Справа №568/1121/25
Провадження №2/568/433/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року м. Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Кондратюка В.В.

секретаря судового засідання Ковальчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радивилів, Дубенського району Рівненської області позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», яка подана представником адвокатом Усенком Михайлом Ігоровичем, до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за участю сторін судового провадження:

представника відповідача адвоката Яресько Т.В. (в режимі ВКЗ)

УСТАНОВИВ:

Зміст заявлених позовних вимог

17.07.2025 представник позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» адвокат Усенко Михайло Ігорович, через електронний кабінет в системі «Електронний суд» сформував та подав до Радивилівського районного суду Рівненської області позовну заяву до відповідача, ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал»: заборгованість за кредитним договором № 2868495 від 10.11.2020 у загальному розмірі 21 996,45 грн, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 10.11.2020 між ТОВ «Мілоан» (надалі Товариство) та ОСОБА_1 (надалі Відповідач) укладено Договір про споживчий кредит №2868495 (надалі Договір), відповідно до умов якого Відповідачу було надано грошові кошти (далі кредит) у розмірі 7 000,00 грн. на умовах визначених кредитним договором, а Позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначений Договором.

Вказує, що Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Однак, Відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору.

Зазначає, що 23.03.2021 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір відступлення прав вимоги №65-МЛ, та згідно вищевказаного Договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №2868495 від 10.11.2020.

Позивач вказує, що станом на дату подання позову заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 21 996,45 грн, а саме заборгованість за тілом кредиту 6 300,00 грн; заборгованість за процентами 14 366,45 грн; заборгованість за комісією 1 330,00 грн.

Додатково вказує, що ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» понесено витрати в сумі 8 000,00 грн. на професійну правничу допомогу АО «Апологет» на підставі Договору про надання правової (правничої) допомоги № 0206 від 02.06.2025, що підтверджується актом наданих послуг правової (правничої) допомоги та детальним описом наданих послуг.

Процесуальний хід справи

17.07.2025 позовна заява надійшла до Радивилівського районного суду Рівненської області та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим у справі визначено суддю Кондратюка В.В.(а.с.1-39).

Ухвалою від 24.07.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 15.08.2025 08 год. 30 хв.(а.с.44-45), та задоволено клопотання про витребування доказів в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», зокрема первинних банківських документів, що підтверджують перерахування коштів на картковий рахунок.

11.08.2025 від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшов лист про те, що на ім`я, 'я ОСОБА_1 в Банку емiтовано карту № НОМЕР_1 (ІВАN НОМЕР_2 , на яку 10.11.2020 здійснено переказ коштів у розмірі 7 000,00 грн (а.с.65).

13.08.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.67-83).

13.08.2025 від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшов лист про виконання ухвали суд (а.с.85).

14.08.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.86-92).

15.08.2025 від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшов лист про виконання ухвали суду та лист щодо відкриття рахунку на ім`я відповідача та зарахування коштів (а.с.102,103).

02.09.2025 від представника позивача надійшло клопотання про підтримання позовних вимог (а.с.104).

15.08.2025 та 19.09.2025 в судових засіданнях взяв участь повноважний представник відповідача, у своїх виступах виклав відношення до заявленого позову (а.с.95-96, 109-110).

19.09.2025 судом оголошено про перехід до стадії прийняття судового рішення та відкладення і проголошення судового рішення на 26.09.2025 о 9 год 15 хв.(а.с.109-110).

Інших заяв, клопотань від сторін не надходило.

Позиції учасників справи

Позивач явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином. В прохальній частині позову та клопотанні про підтримання позовних вимог просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача.

Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи, у судове засідання не з`явився.

Представник відповідача просив позовні вимоги задовольнити частково, а саме, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість у загальному розмірі 10 127,00 грн, що складається із 7 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 3 127,00 грн заборгованість за процентами.

У поданому відзиві вказав, що з аналізу відомостей про щоденні нарахування та погашення (надалі «Розрахунок»), наданих Позивачем, вбачається, що після закінчення строку кредитування, визначеного пунктом 1.4 Кредитного договору, а саме після 10.12.2020, Первісним кредитором було продовжено нарахування відсотків за користування кредитом за ставкою, передбаченою пунктом 1.6 Кредитного договору, що становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування. Вказує, що починаючи з 10.12.2020 Первісний кредитор втратив право нараховувати проценти в порядку ст.1048 ЦК України, однак всупереч вимогам закону та сталої практики Верховного Суду, фактично цього не зробив та продовжував незаконно нараховувати відсотки.

У відзиві стверджує, що пункти Кредитного договору, що встановлюють можливість пролонгації є нікчемними, оскільки при пролонгації збільшиться розмір орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, при цьому Кредитним договором не враховано припущення щодо такого збільшення, що суперечить вимогам п.9 ч.1 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».

Додатково вказує, що з матеріалів справи (Відомостей про щоденні нарахування та погашення), наданих Позивачем, вбачається, що 29.12.2020, через 19 днів після спливу строку кредитування, Первісний кредитор односторонньо застосував пролонгацію строку кредитування до 13.01.2021, розцінивши сплату Позичальником коштів у сумі 2 123,00 грн як прийняття пропозиції Товариства про укладення угоди про внесення змін до Кредитного договору.

Стверджує, що пролонгація, як процес продовження строку користування кредитом, має бути ініційована та оформлена до або не пізніше дати завершення строку кредитування, а оплата здійснена через 19 днів після завершення строку кредитування не може вважатися пролонгацією строку кредитування, оскільки на цей час кредитні відносини вже перейшли у стадію прострочення, а кредитор втратив право на зміну строку кредитування за договором. Вважає, таке «застосування» пролонгації є односторонньою дією кредитора, спрямованою на легітимізацію продовження строку кредитування заднім числом, що суперечить умовам договору і чинному законодавству.

Щодо нарахування комісії позивачем покликається на постанову Верховного Суду від 09.10.2024 у справі №582/202/22, в якій Верховний Суд досліджував типові договори ТОВ «МІЛОАН», та на сформований висновок у даній справі, а тому вважає що дії Первісного кредитора щодо нарахування комісії, яка є нікчемною, є такими, що суперечать закону.

Вказує, що реальна сума заборгованості яку Відповідач визнає за Кредитним договором складає 10 127,00 грн, що включає: - заборгованість за тілом кредиту 7 000 грн; - заборгованість за нарахованими процентами 3 127 грн.

Також, заперечив щодо розміру заявлених позивачем витрати на професійну правничу допомогу, оскільки вважає їх є необґрунтованими, завищеними та такими, що не відповідають фактичним трудовим витратам представника, та стверджує, що такі підлягають зменшенню до 2 000,00 грн.

Додатково вказав, що представництво інтересів відповідача здійснював адвокат Яресько Тарас Віталійович на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги № 25116 від 04.08.2025, відповідно до п.2 Додатку № 1 до якого вартість послуг за домовленістю Сторін складає фіксований Гонорар у сумі 10 000,00 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

08.08.2025 адвокат Яресько Т.В. та Відповідач підписали Акт приймання передачі послуг № 1 від 08.08.2025 тим самим підтвердивши, що послуги адвокатом Яресько Т.В. були надані в повному обсязі.

Вказує, що відповідач визнає позов частково у розмірі 10 127,00 грн, що складається із 7 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту та 3 127,00 грн заборгованість за процентами, а тому, у випадку задоволення позовних вимог в розмірі суми, яка визнається відповідачем, позовні вимоги будуть задоволені розмірі 10 127,00 грн. * 100% / 21996,45 грн. = 46,03%.

Отже, на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог підлягає стягненню сума в: 2 000,00 грн * 46,03% / 100% = 920,60 грн; а на користь відповідача, підлягає стягненню сума витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі: 10 000,00 грн * (100% - 46,03%) / 100% = 5 397,00 грн.

У відповіді на відзив позивач вказав, що в договорі чітко визначено порядок нарахування відсотків після закінчення початкового строку кредиту; цей механізм спрямований на регулювання ситуацій, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після настання встановленої дати повернення. Вказав, що після дати повернення кредиту відсотки продовжують нараховуватись за стандартною (базовою) ставкою 5% на залишок боргу, замість зниженої початкової ставки. Така ставка діє протягом 60 днів, але кредитодавець може зупиняти або відновлювати нарахування без згоди позичальника. Відсотки у період прострочення можуть вважатися як відсотки за користування кредитом або як відсотки за ст. 625 ЦКУ. Крім відсотків, передбачена пеня (0% за кожен день, але не більше 50% від суми кредиту). При цьому здійсненно посилання на відповідні положення договору.

Також позивач вказав, що основною причиною зростання заборгованості з 13 580,00 грн до 21 996,45 грн є продовження нарахування щоденних відсотків за користування кредитом за стандартною (базовою) ставкою 5.00% на залишок фактичної заборгованості після дати прострочення. Невиконання зобов`язань з повернення кредиту та сплати відсотків, як зазначено у досудовій вимозі, призвело до накопичення цієї суми.

