Справа № 127/7120/25
Провадження № 2/127/1309/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого судді Жмудя О.О., при секретарі судового засідання Чех А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін) цивільну справу запозовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.02.2022 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №101064989.

16.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №160722024, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників, в тому числі і до відповідача. Відповідно до реєстру боржників від 16.07.2024 до договору факторингу 160722024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 12432,75 грн, з яких: 10239,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1023,75 грн - сума заборгованості за відсотками, 1170,00 грн сума заборгованості за неустойкою.

Таким чином, відповідач має непогашену заборгованості перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №101064989 в розмірі 12432,75 грн.

20.06.2023 між ТОВ «Фінансовою компанією «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №78397537.

14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21 у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників, в тому числі і до відповідача.

Відповідно до Реєстру боржників №20 від 20.03.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 37762,97 грн, з яких: 10950,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 26812,97 грн - заборгованість за відсотками.

Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість: за кредитним договором № 101064989 в сумі 12432,75 грн; за договором позики № 78397537 в сумі 37762,97 грн, в загальному розмірі 50195,72 грн, а також судові витрати.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2025 справу № 127/7120/25 передано на розгляд судді Вінницького міського суду Вінницької області Короля О.П.

Ухвалою суду 24.03.2025 призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін, призначено розгляд справи по суті. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду Вінницького міського суду Вінницької області Цибка О.В. від 05.06.2025 №71/25 цивільну справу № 127/7120/25 передано на повторний автоматизований розподіл, у зв`язку з звільненням з посади судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_2 на підставі заяви про відставку.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2025 справу № № 127/7120/25 передано на розгляд судді Вінницького міського суду Вінницької області Жмудю О.О.

Ухвалою суду від 06.06.2025 призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено розгляд справи по суті.

01.07.2025 представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Грабік М.С. подав відзив на позовну заяву. У відзиві зазначив, що заборгованість за договорами нарахована поза межами строку кредитування, а тому сума яку просить стягнути позивач безпідставна і необґрунтована, у зв`язку з чим в задоволенні позову просив відмовити та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу. З чого слідує, що не спростування Відповідачем презумпції правомірності Кредитного договору - всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення Кредитного договору, підлягають виконанню.

08.07.2025 представником позивача подано відповідь на відзив, в якій зазначає, що кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, а тому укладання між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Доказів протилежного відзив на позовну заяву не містить. Відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості, оскільки кредитний договір є дійсним та ніким не оскаржений, а тому позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. Надані позивачем докази є належними, допустимими та достатніми для підтвердження надання/перерахування коштів позичальнику та обґрунтування розміру заборгованості відповідача за Кредитним договором, отже позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» є законними та обґрунтованими. Позивач не погоджується з розміром правової допомоги, адже їх розмір встановлений на власний розсуд та належним чином необґрунтований. Також, на думку позивача, вартість правової допомоги є значно завищеною та не відповідає критеріям реальності наданих адвокатських послуг та розумності їх вартості. З огляду на вищевикладене позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви зазначено про розгляд справи у його відсутність.

Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Від представника відповідача адвоката Грабіка М.С. надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача, в задоволенні позовних вимог просили відмовити з підстав, викладених у відзиві.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 207, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 628, 629, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України.

Судом встановлено, 16.02.2022 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит (індивідуальна частина) № 101064989, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 11700,00 грн строком на 67 днів з 16.02.2022 до 24.04.2022. Відповідно до п.п. 1.5.1 комісія за надання кредиту: 1170,00 грн, яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Пунктом 1.5.2 передбачено, що проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 1023,75 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Відповідно до 1.5.3 договору проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 35100,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 5,00 відсотків річних від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.

Вказаний кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який генерується та надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність - комбінацію цифр і літер або тільки цифр, або тільки літер) для підписання цих кредитних договорів/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про їх укладення (акцепту) (п.6.1-6.2 кредитних договорів).

Відповідно до п. 2.1 кредитного договору, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням картки НОМЕР_1 *01.

Позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту, сплачувати проценти за користування кредитом та комісію в розмірі та у терміни, що встановлені у Графіку платежів, наведеному у Додатку №1 до Договору, що є невід`ємною частиною Договору.

Підписавши цей договір, відповідач підтвердив, що ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та Правил. Також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами даного договору (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів).

Додаток № 1 до договору про споживчий кредит №101064989 від 16.02.2022 містить графік платежів, який передбачає: дату видачі кредиту 16.02.2022, дату повернення платежу 24.04.2022, кількість днів у розрахунковому періоді - 67, суму кредиту за договором 11700,00 грн, проценти за користування кредитом 36123,75 грн, комісію за надання кредиту 1170,00 грн, реальну річну процентну ставку 1736%, загальну вартість кредиту 48993,75 грн.

16.02.2022 відповідач ознайомився із паспортом споживчого кредиту №101064989, який містить інформацію про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткову інформацію та інформацію про інші важливі правові аспекти. Даний паспорт споживчого кредиту був підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, чим підтвердив те, що він ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовною загальною вартістю кредиту, підтвердив отримання ним відповідних роз`яснень та необхідної інформації.

Банк виконав свої обов`язки за кредитним договором №101064989 від 16.02.2022 належним чином, шляхом перерахування коштів на рахунок відповідача, зазначений в договорі, що підтверджується копією платіжного доручення №39951958 від 16.02.2022, згідно якого ОСОБА_1 на кредитний рахунок №414962*01 було перераховано 11700,00 грн, призначення платежу «кошти згідно договору №101064989.

16.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №16072024 відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт ТОВ «Мілоан» відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Відповідно до 1.2 договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

16.07.2024 сторони договору факторингу підписали та скріпили печатками акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №16072024 від 16.07.2024.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №16072024 від 16.07.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит на суму 12432,75 грн, з яких: 10239,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1023,75 грн - сума заборгованості за відсотками, 1170,00 грн - сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня).

Згідно платіжної інструкції №366 від 19 липня 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» перерахувало на рахунок ТОВ «Мілоан» 4978783,66 грн за відступлення прав вимоги за договором факторингу №16072024 від 16 липня 2024 року.

20.06.2023 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 був укладений договір позики №78397537. Відповідно до його умов ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується передати ОСОБА_1 у власність грошові кошти у розмірі 12000,00 грн шляхом перерахування на її банківський рахунок із використання реквізитів електронного платіжного засобу позичальника. Строк позики - 14 днів, останній день повернення позики 04.07.2023. Процентна ставка 2,5% (фіксована), яка діє протягом строку договору, визначеного п.п.2.2 п. 2 Договору. Процентна ставка за понадстрокове користування Позикою (її частиною) за день 2,70 %. Пеня в день 2,7%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 790,76 %. Орієнтовна загальна вартість позики 13050,00 грн.

Підписавши вказаний договір, відповідач підтвердив, що на момент підписання договорів вивчив ці договори та Правила надання грошових коштів у позику за допомогою веб-сайту та мобільного додатку (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщений на сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, йому зрозумілі (п. 5.3 договору).

Вказаний договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Законом України «Про електронну комерцію».

Інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною договору (п. 28 договору).

Як слідує з матеріалів справи вказаний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, який був надісланий ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на вказану позичальником електронну пошту, на підтвердження чого у ідентифікаційній частині договорів міститься коди ідентифікатора відповідача CCmf7EDKue, який є безпосереднім підписом відповідача.

Ідентифікаційна частина договору позики в Розділі «Позичальник» містить ідентифікуючі дані ОСОБА_1 , в тому числі зазначено рахунок позичальника № НОМЕР_2 .

14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ», за плату, а останнє приймає права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, за кредитними договорами, укладеними між кредитором і боржниками.

Відповідно до п. 1.2 вищевказаного договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників, клієнт відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому - передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною договору.

Крім того, сторонами договору факторингу укладено ряд додаткових угод: 28.07.2021 додаткову угоду №2 до договору факторингу, внісши зміни до п.1.3 договору щодо порядку повідомлення боржників; 13.06.2022 додаткову угоду №7, 20.03.2024 додаткову угоду №21 до договору факторингу.

Сторони договору факторингу 20.03.2024 підписали акт прийому-передачі реєстру боржників №20 від 20.03.2024, скріпивши їх печатками.

Відповідно до витягу з реєстру боржників №20 від 20.03.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до відповідача за договором позики №78397537 в сумі 37762,97 грн, з яких: 10950,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 26812,97 грн - сума заборгованості за відсотками.

Згідно платіжної інструкції №21044 від 23.03.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» перерахувало на рахунок ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 4119952,78 грн за відступлення прав вимоги згідно Додаткової угоди №21 від 20 березня 2024 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054, ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно із ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої особи (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи.

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Згідно приписів ст. ст. 514 та 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №101064989 суд зазначає наступне.

Пред`являючи позов до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №101064959 від 16.02.2022, новий кредитор посилався на те, що позичальник після заміни кредитора у зобов`язанні борг не погасив, має невиконані зобов`язання з погашення тіла кредиту, зі сплати процентів, а також комісії.

Суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту та нарахованими відсотками за користування кредитом, оскільки матеріалами справи встановлено неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань відповідно до умов укладеного кредитного договору в цій частині.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені кредитним договором, не виконав, суд знаходить позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками за користування кредитом, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення комісії в розмірі 1170,00 грн, то суд враховує, що відповідно до частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, що діяла на час укладення кредитного договору, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №363/1834/17 зроблено висновок про те, що банк не міг стягувати плату за управління кредитом, адже такі дії не є банківською послугою, яку замовив позичальник.

