Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1580/25

Номер провадження: 2/511/774/25

07 жовтня 2025 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Теренчук Ж. В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника третьої особи Прибилова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області за позовом ОСОБА_1 до Комунальної установи «Роздільнянський центр освіти», треті особи Роздільнянська міська рада Одеської області, Комунальний заклад «Роздільнянський міський ліцей №1 Роздільнянської міської ради Одеської області» про виплату середньої заробітної плати на період працевлаштування,

в с т а н о в и в:

Зміст позовної заяви.

В травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Роздільнянського районного суду Одеської області з вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнила 12.06.2025 року, у якому просить стягнути з Комунальної установи «Роздільнянський центр освіти» на її користь середній заробіток на період працевлаштування, але не більше ніж на три місяці, на підставі ст.184 КЗпП України після звільнення її з роботи в період вагітності в розмірі 23 111,11 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона працювала в Комунальному закладі «Роздільнянський навчально-виховний комплекс «Школа-гімназія» №1 Роздільнянської міської ради Одеської області на посаді вчителя інформатики з 01.09.2021 року, а Наказом в.о. директора цього закладу її було звільнено з посади вчителя інформатики у зв`язку із закінченням терміну трудового договору згідно п.2 ст.36 КЗпП України. Між тим на день звільнення вона була вагітна, вважала звільнення незаконним і звернулась з позовом до суду.

Рішенням Роздільнянського районного суду від 27.09.2023 року по справі № 511/1369/23 було задоволено її позов до Комунального «Роздільнянський міський ліцей № 1 Роздільнянської міської ради Одеської області», Роздільнянської міської ради Одеської області та зобов`язано відповідача Комунальному закладі «Роздільнянський навчально-виховний комплекс «Школа-гімназія» №1 Роздільнянської міської ради Одеської області» її працевлаштувати, а з відповідача Роздільнянської міської ради стягнено середній заробіток за три місяці на період працевлаштування.

Між тим постановою Одеського апеляційного суду від 10.04.2024 року рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 27 вересня 2023 року скасовано в частині стягнення середнього заробітку з Роздільнянської міської ради Одеської області, так як позов пред`явлено до неналежного відповідача.

В подальшому рішення Одеського апеляційного суду набрало законної сили і було виконано. Її було працевлаштовано на посаду вчителя фізики з неповним тижневим навантаженням 2 години на тиждень з 04.06.2024 року. Однак їй повинні виплатити середній заробіток на період працевлаштування за три місяці .

Оскільки її не було працевлаштовано на роботу до 04.06.2024 року , і до цього часу вона не працювала на підприємстві, то середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов?язана відповідна виплата. Згідно наданого нею розрахунку просила стягнути з відповідача середній заробіток за три місяці в розмірі 23111, 11 грн, взявши для розрахунку її заробітну плату за травень і квітень 2024 року.

При цьому вважає, що належним відповідачем щодо стягнення середнього заробітку є саме відповідач, так як між Роздільнянською міською радою Одеської області та Відповідачем було укладено Договір про обслуговування навчального закладу Комунальний заклад «Роздільнянський міський ліцей № 1 Роздільнянської міської ради Одеської області» від 17 лютого 2025 року.

Відповідно до п. 1.1 даного Договору Комунальний заклад «Роздільнянський міський ліцей № 1 Роздільнянської міської ради Одеської області» доручає КУ «Роздільнянський центр освіти» здійснювати ведення бухгалтерського обліку фінансово-господарської діяльності та звітності по виконанню кошторису видатків закладу освіти Роздільнянської міської ради, якій утримується за рахунок державного та місцевого бюджетів та здійснює розрахунок по заробітній платі працівникам навчального закладу.

Тобто, саме Комунальна установа «Роздільнянський центр освіти» здійснює нарахування та виплату заробітної плати працівникам навчального закладу, а саме працівникам Комунального закладу «Роздільнянський міський ліцей № 1 Роздільнянської міської ради Одеської області», саме за розрахунками заробітної плати даної установи Відділ освіти здійснює замовлення бюджетних коштів з освітньої субвенції, що виділена з державного бюджету Роздільнянській міській територіальній громаді для оплати праці педагогічних працівників.

Процесуальні документи у справі.

23 червня 2025 року надійшло письмове клопотання від третьої особи Роздільнянської міської ради Одеської області, в яких Роздільнянська міська рада Одеської області просила відмовити в задоволенні позову.

Свою позицію обгрунтували тим, що не погоджуються з розрахунком розміру виплати. Згідно поданої ОСОБА_1 довідки про доходи, середньоденна заробітна плата позивача становить 323,28 грн. (заробітна плата за квітень 2022 року травень 2022 року становить 13901,08 грн: 43 д.). Виходячи із цього стягнення за три місяці (червень - серпень - 64 д.) вимушеного прогулу в сумі 20689,92 грн, з яких підлягають відрахуванню податки та інші обов`язкові платежі. Ці обставини вже були встановлені судовим рішеннями у справі №511/1369/23, стосуються безпосередньо позивача та мають пряме відношення до предмету спору у даній справі.

Також зазначили, що ОСОБА_1 звільнено з посади вчителя інформатики з 24.05.2022 року, а тому саме з цього часу у ОСОБА_1 виникло право на звернення до суду з відповідним позовом щодо захисту порушеного трудового права.

02.06.2022 року ОСОБА_1 звернулась з позовом про незаконне звільнення, поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу. Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 13.02.2023 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову. Рішення не оскаржувалось та набрало законної сили.

18.05.2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про виконання зобов`язання із працевлаштування та стягнення середнього заробітку. Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.09.2023 року було зобов`язано КЗ «Роздільнянський міський ліцей № 1 Роздільнянської міської ради Одеської області» працевлаштувати ОСОБА_1 , а в частині стягнення середнього заробітку постановою Одеського апеляційного суду від 10.04.2024 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

10.04.2024 року ОСОБА_1 було працевлаштовано до КЗ «Роздільнянський міський ліцей № 1 Роздільнянської міської ради Одеської області» за рішенням суду від 27.09.2023 року і у ОСОБА_1 вже виникло право на звернення до суду з вимогою про стягнення виплат в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 233 КЗпП.

З даним позовом ОСОБА_1 звернулась до суду 19.05.2025 року, тобто більше ніж через рік після встановлення факту порушення її трудового права рішенням суду від 27.09.2023 року (набрало законної сили 10.04.2024 року), та майже три роки з моменту звільнення. ОСОБА_1 до позовної заяви не надано жодного доказу на підтвердження поважності такого тривалого не звернення до суду з відповідним позовом за захистом своїх трудових прав. Вважають, що поважних підстав для поновлення пропущеного строку для звернення до суду у ОСОБА_1 не має, а тому в задоволенні позову слід відмовити, в зв`язку з пропуском строку позовної давності. (а.с. 56-59)

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 21 травня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк на для усунення недоліків. (а.с.43)

Ухвалою суду від 18 червня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання.(а.с.53)

Ухвалою суду від 14 серпня року витребувано докази на підставі ст.84 ЦПК України за клопотанням позивача. (а.с.73)

Позиції сторін в судовому засіданні .

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні просила позов задовольнити. Підтримала свої позовні вимоги до відповідача, мотивуючи свою позицію тим, що вона обізнана про те, що саме відповідач Комунальна установа "Роздільнянський центр освіти" є належним відповідачем у даному спорі, а тому вона позовних вимог до ліцею не пред"являє.

Представник третьої особи Роздільнянської міської ради Одеської області Прибилов Олександр Олександрович просив в задоволенні позову відмовити. При цьому зазначив, що у випадку, якщо суд прийде до висновку про задоволення позову, то у справі заявлений належний відповідач.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились будучи належним повідомлені про дату час та місце розгляду справи.

Суд вважає за можливе розгляд справи провести за даною явкою.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Наказом директора Комунального закладу «Роздільнянський навчально-виховний комплекс «Школа-гімназія» №1 Роздільнянської міської ради Одеської області від 30.08.2021р. №95-К ОСОБА_1 було призначено на посаду вчителя інформатики з 01.09.2021 р. до кінця навчального року на підставі заяви ОСОБА_1 .

Наказом в.о.директора Комунального закладу «Роздільнянський навчально-виховний комплекс «Школа-гімназія» №1 Роздільнянської міської ради Одеської області від 24.05.2022р. № 53-К ОСОБА_1 звільнено з посади вчителя інформатики у зв`язку із закінченням терміну трудового договору згідно п.2 ст.36 КЗпП України з виплатою компенсації за 42 дні.

Оскільки на момент звільнення згідно медичної довідки - висновку ЛКК №138 від 23.05.2022 року ОСОБА_1 перебувала в стані вагітності , то за зхистом своїх прав, передбачених ст.184 КЗпП України щодо обов"язкового працевлаштування та виплати їй середнього заробтку на період працевлаштування звернулась з позовом до суду.