Щодо вимог про стягнення комісії за договором зазначив, що боржник знав про відсотки та про комісію за надання кредиту при укладанні договору; ця інформація була детально викладена в документах, з якими позичальник повинен був ознайомитися та підтвердити свою згоду.

Також, що стосується витрати відповідача на правничу допомогу та їх розподіл, зазначено, що позивач вважає, що фактично за своєю природою дані послуги не носять у собі надскладний характер виконаної роботи, а тому, зазначені відповідачем судові витрати в розмірі 10 000,00 грн є завищеними та належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу розподілу судових витрат та критерію розумної необхідності таких витрат.

Вважає вимоги, викладені у відзиві на позовну заяву не підлягають задоволенню, оскільки є безпідставними та суперечать факту укладення договору та погодження Відповідача з умовами кредитного договору шляхом підписання договору.

Фактичні обставини справи, докази що їх підтверджують та зміст правовідносин, що встановлені судом

Згідно п. 11.1. Правил надання фінансових кредитів товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (в редакції від 14.09.2020), ці правила регламентують єдиний порядок надання фінансових кредитів товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - Товариство), як виключного виду його діяльності та єдиної фінансової послуги, що надається Товариством, визначають порядок і умови укладення кредитних договорів, загальні права та обов`язки сторін договору, правила обліку та порядок зберігання кредитних договорів та інших документів, пов`язаних з наданням фінансових послуг Товариством, порядок доступу споживачів фінансових послуг до документів та іншої інформації, пов`язаної з наданням фінансових послуг Товариством, а також регулюють інші питання вказані у цих Правилах. (а.с.11зв,12-19).

Згідно анкети-заяви на кредит № 2868495 від 10.11.2020 визначено умови кредитування, дані позичальника- відповідача по справі та Процес оформлення та розгляду заяви 2868495, згідно якого Підписання договору мало місце 10.11.2020 о 01:09:32 та 10.11.2020 о 01:10:05. (а.с.19зв-20).

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору № 2868495 від 10.11.2020 (далі по тексту Кредитний договір), що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 , Позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором (а.с.20-23).

Пунктам 1.2 1.3. Кредитного договору передбачено, що сума кредиту становить 7 000,00 грн у валюті: Українські гривні; кредит надається строком на 30 днів з 10.11.2020; термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 10.12.2020.

Відповідно до п. 1.5.1. Кредитного договору, комісія за надання кредиту: 1 330,00 грн, яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово.

Згідно із п. 1.5.2. Кредитного договору, проценти за користування кредитом: 5 250,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована.

Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені п.2.2.3 цього Договору. (п. 1.6. Кредитного договору).

Пунктом 2.2.1., 2.2.2. Кредитного договору визначено, що Позичальник сплачує Позикодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2, 1.6. Договору відповідно.

Нарахування Позикодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату фактичного повернення кредиту (включно) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору.

Відповідно до п. 2.2.3. Кредитного договору, проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку фактичного користування кредитом Позичальником, включаючи строк, що настає за терміном (датою) повернення кредиту, визначеним п.1.4, якщо Позичальник всупереч умовам Договору продовжує користуватись кредитом, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм Лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п. 1.6 Договору. Якщо визначена п.15.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то у випадку невиконання Позичальником умов цього Договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплатити всіх платежів, проценти з дня наступного за днем визначеним п. 1.4 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6. Договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів в період правомірного користування кредитом є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний період під час прострочення, це означає, що в період правомірного користування кредитом Позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п. 1.6 та процентною ставкою визначеною п. 1.5.2 Договору. Якщо після настання дати встановленої п. 1.4 Договору Позичальник продовжуватиме користуватись кредитом, проценти за стандартною (базовою) ставкою будуть нараховуватись протягом 60 днів, після чого нарахування процентів може бути зупинене або припинено Товариством в односторонньому порядку. При цьому Сторони погодили, що після зупинення Товариством в односторонньому порядку нарахування процентів Товариство вправі в будь-який момент без погодження з Позичальником відновити нарахування таких процентів до моменту повного виконання Позичальником зобов`язань за договором або до моменту припинення нарахування процентів за рішенням Товариства. Незважаючи на інші умови Договору сторони домовились, що якщо Позичальник всупереч умовам цього Договору продовжує користуватись кредитом після спливу терміну (дати) повернення кредиту, проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 Договору в період прострочення Позичальника нараховуються за вибором Позикодавця в якості процентів за користування кредитом або в якості процентів передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів передбачених ст.625 Цивільного кодексу України, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 Договору. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено Товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди Позичальника.

Додатком № 1 до Кредитного договору № 2868495 від 10.11.2020 є Графік розрахунків (а.с.23зв).