Враховуючи те, що кредит надавався відповідачу на споживчі потреби, а Товариство не мало права встановлювати плату за дії, які вчиняє на власну користь, адже отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами, то така умова договору є нікчемною та не потребує визнання недійсною. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача комісії в сумі 1170,00 грн пов`язаної з наданням кредиту є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Отже, з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором №101064989 від 16.02.2022 в розмірі 11262,75 грн, з яких: 10239,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1023,75 грн. - заборгованість за відсотками.

Щодо стягнення заборгованості за договором позики №78397537 від 20.06.2023 суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).

Частина перша статті 514 ЦК України регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто, відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором.

Відступлення права вимоги за своїм змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Вказані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі №914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу.

У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.

Верховний Суд у постанові від 14 червня 2023 року у справі № 755/15965/17 зазначив, що дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі №910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення ч. 1 ст. 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Як зазначалося згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

У відповідності до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу має бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Матеріалами справи встановлено, що договір позики № 78397537 між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено 20.06.2023, натомість договір факторингу № 14/06/21, за яким ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» відступило право вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ», був укладений 14 червня 2021 року, тобто, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником ОСОБА_1 ..

Відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору факторингу від 14 червня 2021 року, а тому позивач право вимоги відносно ОСОБА_1 , як боржника у зобов`язанні, не набув.

Отже, виходячи з вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин справи, зокрема те, що кредитним договором № 4857866 укладеним між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 20.06.2023 не порушуються права і законні інтереси ТОВ «ФК «ЄАПБ», суд доходить висновку, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не має права вимагати від ОСОБА_1 сплати заборгованості за вказаним вище кредитним договором та є неналежним позивачем.

Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2040/20).

Разом з тим, суд зазначає, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, але це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17).

Із вказаного слідує, що вимога на момент укладення договору мала би бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» щодо ОСОБА_1 на момент укладення договору факторингу 14 червня 2021року не було, та сторони не могли передбачити, що 20.06.2023 цим товариством буде укладено кредитний договір з відповідачкою.

Таким чином суд прийшов до висновку, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не довело порушення його прав ОСОБА_1 та наявність права звернення в суд з позовом до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором №78397537 від 20.06.2023, який укладений після відступлення первісним кредитором права вимоги за кредитом на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ», а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 37762,97 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує таке.

За змістом ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат суд виходить з такого.

З огляду на те, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача потрібно стягнути судові витрати зі сплати позивачем судового збору (в розмірі 739,74 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог (3028,00 грн х 22,43 % = 739,74 грн).

Згідно із ч. 2 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

З матеріалів цивільної справи встановлено, що відповідач на підтвердження витрат на правничу допомогу надав: копію Договору про надання правничої допомоги від 17.06.2025, укладеного між Адвокатом Грабіком М.С. та ОСОБА_1 , відповідно до п. 4.1., 4.2 якого визначено, що за надані послуги з правової допомоги, клієнт сплачує адвокату плату у розмірі 5000,00 грн; акт здачі-приймання робіт (надання послуг), відповідно до якого ФОП ОСОБА_3 надав ОСОБА_1 юридичні послуги у вигляді підготовки відзиву та участі у справі №127/7120/25 на суму 5000,00 грн.

Суд вважає, що позивачем надано необхідні докази про понесення судових витрат в загальному розмірі 5000,00 гривень.

Питання розподілу судових витрат потрібно вирішити відповідно до наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства, зокрема, положень ст. 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого, враховуючи ціну позову 50195,72 грн та його задоволення у розмірі 11262,75 грн (отже пропорція становить 24,43 % до 75,57 %) - суд дійшов висновку про відшкодування судових витрат позивачем на користь відповідача в сумі 3787,50 грн (5000,00 грн х 75,57%).

Також суд зауважує, що суд ухвалював рішення за відсутності учасників справи. Відповідно до положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На відповідне застосування вказаних положень також звернула увагу Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 5 вересня 2022 року в справі №1519/2-5034/11.

Керуючись ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 550, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, ст. 76-81, 141, 263-265, 279-282, 354 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Кредитним договором №101064989 у розмірі 11262,75 грн (одинадцять тисяч двісті шістдесят дві гривні сімдесят п`ять копійок), з яких: 10239,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1023,75 грн - сума заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» витрати на оплату судового збору в сумі 739,74 грн (сімсот тридцять дев`ять гривень сімдесят чотири копійки).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 3787,50 грн (три тисячі сімсот вісімдесят сім гривень п`ятдесят копійок) у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

В решті вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , остання відома адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 29.09.2025.

Суддя О.О. Жмудь