Рішенням Роздільнянського районного суду від 27.09.2023 року по справі №511/1369/23 позов ОСОБА_1 Комунального «Роздільнянський міський ліцей № 1 Роздільнянської міської ради Одеської області, Роздільнянської міської ради Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Відділ освіти Роздільнянської міської ради, про виконання зобов`язання із працевлаштування та стягнення заробітку за три місяці задоволено повністю. (а.с.5)

Дане рішення суду змінено Постановою Одеського апеляційного суду від 10.04.2024 року, рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 27 вересня 2023 року скасовано в частині стягнення середнього заробітку з Роздільнянської міської ради Одеської області, так як позов в цій частині пред`явлено до неналежного відповідача, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. В подальшому рішення Одеського апеляційного суду набрало законної сили.(а.с.13)

З 04.06.2024 року на виконання рішення суду ОСОБА_1 , було працевлаштовано на посаду вчителя фізики з неповним тижневим навантаженням 2 години на тиждень, що підтверджується копією наказу № 65-K від 03.06.2024 року.(а.с.41)

Нормативно-правове обгрунтування та висновки суду.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи , вивчивши матеріали справи, давши оцінку обгрунтованості заявлених позовних вимог прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

У відповідності до вимог статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить засадам цивільного законодавства.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Так положеннями статті 184 КЗпП України визначено істотні пільги для жінок, які мають дітей і для вагітних жінок.

Відповідно до частини третьої статті 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179 КЗпП України), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Обов`язкове працевлаштування жінок зазначених категорій здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору.

Так, розглядаючи даний спір , суд вважає за необхідне послатися на постанову ВП ВС від 16.05.2018 року у справі №759/19440/15-ц, відповідно до якої суд роз`яснив специфіку звільнення вагітних жінок з роботи і зазначив, що звільнення жінок, зазначених у частині третій статті 184 КЗпП України, у зв`язку із закінченням строку трудового договору має свої особливості.

Таке звільнення можливе, на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України, зокрема, вагітних жінок провадиться з обов`язковим працевлаштуванням, однак власник зобов`язаний при цьому працевлаштувати жінку на цьому ж або іншому підприємстві відповідно до її фаху. Розрив у часі між звільненням і працевлаштуванням у цьому випадку не допускається. Однак відносини між власником (підприємством) і працівницею з дня закінчення строку трудового договору мають істотну специфіку. Передбачено збереження за жінкою на період працевлаштування середньої заробітної плати, однак не більше ніж на три місяці з дня закінчення строкового трудового договору.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 до розгляду даного спору вже зверталася до суду з позовними заявами, по яким були ухвалені судові рішення, які набрали законної сили.

В свою чергу процесуальне судочинство визначає, що обставини, встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини. Отже, факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили не підлягають доведенню в іншій справі (постанова Верховного Суду у справі № 234/16272/15-ц).

При цьому переоцінка встановлених судами обставин нівелює правове значення судового рішення та створює можливості для прийняття судами діаметрально протилежних судових актів з одних і тих самих питань, що не лише негативно відображається на якості правосуддя, а й суперечить сутності правової держави.

В українській правовій системі діє принцип правової визначеності, відповідно до якого рішення суду не повинні протиставлятися одне одному в результаті повторного дослідження вже встановлених обставин, які виступають основою нового судового рішення.

Оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, тому вищевказані обставини встановлені рішенням суду не підлягають доказуванню.

Так попередніми рішеннями судів встановлені наступні обставини, які не підлягають доказування при розгляді даної справи, а саме:

-правомірність звільнення ОСОБА_1 на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України та відсутність підстав для поновлення її на посаді вчителя інформатики Комунального закладу «Роздільнянський навчально-виховний комплекс «Школа-гімназія» №1 Роздільнянської міської ради Одеської області та відсутність підстав для стягнення на її користь заробітку за час вимушеного прогулу встановлено рішенням Роздільнянського районного суду від 13.02.2023р., яке сторонами не оскаржувалося та набрало законної сили 28.03.2023 р;

-рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.09.2023 року у справі №511/1369/23, яке частково змінено ухвалою Одеського апеляційного суду від 10.04.2024 року підтверджено факт, що на час звільнення у зв`язку із закінченням строку трудового договору позивач була вагітною, то після її звільнення у школи гімназії виник обов`язок щодо її працевлаштування відповідно до вимог частини третьої статті 184 КЗпП України та зобов`язано Комунальний заклад «Роздільнянський міський ліцей № 1 Роздільнянської міської ради Одеської області», працевлаштувати ОСОБА_1 та виплатити середню заробітну плату у продовж трьох місяців, оскільки цей обов`язок, визначений частиною третьою статті 184 КЗпП України, однак Комунальним закладом «Роздільнянський міський ліцей № 1 Роздільнянської міської ради Одеської області» не виконано.

Відтак судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 має право на отримання середнього заробітку за три місяці на період працевлаштування після звільнення її з роботи в період вагітності, так як працевалштована була лише з 04.06.2024 року.

Виходячи із цього позивачка просить стягнути на її користь середній заробіток за три місяці червень серпень 2024 року за 65 робочих днів виходячи з середньоденного заробітку 355,56 грн в сумі 23111, 11 грн з відповідача, так як між Роздільнянською міською радою Одеської області та КУ «Роздільнянський центр освіти» було укладено Договір про обслуговування навчального закладу Комунальний заклад «Роздільнянський міський ліцей № 1 Роздільнянської міської ради Одеської області» від 17 лютого 2025 року.

Відповідно до п. 1.1 даного Договору Комунальний заклад «Роздільнянський міський ліцей № 1 Роздільнянської міської ради Одеської області» доручає КУ «Роздільнянський центр освіти» здійснювати ведення бухгалтерського обліку фінансово-господарської діяльності та звітності по виконанню кошторису видатків закладу освіти Роздільнянської міської ради, якій утримується за рахунок державного та місцевого бюджетів та здійснює розрахунок по заробітній платі працівникам навчального закладу.

Однак суд вважає , що в даному спорі позов пред`явлено до неналеженого відповідача і висновок суду обґрунтовується наступним.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. ( постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі №523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 березня 2021 року у справі № 731/115/20 (провадження № 61-15526св20) зазначено, що «встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Озерянського ЗЗСО І-ІІІ ступенів, яка є юридичною особою. Відповідно, на Озерянський ЗЗСО І-ІІІ ступенів як роботодавця покладено передбачений статтею 21 КЗпП України обов`язок виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи. Згідно із приписами статті 80 Цивільного кодексу України юридична особа наділена цивільною правоздатністю і дієздатністю та може бути позивачем та відповідачем у суді. У відповідності до положень статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном. Учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом. ОСОБА_1, як позивач, просив суд, крім іншого, поновити його на посаді директора Озерянського ЗЗСО І-ІІІ ступенів з 14 лютого 2020 року, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за період затримки розрахунку. Із змісту вказаних вимог убачається, що вони стосуються прав та обов`язків Озерянського ЗЗСО І-ІІІ ступенів, як особи, за рахунок якої можливо задовольнити ці позовні вимоги. Разом із тим, Озерянський ЗЗСО І-ІІІ ступенів не був залучений до участі у справі в якості відповідача (співвідповідача)».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 березня 2020 року у справі № 401/3088/17 (провадження № 61-44227св18) зазначено, що «згідно зі статтею 21 КЗпП України належним відповідачем у справі за позовом про оплату праці є та юридична особа (підприємство, установа, організація), з якою позивачем укладено трудовий договір. Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи судові рішення по суті спору не звернули увагу, що ОСОБА_1 заявила свої вимоги про поновлення на роботі, скасування наказу про звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, грошової винагороди за сумлінну працю та відшкодування моральної шкоди завданої незаконним звільненням не до юридичної особи з якою перебувала у трудових відносинах Великоандрусівської загально-освітньої школи І-ІІІ ступенів, правонаступником, якої після реорганізації є КЗ «Навчально-виховний комплекс «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад», а до Великоандрусівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області та голови комісії з реорганізації ОСОБА_9. При цьому будь-які рішення сільської ради не були предметом оскарження в межах розглядуваної справи, а ОСОБА_9 у спірних правовідносинах, у тому числі при прийнятті оспорюваного наказу про звільнення ОСОБА_1 діяла не від власного імені, а як керівник навчального закладу - школи. Належним відповідачем за вимогами ОСОБА_1 про поновлення на роботі, скасування наказу про звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, грошової винагороди за сумлінну працю та відшкодування моральної шкоди завданої незаконним звільненням мав бути роботодавець - Великоандрусівська загально-освітня школа І-ІІІ ступенів, яка на час пред`явлення позову мала статус юридичної особи, а в подальшому її правонаступник, яким після реорганізації став КЗ «Навчально-виховний комплекс «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 листопада 2022 року у справі № 733/1093/21 (провадження № 61-5550св22) вказано, що «при зверненні із позовом ОСОБА_2 просила, зокрема, стягнути з Більмачівської гімназії Ічнянської міської ради середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із 31 серпня 2021 року до дня поновлення на роботі; при відмові у задоволенні позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу апеляційний суд зазначив, що фінансове забезпечення Більмачівської гімназії Ічнянської міської ради, в тому числі виплату заробітної плати, покладено на відділ освіти Ічнянської міської ради, який не було залучено до участі у справі співвідповідачем; апеляційний суд не врахував, що ОСОБА_2 перебувала у трудових відносинах із Більмачівською гімназією Ічнянської міської ради і саме на Більмачівську гімназію Ічнянської міської ради як роботодавця покладено передбачений статтею 21 КЗпП України обов`язок виплачувати працівникові заробітну плату; за таких обставин суд апеляційної інстанції зробив помилковий висновок про те, що належним відповідачем за вимогою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є відділ освіти Ічнянської міської ради».

Також відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах саме із Комунальним закладом «Роздільнянський навчально-виховний комплекс «Школа-гімназія» №1 Роздільнянської міської ради Одеської області", оскаржувані нею накази були видані директором цього навчального закладу, а КЗпП України саме на роботодавця, а в даному випадку на Комунальний заклад «Роздільнянський навчально-виховний комплекс «Школа-гімназія» №1 Роздільнянської міської ради Одеської області поклав обов`язок щодо виплати працівникові заробітної плати, а тому суд вважає, що належним відповідачем у даному спорі є саме Комунальний заклад «Роздільнянський навчально-виховний комплекс «Школа-гімназія» №1 Роздільнянської міської ради Одеської області», який є юридичною особою і який у даному спорі залучений позивачем лише в якості третьої особи.

Не спростовує даного висновку суду і та обставина, що вказаний заклад освіти самостійно бухгалтерський облік не ведуть, заробітну плату працівникам не нараховують.

Фактично судом було встановлено, що між Роздільнянською міською радою Одеської області та КУ «Роздільнянський центр освіти» було укладено Договір про обслуговування навчального закладу Комунальний заклад «Роздільнянський міський ліцей № 1 Роздільнянської міської ради Одеської області» від 17 лютого 2025 року.

Відповідно до п. 1.1 даного Договору Комунальний заклад «Роздільнянський міський ліцей № 1 Роздільнянської міської ради Одеської області» доручає КУ «Роздільнянський центр освіти» здійснювати ведення бухгалтерського обліку фінансово-господарської діяльності та звітності по виконанню кошторису видатків закладу освіти Роздільнянської міської ради, якій утримується за рахунок державного та місцевого бюджетів та здійснює розрахунок по заробітній платі працівникам навчального закладу.

Тобто в даному випадку даний заклад освіти обслуговується централізованою бухгалтерією.

Відповідно до п.24 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» №845 від 03.08.2011 року стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник (відкриті рахунки), або за його місцезнаходженням документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

Якщо боржник обслуговується централізованою бухгалтерією, зазначені документи подаються до органу Казначейства, в якому відкрито рахунки відповідної бюджетної установи, при якій створена така централізована бухгалтерія (далі - централізоване обслуговування боржника).

В судових засіданнях у справі суд роз`яснював двічі позивачці її право на залучення до участі у справі в якості співвідповідача Комунального закладу «Роздільнянський міський ліцей № 1 Роздільнянської міської ради Одеської області», так як висновки про те, що у спорі щодо стягнення середнього заробітку належним відповідачем є навчальний заклад вже було зазначено в ухвалі Одеського апеляційного суду.

Так зокрема, дотримуючсиь принципу диспозитивності, в судовому засіданні 21.07.2025 року та в останньому судовому засіданні суд запропонував позивачеві визначитися з колом відповідачів, роз`яснив право на звернення по даному питанню за юридичною допомогою, між тим позивач залучати вказану заінтересовану особу Комунальний заклад «Роздільнянський міський ліцей № 1 Роздільнянської міської ради Одеської області» в якості співвідповідача відмовилася, після оголошеної судом перерви у першому судовому засіданні та в останньому судовому засіданні позовна вимога про стягнення середнього заробітку до Комунального закладу «Роздільнянський міський ліцей № 1 Роздільнянської міської ради Одеської області» позивачем не пред`явлена.

В свою чергу пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою відмови у позові, а тому у задоволенні позову ОСОБА_1 належить відмовити, так як позов пред`явлено до неналежного відповідача.

Керуючись ст.4, 81, 89, 141, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунальної установи «Роздільнянський центр освіти", треті особи Роздільнянська міська рада Одеської області, Комунальний заклад «Роздільнянський міський ліцей №1 Роздільнянської міської ради Одеської області» про виплату середньої заробітної плати на період працевлаштування,- відмовити.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст виготовлено та підписано суддею 07.10.2025 року.

Суддя Ж. В. Теренчук