ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5896/25 Справа № 194/1936/24 Суддя у 1-й інстанції - Корягін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 13 березня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2025 року ТОВ «Юніт Капітал» звернувся до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовувало тим, що 19 грудня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено кредитний договір № 682823893, який був підписаний електронним підписом позичальника та надісланий на номер мобільного телефону відповідача.

28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, у відповідності до якого первісний кредитор відступив право вимоги до відповідача коштів, право на одержання яких належить первісному кредитору. 28 листопада 2019 року, 31 грудня 2020 року, 31 грудня 2021 року, 31 грудня 2022 року, 31 грудня 2023 року було укладено додаткові угоди. 30 жовтня 2023 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 30/1023-01, у відповідності до якого кредитор відступив право вимоги до відповідача. 30 вересня 2024 року між ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 3009/24, у відповідності до якого кредитор відступив позивачу право вимоги до відповідача. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «Юніт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 682823893, а саме набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 37167,06 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 15699,30 грн., заборгованість за відсотками 21467,76 грн. Стверджує, що позивачем по вищезазначеному договору не нараховувалися жодні штрафні санкції. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача останній не здійснював жодного платежу для погашення існуючої заборгованості.

Просили стягнути з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за кредитним договором № 682823893 від 21 грудня 2021 року у розмірі 37 167,06 грн., суму сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 грн.

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 13 березня 2025 рокупозовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором № 662823893 від 19 грудня 2021 року заборгованість за період з 19 грудня 2021 року по 18 квітня 2022 року у розмірі 36 771,42 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 15 696,70 грн., заборгованість за відсотками 21 074,72 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» судовий збір у сумі 2 396,61 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 5 936,13 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, а також стягнути з позивача на її користь судовий збір за подання апеляційної скарги. В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також не встановлення фактичних обставин, які мають значення для справи.

Зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що саме вона уклала кредитний договір від 19.12.2021 року №662823893 у порядку, визначеному чинним законодавством для електронних правочинів із застосуванням ідентифікатора електронного підпису, а отже погодила всі істотні умови, зокрема і проценти. Крім того, матеріали справи не містять належним чином оформлених первинних бухгалтерських документів, які свідчать про отримання відповідачкою кредитних коштів. З приводу відступлення позивачу права вимоги за кредитним договором від 19.12.2021 року зазначала, що договори факторингу було укладено до того, як відбувся кредитний правочин, що суперечить вимогам цивільного законодавства, оскільки відступлення права вимоги може здійснюватися стосовно дійсної вимоги, яка існувала на момент такого відступлення.

ТОВ «Юніт Капітал» надало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване. З посиланням на доводи, аналогічні доводам позовної заяви зазначає, що ними належними та допустимими доказами доведено факт укладення між первісним кредитором та відповідачем кредитного договору в електронній формі та факт отримання останнім кредитних коштів. Також зазначав, що укладання договору факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до виникнення кредитних правовідносин з ОСОБА_1 від 19.12.2021 року не свідчить про недійсність передачі прав вимоги за таким договором новому кредитору, оскільки станом на момент укладення кредитного договору договір факторингу був чинним. Право вимоги по кредитному договору № 662823893 від 19.12.2021 року передані ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Таліон Плюс» та в подальшому позивачу на підставі Реєстру, який оформлений належним чином.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

У ч.1 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи, що по даній справі ціна позову становить 37 167,06 грн., тобто менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до справи, яка не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 отримала у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитні кошти, які вчасно не повернула, отже з неї на користь правонаступника кредитора - ТОВ «Юніт Капітал» належить стягнути заборгованість, що виникла внаслідок неналежного виконання нею умов договору. При цьому зменшив суму такої заборгованості з огляду на розрахунок заборгованості, з якого вбачалась наявність часткового погашення.

Із такими висновками суду першої інстанції не можливо погодитись з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 19 грудня 2021 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено кредитний договір № 662823893, який був підписаний електронним підписом позичальника та надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Згідно умов кредитного договору ТОВ «Манівео

швидка фінансова допомога» надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 15700,00 грн. до 18.01.2022 року, за користування кредитом клієнт сплачує товариству відсотки за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 120,45% річних від суми кредиту в розрахунку 0,33% на добу. Індивідуальна процента ставка 598,55% річних від суми кредиту в розрахунку 0,33% на добу. Базовою процентною ставкою в розмірі 766,50% річних від суми кредиту в розрахунку 2,10% на добу. У разі прострочення платежів нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовується і до відносин між сторонами застосовується правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 1087,70% річних від суми кредиту в розрахунку 2,98% на добу. Зазначені проценти нараховуються за фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня надання траншу за договором до дня фактичного повернення всієї суми кредиту. Приймаючи умови кредитного договору, клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Договір укладено дистанційно в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття пропозиції, а також підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Підпис від імені ОСОБА_1 здійснений за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п.1.8 Договору, сторони погодили, що встановлений в п.1.7 строк кредитної лінії може бути продовжений позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх нарахованих процентів. При цьому сторони погодилися, що строк продовжено на Дисконтний період 30 днів. Згідно п.1.12.2,1.12.2 Договору зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день, однак при не надходженні платежу зобов`язання по оплаті основної суми кредиту відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше 90 днів від дати Дисконтного періоду. З наступного дня після закінчення Дисконтного періоду позичальник сплачує щоденно проценти в розмірі 1087,70, що становить 2,98 % .

Згідно заявки на отримання коштів в кредит від 19.12.2021 року ОСОБА_1 зазначила картку для перерахування коштів № НОМЕР_1 .

Відповідно довідки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ОСОБА_1 19.12.2021 року отримала одноразовий ідентифікатор MNV2V9C6.

Відповідно до платіжного доручення від 19 грудня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перераховувало ОСОБА_1 на платіжну картку № НОМЕР_1 грошові кошти за кредитним договором у розмірі 15700,00 грн., яке підтверджується електронним повідомленням АТ «Таскомбанк».

28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, у відповідності до якого первісний кредитор відступив ТОВ «Таліон плюс» право вимоги до відповідача коштів, право на одержання яких належить первісному кредитору.

28 листопада 2019 року укладено додаткову угоду №19, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020 року. 31 грудня 2020 року укладено додаткову угоду №26, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31 грудня 2021 року. 31 грудня 2021 року укладено додаткову угоду №27, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31 грудня 2022 року. 31 грудня 2022 року укладено додаткову угоду №31, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31 грудня 2023 року. 31 грудня 2023 року укладено додаткову угоду №32, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31 грудня 2023 року.

Згідно реєстру прав вимоги №175 від 06.06.2022 року ТОВ «Таліон плюс» набуло право вимоги за договором № 662823893, боржник ОСОБА_1 . Сума заборгованості 36906,44 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 15699,30 грн., заборгованість за відсотками 21207,14 грн.

30 жовтня 2023 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 30/1023-01, у відповідності до якого кредитор відступив

ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» право вимоги до відповідача коштів, право на одержання яких належить кредитору.

Згідно реєстру прав вимоги №1 від 30.10.2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» набуло право вимоги за договором № 662823893, боржник ОСОБА_1 . Сума заборгованості 37167,06 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 15699,30 грн., заборгованість за відсотками 21467,76 грн.

30 вересня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 3009/24, у відповідності до якого кредитор відступив позивачу право вимоги до відповідача коштів, право на одержання яких належить кредитору.

Як вбачається з розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором № 662823893 від 19 грудня 2021 року утворилася заборгованість, яка за період з 19 грудня 2021 року по 05 травня 2022 року становить 36906,44 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 15699,30 грн., заборгованість за відсотками 21207,14 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості «Таліон плюс» за кредитним договором № 662823893 від 19 грудня 2021 року утворилася заборгованість, яка за період з 05 травня 2022 року по 30 жовтня 2023 року становить 37167,06 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 15699,30 грн., заборгованість за відсотками 21467,76 грн.

У ч. ч. 1, 3ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст. ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч. 1ст. 633 ЦК України).

Відповідно до ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Такий правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18.

Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі №914/2567/17 відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.

Верховний Суд у постанові від 14 червня 2023 року у справі № 755/15965/17 зазначив, що дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі №910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення ч. 1ст. 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній уповноважений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом п. 1 ч. 1 ст.512, ст.514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.

Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України).

Відповідно до статті 519 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання, за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог.

Так, з матеріалів справи вбачається, що кредитний договір №662823893 був укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 19.12.2021 року, натомість договір факторингу №28/1118-01, за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс», був укладений 28 листопада 2018 року, тобто, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником ОСОБА_1 , відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу від 28 листопада 2018 року.

За таких обставин ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги відносно ОСОБА_1 , як боржника у зобов`язанні, не набуло, таке право не могло бути передане цим товариством на підставі договору факторингу 30.10.2023 року ТОВ«ФК «Онлайн Фінанс»,так само як і позивачу, а саме ТОВ «ЮнітКапітал» на підставі договору факторингу 30.09.2024 року. Тобто у позивача не виникло право вимоги до ОСОБА_1 .

Між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога та ТОВ «Таліон Плюс» на час укладення договору відступлення прав вимоги 28.11.2018 року не були погоджені його істотні умови в частині обсягу вимог, що перейшли до нового кредитора, договором не могли бути охоплені зобов`язання відповідача, які виникли після укладення цього договору.

За встановлених обставин суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що права кредитора за договором №662823893 від 19.12.2021 року до позивача не перейшли, внаслідок чого позивач не набув прав кредитора по відношенню до позичальника ОСОБА_1 , на момент укладення договору про відступлення права вимоги від 28.11.2018 року боргові зобов`язання за кредитним договором від 19.12.2021 року ще не існували, а тому не могли бути передані новому кредитору ТОВ«Таліон Плюс» на час укладення договору відступлення права вимоги від 28.11.2018 року, а відтак ТОВ «Таліон Плюс» не набувши прав вимоги до боржника ОСОБА_1 , не міг їх передати ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а ТОВ«ФК «Онлайн Фінанс» в свою чергу не могло передати право вимоги до ОСОБА_1 , а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити за недоведеністю.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша, друга статті 77 ЦПК України).

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків дії принципу змагальності у цивільному процесі.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У частині першій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч.1ст. 376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції не звернув увагу на відсутність належних та допустимих доказів, у розумінні статей 77, 78 ЦПК України, на підтвердження тієї обставини, що первісний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги за кредитним договором 19.12.20210 року на користь ТОВ «Таліон Плюс», а тому відсутні підстави вважати, що позивач ТОВ «Юніт Капітал», як черговий правонаступник кредитора, набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором, а тому висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи й вимогам закону, через що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ ТОВ «Юніт Капітал».

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, не має підстав у розумінні положень ст. 141 ЦПК України для відшкодування позивачу витрат на правову допомогу та судового збору за подання позовної заяви, однак є підстави для стягнення з позивача на користь відповідача понесених останньою витрат зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 4 542 грн.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 37 167,06 грн., що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст.368, 369, 376, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 13 березня 2025 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4 542 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: