення суду першої інстанції від 25.03.2025 року, у оскаржуваній апелянтом частині, ухваленого на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з`ясованих фактичних обставин, документально підтверджених тими доказами, які були досліджені в ході судового розгляду даної справи, і на які учасники справи посилались, як на підставу своїх доводів та заперечень.

Приймаючи до уваги вищезазначене, апеляційна скарга Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Мальви підлягає залишенню без задоволення, а рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 25.03.2025 року, у оскаржуваній апелянтом частині, підлягає залишенню без змін.

У неоскаржуваній апелянтом частині рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 25.03.2025 року, апеляційним судом не переглядається, в силу приписів ч.1 статті 367 ЦПК України.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Мальви - залишити без задоволення.

Рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 25 березня 2025 року, у оскаржуваній частині, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: