Суддя Бугера О. В.
Справа № 644/1150/24
Провадження № 2/644/1248/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року Індустріальний районний суд м.Харкова в складі:

головуючого судді Бугери О.В.,

За участю секретаря судового засідання Радченко І.Ю.,

За участю відповідача ОСОБА_1 ,

Представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

УСТАНОВИВ:

Представник позивача ТОВ «Бізнес Позика» - Мишевська Н.М., звернулася до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за кредитним договором від 24.06.2023 року в сумі 38750 гривень 19 копійок, покласти судові витрати по сплаті судового збору на відповідачку.

Вказана позовна заява подана представником позивача за допомогою підсистеми «Електронний суд». В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24.06.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаними в порядку передбаченому ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позивачем направлено відповідачку пропозицію (оферту) на укладання договору №255200-КС-002 про надання кредиту, відповідачем прийнято (акцепт) пропозицію на укладання умов визначених офертою та за допомогою одноразового ідентифікатора UA-3890, що був направлений на телефон відповідачки, відповідний ідентифікатор був введений.

Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 25000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит.

Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,1512369 процентів за кожен день користування кредитом.

Пунктом 2. Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.

Пунктом 3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.

ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 25000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , яка позичальником вказана при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті.

Але до моменту звернення до суду відповідач свої зобов`язання не виконала, а лише частково сплатила кошти, а саме провела оплату на загальну суму 40523,65 гривень. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору станом на 12.02.2024 року заборгованість позичальника перед кредитодавцем становить 38750,19 гривень, яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту 17698,23 гривні та суми прострочених платежів по процентах 21051,96 гривень.

Ухвалою суду від 02.05.2025 року відкрито провадження та призначено проводити розгляд справи в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що не погоджується із позовними вимогами. Не заперечувала проти того, що дійсно було укладено договір №255200-КС-002 на суму 25000 грн, терміном на 169 днів, стандартна відсоткова ставка фіксована 2,0, занижена відсоткова ставка 1,15123690 фіксована. Комісія з надання кредиту 3750 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту 65040 грн. При сумі кредиту 25000 грн, позивач вимагає сплатити 38750,19 гривен. Вважала, що така сума є завищеною. Зазначала, що надання коштів з умовою сплати процентів є фінансовою послугою та потребує наявність відповідної ліцензії. Окрім того, з наданого розрахунку суми заборгованості вбачається, що заявлені проценти не гуртуються на мовах договору і наданому розрахунку Наданий розрахунок лише відображення арифметичних розрахунків представниками позивача та не є підставою для стягнення відповідних сум та не свідчить про безспірність розміру грошових коштів. Сама позовна заява не містить даних про суму заборгованості, а лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми непогашеного кредиту. Позивачем не надано первинних бухгалтерських документів щодо вдачі кредиту, його часткового погашення. Вважала, що розмір заборгованості позивачем не доведений. Також, посилалась на те, що відповідно до умов укладеного договору сторонами було погоджено суму відсотків за кредитом в розмірі 36290 гривень, відповідно до графіку платежів, передбаченого п.3.2.3. Договору. Відсоткову ставку 1,1512369, а з розрахунків, що були надані позивачем вбачається, що нею сплачено відсотки за користування кредитом у сумі 29471,88 гривень, тіло кредиту 7301, 77 грн та комісія за надання кредиту 370 грн. Вважала, що залишок відсотків за користування кредитом складає 6818,12 грн (36290 - 29471,88 грн), залишок тіла кредиту становить 17698,23. Вважала, що є незаконним нарахування банківської комісії в сумі 3750 гривень, посилаючись на правову позицію Верховного Суду у постанові від 16.11.2016 року. Також, зазначала, що договір суперечить вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки форма кредитного договору не відповідає вимогам ст. 11, 18 даного закону, нормам ст.ст. 638, 1054 ЦК України. При підписанні договору її не було повідомлено про наявні кредитування з коротким описом відмінності між ними, в тому числі із зобов1язаннями споживача, варіанти повернення кредиту, позитивні та негативні аспекти пропонованих схем кредитування. Договір був укладений із порушенням принципу рівності сторін та загальних засад цивільного законодавства. Договір порушує її права, як споживача та підлягає визнанню нікчемним. Посилалась на недотримання позивачем процедури направлення на її адресу досудової вимоги. Просила за поданим відзивом визнати недійсним з моменту укладання договору п.2.5. Кредитного договору №255200-КС-002 від 24.06.2023 року, укладеного між нею та позивачем в частині сплати комісії за надання кредиту. Здійснити перерахунок здійсненних з часу укладання вказаного договору платежів та зарахування коштів, сплачених як оплату за комісію в рахунок погашення суми тіла кредиту, а також провести перерахунок коштів, які сплачені як комісія за користування кредитом. Задовольнити вимоги позивача частково, не заперечувала з приводу суми боргу в 20766,35 гривень, з урахуванням сплаченої нею комісії, що становить 3750 гривень, що складається із заборгованості за тілом кредиту 17698,23 гривні та залишку по відсоткам за користування кредитом 6818,12 гривень. У задоволенні позовних вимог відмовити повністю, провадження в справі закрити.

Представником позивача, ОСОБА_2 , 04.04.2024 року, подано додаткові пояснення у справі, відповідно до яких зазначено, що фактично відповідач підтверджує у поданому відзиві отримання нею кредитних коштів за укладеним кредитним договором та факт наявності заборгованості. Посилається на те, що позивач при подачі позову надав копію свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, копію Витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, копію розпорядження Нацкомфінпослуг №1593 від 11.05.2017 року про видачу позивачу ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, тому позивач має відповідну ліцензію, що є чинною. Зазначав, що договір, який укладений між сторонами відповідає актам законодавства, є правомірним, не визнаний недійсним, укладений із дотриманням вимог Закону України «Про електронну комерцію», «Про електронні документи та електронний документообіг», із фіксацією чіткої послідовності його укладання. Відповідач після отримання одноразового ідентифікатора власноруч ввела ідентифікатор та прийняла пропозицію щодо укладання договору про надання кредиту, на умовах визначених офертою, шляхом направлення через ІТС ідентифікатора. Тобто, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, приступили до його виконання, позивачем на карткових рахунок відповідача була перерахована сума в 25000 гривень та відповідач приступила до виконання умов договору шляхом часткової оплати кредиту, тому такі дії свідчать про визнання боргу, що фактично унеможливлює визнання його неукладеним. Посилався на те, що відповідач мала можливість надати свій розрахунок, якщо вважає необґрунтованим наданий розрахунок сторони позивача. Зазначав, що наданий розрахунок ґрунтується на умовах кредитного договору та узгоджується матеріалами справи. Також, посилався на те, що кредитним договором встановлюється орієнтовний графік платежів, якщо позичальник сплачує заборгованість за кредитним договором згідно встановленого графіку без порушень, йому дійсно потрібно провести оплату відповідно до орієнтовної вартості кредиту, яка зазначена у договорі. А порушення графіку платежів призведе до збільшення вартості кредиту, тому процентна ставка нараховується за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту. З приводу комісії посилався на те, що вона встановлена саме за надання кредиту, а не за його обслуговування, тому наведена відповідачем судова практика не може бути взята до уваги судом. Просив врахувати, що даний кредитний договір є вже другим договором укладеним між позивачем та відповідачем, яка обізнана щодо умов його укладання, про всі інші типові умови кредитування, оскільки давно користується послугами позивача. Позивач звернувся до суду після встановленого строк терміну дії кредиту, а саме до 09.12.2023 року, а тому повідомлення-вимогам про повне дострокове погашення кредиту не була необхідною.

11.04.2024 року відповідачем було подано письмові пояснення, відповідно до яким відповідачем зазначалось на незаконність нарахування комісії, також посилалась на те, що позивачем не вірно обраховано відсоткову ставку в наданому розрахунку, а саме застосовано зменшену відсоткову ставку, але від загального тіла кредиту, а не від залишку кредиту, тому, що «чужими коштами» є залишок заборгованості. Просила визнати недійсним з моменту укладання договору п.2.5. Кредитного договору №255200-КС-002 від 24.06.2023 року, укладеного між нею та позивачем в частині сплати комісії за надання кредиту. Здійснити перерахунок здійсненних з часу укладання вказаного договору платежів та зарахування коштів, сплачених як оплату за комісію в рахунок погашення суми тіла кредиту, а також провести перерахунок коштів, які сплачені як комісія за користування кредитом.

Задовольнити вимоги позивача частково, не заперечувала з приводу суми боргу в сумі 22342,42 грн, з урахуванням сплаченої нею комісії, що становить 3750 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту 9219,15 гривень, залишку по відсоткам за користування кредитом 13123,27 гривень. У задоволенні позовних вимог відмовити повністю, провадження в справі закрити. Надала свій розрахунок заборгованості.

04.07.2024 року представником позивача ОСОБА_2 надано додаткові пояснення, після ознайомлення із наданими додатковими поясненнями відповідача. Представник посилався на чисельну судову практику з питань стягнення комісії, проведення нарахування заборгованості, наполягав на тому, що догові укладений у чіткій відповідності до закону, відповідач не надана доказів щодо того, які саме вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, були начебто недодержання сторонами в момент укладання Кредитного договору. Окрім того, посилався на те, що наданий відповідачем розрахунок не ґрунтується на умовах укладеного договору, не враховує особливості договору по сплаті комісії за надання кредиту, не враховує, те що процентна ставка нараховується на кожен день користування Кредитом, плата за користування кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування Кредитом, із урахуванням дня перерахування та дня повернення Кредиту. Процентна ставка нараховується за зниженою або стандартною процентною ставкою, залежно від повернення (або не повернення) позичальником кредиту відповідно до встановленого графіку. Просив не брати до уваги наведений розрахунок.

26.02.2025 року представником відповідача подані письмові пояснення щодо проведеного розрахунку заборгованості по кредиту за відсотками, зазначалось, що нею було знайдено помилку в обрахунку компанії, так позивачем було обраховано відсоткову ставку від загального тіла кредиту у розмірі 25000, хоча мали б від залишку кредиту, тому що «чужими коштами», є залишок заборгованості по тілу кредиту. Посилалась, що підлягає застосуванню відсоткова ставка 1,15123690, що відповідає вимогам п.2.4. Кредитного договору. Також, заперечувала проти комісії за надання кредиту, посилаючись на позицію Великої Палати Верхового Суду від 13.07.2022 року у справі №363/1834/17, Верхового Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 року у справі №204/224/21, що є супутньою послугою банку, визначеної як надання кредиту в момент видачі, яка повинна надаватись клієнту банку безоплатно. Просила задовольнити позовні вимоги частково, не заперечувала проти суми боргу в розмірі 14167,03 гривні (з урахування сплаченої нею комісії, що становить 3750 грн), що складається із заборгованості з тіло кредиту 8494,90 грн, залишку по відсоткам за користування кредитом 5672,17 грн. В задоволенні решти вимог відмовити.

Представник ТОВ «Бізнес Позика» просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача та задовольнити позовні вимоги повністю. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує.

В судовому засіданні відповідач та її представник доводи поданого відзиву та наданого розрахунку підтримали, просили врахувати наведений розрахунок заборгованості, доводи щодо нікчемності умови про нарахування комісії, просили позов задовольнити частково.

Суд, вислухавши доводи відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встанови наступне.

24.06.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» є фінансовою установою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про що свідчить копія свідоцтва та копія Витягу з ЄДР, відповідно до розпорядження Нацкомфінпослуг №1593 від 11.05.2017 р. має ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг. Відповідно до п.12 Постанови НБУ №153 від 24.12.2021 року ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), видані Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України, Національним банком та діючі на день прийняття цієї постанови, є чинними та продовжують діяти після набрання чинності цією постановою. Також, позивачем надано копію листа НБУ від 05.01.2023 року щодо підтвердження наявності у позивача діючої ліцензії на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. 14.03.2024 НБУ внесено запис до ДРФУ про переоформлення ліцензії позивачу на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту на ліцензію на діяльність фінансової компанії з правом надання послуги - надання коштів та банківських металів у кредит. Станом на день звернення до суду ліцензія Товариства є чинною.

Щодо процедури укладання договору між позивачем та відповідачем. Згідно з. ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системіта надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 24.06.2023 року направлено відповідачці пропозицію (оферту) укласти договір №255200-КС-002 про надання кредиту. 24.06.2023 року відповідачка прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору про надання кредиту, на умовах визначених офертою.

Зі своєї сторони ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено відповідачці через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-3890, яким відбулось акцептування клієнтом умов оферти, шляхом надсилання Товариству акцепту та підписання договору, на номер телефону НОМЕР_2 (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено.

Таким чином, 24.06.2023 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачкою було укладено договір №255200-КС-002 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до повідомленням Нацкомфінпослуг від 13.02.2019р. «Щодо порядку укладення електронного договору», встановлено, що для Нацкомфінпослуг належним доказом підтвердження укладення фінансовою установою зі споживачем електронного договору може бути посвідчена керівником фінансової установи роздруківка інформації з електронного файлу, що визначає послідовні дії учасників електронної комерції (фінансової установи та споживача) в інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС), якою зафіксовано чітку послідовність (хронологію) всіх дій фінансової установи та споживача щодо укладання електронного договору в інформаційно телекомунікаційній системі, яку фінансова установа використовує для укладення електронних договорів.

Матеріали справи містять послідовність дій клієнта - відповідача у справі щодо укладення Кредитного договору, із детальним відображення всіх дії сторін щодо укладення Кредитного договору в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Візуальна форма послідовності дій клієнта щодо укладення кредитного договору та додаткової угоди була посвідчена директором ТОВ «Бізнес Позика» Гайворонською М.М.

Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 25000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит.

Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,1512369 процентів за кожен день користування кредитом.

Пунктом 2. Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Пунктом 3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору, визначено дата внесення платежу, часткового платежу основної суми, процентів, та сплата комісії. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 25000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , яка позичальником вказана при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті. В свою чергу відповідачка приступила до виконання договору та провела часткову оплату в сумі 40 523,65 грн. Суд враховує викладену правову позицію в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі №338/180/17, щодо не можливості вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами, у постанові Верховного Суду від 23.12.2020 у справі № 127/23910/14-ц щодо наявності часткової сплати боржником боргу є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу, та вважає, що дані дії відповідачки свідчать про визнання договору. Окрім того, всі істотні умови Кредитного договору, тип кредиту, його строк, процентна ставка, комісія за надання кредиту, строк дії кредиту, графік платежів за кредитним договором встановлені не у Правилах надання кредитів чи Паспорті споживчого кредиту (за споживчими кредитами), а у Кредитному договорі, який уклала Відповідач шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». У подальшому в особистому кабінеті клієнта відповідача було розміщено підписаний договір, який наявний в цілодобовому онлайн доступі.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Частиною першою ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Стаття 629 ЦК України регламентує, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ст. 1048 ЦКУ позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною другою ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику (кредит) частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець (кредитодавець) має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати належних йому процентів.

Згідно з ст. 1054 ЦКУ за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1056-1 ЦКУ процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до пункту 2 Договору протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до п. 2.4. Кредитного договору стандартна процентна ставка за Кредитом: в день 2,00000000, фіксована. Знижена процентна ставка за Кредитом: в день 1,15123690, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку.

