Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1154/25
Провадження № 2/376/935/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року Сквирський районний суд Київської області у складі:

Головуючого судді - Коваленка О.М.

за участю секретаря - Щур Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Сквирської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

В обґрунтування позову позивач вказала, що її батько ОСОБА_2 залишив заповіт, посвідчений 23.01.2024 приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Климчук Ларисою Павлівною, зареєстровано у реєстрі за № 64, на все своє майно на ім`я ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Після його смерті відкрилася спадщина у складі: житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 51,4 кв.м, житловою площею 22,4 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами; земельної ділянки площею 3,5400 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробвицтва, розташованої на території Сквирської міської ради Білоцерківського району Київської області, колишня територія Малолисовецької сільської ради Сквирського району Київської області, кадастровий номер земельної ділянки: :04:011:0006.

Позивач як спадкоємець прийняла частину спадкового майна, що належало ОСОБА_2 , а саме: земельну ділянку площею 3,5400 га, кадастровий номер земельної ділянки: :04:011:0006, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 08.11.2024, зареєстровано у реєстрі № 1-3405.

У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок відмовлено, оскільки спадкоємцем на підтвердження факту належності майна спадкодавцеві не надано жодних документів, про що видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.04.2025.

Однак, згідно виписки із погосподарської книги на 2021-2025 роки села Малі Лисівці Білоцерківського району Київської області від 01.04.2025 № 82, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , рахується за ОСОБА_2 .

Встановлення юридичного факту необхідно позивачу для належного оформлення спадкових прав.

Іншим чином захистити свої права та інтереси, окрім як звернутися до суду з даним позовом позивач не може, тому просить заявлені вимоги задовольнити.

З урахуванням викладеного позивач просить суд:

-встановити факт, що житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 51,4 кв.м, житловою площею 22,4 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, належав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-визнати за ОСОБА_1 , право власності у порядку спадкування за законом нажитловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 51,4 кв.м, житловою площею 22,4 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, що належав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити.

Представник відповідача Сквирської міської ради у судове засідання не з`явився, до суду звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутності, позов залишив на розсуд суду.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).

Зважаючи на викладене, суд уважає за можливе розглянути справу за відсутності її учасників.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 залишила заповіт, посвідчений 23.01.2024 приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Климчук Ларисою Павлівною, зареєстровано у реєстрі за № 64, на все своє майно на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Після його смерті відкрилася спадщина у складі: житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 51,4 кв.м, житловою площею 22,4 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами; земельної ділянки площею 3,5400 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробвицтва, розташованої на території Сквирської міської ради Білоцерківського району Київської області, колишня територія Малолисовецької сільської ради Сквирського району Київської області, кадастровий номер земельної ділянки: :04:011:0006.

Позивач як спадкоємець прийняла частину спадкового майна, що належало ОСОБА_2 , а саме: земельну ділянку площею 3,5400 га, кадастровий номер земельної ділянки: :04:011:0006, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 08.11.2024, зареєстровано у реєстрі № 1-3405.

У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок відмовлено, оскільки спадкоємцем на підтвердження факту належності майна спадкодавцеві не надано жодних документів, про що видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.04.2025.

Однак, згідно виписки із погосподарської книги на 2021-2025 роки села Малі Лисівці Білоцерківського району Київської області від 01.04.2025 № 82, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , рахується за ОСОБА_2 .

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , має для неї юридичне значення, оскільки надає право на оформлення спадкових прав.

Враховуючи викладене, те, що обставини, на які посилалася позивач, знайшли своє підтвердження у матеріалах справи, і її вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає вимогу ОСОБА_1 про встановлення факту, задовольнити.

Як передбачено частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом визнання права.

Згідно з частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини 1 статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з вимогами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Суд, на підставі викладеного, дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом, прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_2 шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини, частину спадкового майна прийняла, оформити решту спадщини не може, оскільки у спадкоємця відсутні документи необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину, відповідач не заперечує щодо заявлених вимог позивача, іншим чином захистити свої права та інтереси, окрім як звернутися до суду з даним позовом позивач не може, тому позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, статтями 2, 4, 12, 13, 223, 247, 263-265, 268, 315, 351, 352, 354 ЦПК України, статтями 1216, 1217, 1218, 1225, 1268, 1269, 1297 ЦК України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", суд

ухвалив:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Сквирської міської ради про визнання права власності на спадкове майно.

Встановити факт, що житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 51,4 кв.м, житловою площею 22,4 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, належав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , право власності у порядку спадкування за законом нажитловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 51,4 кв.м, житловою площею 22,4 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, що належав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення..

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.М. Коваленко