Згідно з п. 3.2. Кредитного договору протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за Кредитом, нараховуються заставкою вказаною у п. 2.4 Договору на залишок заборгованості по Кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, в залежності від дотримання Позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку№1 до Договору.

Позивачем при подачі позову надано розрахунок суми заборгованості, відповідно до якого зазначено що станом на 12.02.2024 року заборгованість позичальника перед кредитодавцем становить 38750,19 гривень, яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту 17698,23 гривні та суми прострочених платежів по процентах 21051,96 гривень. Відповідач в ході розгляду справи подала суду власний розрахунок суми заборгованості та вважала, що враховуючи часткову сплату нею суми заборгованості в сумі 40 523,65 грн, нікчемність норм укладеного договору про комісію, вона дійсно має заборгованість перед позивачем, але в іншому розмірі 14167,03 гривні (з урахування сплаченої нею комісії, що становить 3750 грн), що складається із заборгованості з тіло кредиту 8494,90 грн, залишку по відсоткам за користування кредитом 5672,17 грн.

Оцінюючи доводи відповідача щодо нікчемності норм договору в частині визначення комісії, суд зазначає наступне. Розмір комісії визначений відповідно до п. 2.5. Кредитного договору в сумі 3750,00 грн. Відповідач погодилась при укладанні договору й щодо встановлення комісії, яка включається до загальних витрат за споживчим кредитом та комісія встановлена саме за надання кредиту, а не за його обслуговування. Комісія носить разовий характер, її розмір є незмінним та встановлюється у самих Кредитних договорах, які укладаються у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» та які підписуються за допомогою одноразових ідентифікаторів. Встановлення обов`язку по сплаті комісії за надання кредиту у кредитних договорах пов`язано з особливостями кредитних договорів Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика». З урахуванням наведеного, суд вважає, що доводи відповідача щодо нікчемності умов договору в цій частині є необґрунтованими, а правова позиція на яку посилається відповідач не підлягає застосуванню в даних правовідносинах.

Суд вважає, що належним є розрахунок наданий саме позивачем, оскільки до пункту 2 Договору протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, що наявна на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. Відповідно до п.5.1. Правил, які у відповідності до пункту 10 Кредитного договору є його невід`ємною частиною, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов Кредитного договору. Тобто, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми кредиту Позичальнику до закінчення терміну дії Договору про надання кредиту (включно), тобто, протягом всього строку кредитування. Суд враховує, що протягом строку кредитування, визначеного в договорі, плата за його користування кредитом нараховувалась на залишок заборгованості по кредиту, з огляду на неналежність виконання відповідачкою зобов`язань. В той же час, наведений розрахунок відповідача не враховує сплату комісії, не враховує порядок нарахування плати за користування Кредитом, вид процентної ставки, що підлягає застосуванню залежно від повернення (або неповернення) кредиту відповідно до встановленого графіку платежів за Кредитним договором.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі та з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором № 481712-КС-001 від 03.12.2023 року в загальному розмірі 115588,10 грн.

Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідачки необхідно стягнути на користь позивача, документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст.ст. 512, 514, 516, 525, 526, 527, 530, 610, 611, 617, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1077, 1084 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 89, 95, 247, 258-259,263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (код ЄДРПОУ - 41084239) заборгованість за кредитним договором № 255200-КС-002 від 24.06.2023 року, яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту в сумі 17698,23 гривень, суми прострочених платежів по процентах в сумі 21051,96 гривень, а всього в розмірі 38750 (тридцять вісім тисяч сімсот п`ятдесят) гривень 19 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (код ЄДРПОУ - 41084239) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.

Повний текст рішення виготовлений 06.10.2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду. У зв`язку із оголошенням вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: суддя О.В. Бугера