Відповідно до Довідки ТОВ «МІОЛАН» акцепт договору позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором: одноразовий ідентифікатор J11547; дата відправки ідентифікатора позичальнику 10.11.2020 10:09 на номер НОМЕР_3 (а.с.24).

Відповідно до платіжного доручення № 32744301 від 10.11.2020 ТОВ «МІЛОАН» ініціювало переказ коштів у розмірі 7 000,00 грн отримувачу ОСОБА_1 з призначенням платежу: «Кредитні кошти від ТОВ Мілоан згідно договору 2868495» (а.с.24зв).

Згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення ТОВ «МІОЛАН» відповідачу з 10.11.2020 по 14.03.2021 проведено нарахування відсотків (а.с.25-26).

23.03.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір про відступлення права вимоги № 65-МЛ, п.1.1. якого передбачено, що умовах, встановлених цим Договором, Кредитор передає (відступає) Новому Кредиторові за плату, а Новий Кредитор приймає належні Кредиторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками (Портфель Заборгованості) (а.с.26зв-30).

Пунктом 6.2.1. Договору про відступлення права вимоги № 65-МЛ від 23.03.2021 визначено, що Клієнт передає, а фактор приймає Права Вимоги в розмірі Портфеля заборгованості.

Відповідно до п. 8.3. Договору про відступлення права вимоги № 65-МЛ від 23.03.2021, передача Клієнтом Реєстру Боржників Фактору здійснюється в наступному порядку: 8.3.1. Кредитор зобов`язаний протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту підписання цього Договору та заповненого Додатку № 1 підготувати і передати Новому Кредиторові в електронній формі, електронною поштою або кур`єрською доставкою на електронному носієві (флеш карта, компакт диск та інші оптичні носії інформації) Реєстр Боржників за формою, встановленою в Додатку №1 до цього Договору, з усіма заповненими даними про Боржників, які обов`язково повинні міститись в Реєстрі Боржників. Протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту отримання Новим Кредитором електронної форми Реєстру Боржників Новий Кредитор формує та надає Кредитору для підписання Акт приймання-передачі Реєстру Боржників (Додаток №2). Протягом 3 (трьох) робочих днів, з моменту отримання Кредитором Акту приймання-передачі Реєстру Боржників, уповноважений представник Кредитора підписує вказаний Акт, скріплює печаткою та передає підписаний примірник Акту Новому Кредиторові.

Згідно із Витягу з Реєстру боржників до Договору про відступлення права вимоги № 65-МЛ від 23.03.2021 під порядковим номером 274 вказаний відповідач з сумою заборгованості 21 996,45 грн (а.с.31).

Актом приймання-передачі Реєстру Боржників від 23.03.2021 до Договору про відступлення права вимоги № 65-МЛ від 23.03.2021 передбачено, що згідно з вимогами 8.3 Договору про відступлення прав вимоги №65-МЛ від 23.03.2021 (надалі - Договір), Кредитор передав, а Новий Кредитор прийняв Реєстр Боржників Кредитора від 23 березня 2021 року, складений за формою згідно із Додатком № 1 до Договору. Кількість боржників: 2 750. 2. Загальна сума заборгованості: 46 937 157 грн 97 коп. (а.с.31зв).

Відповідно до копії платіжної інструкції № 27347 від 23.03.2021 ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» сплатило на користь ТОВ «Мілоан» 2 934 672,32 грн з призначенням платежу «Оплата компенсації за придбання (відступлення) Прав Вимоги згідно п.7.1 Договору відступлення права вимоги №65-МЛ від 23.03.2021 р.Без ПДВ.» (а.с.32).

Згідно листа АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №20.1.0.0.0/7- 250729/72049-БТ від 04.08.2025, на ім`я, 'я ОСОБА_1 в Банку емiтовано карту № НОМЕР_1 (ІВАN НОМЕР_2 , на яку 10.11.2020 здійснено переказ коштів у розмірі 7 000,00 грн (а.с.65).

Відповідно до претензії № 20607575 від 10.07.2025, позивач вимагав від відповідача виконати зобов`язання перед ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит - Капітал» за Договором №2868495 від 10.11.2020 року, а саме негайно погасити заборгованість у сумі 21 996,45 грн (а.с.32зв).

Згідно із Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних особі, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, щодо позивача від 27.09.2021 передбачено вид економічної діяльності 64.92 Інші види кредитування (основний) (а.с.33).

Відповідно до Контр-розрахунку заборгованості за Договором про споживчий кредит № 2868495 від 10.11.2020, укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 проведено рахування відсотків з 10.11.2020 до 10.12.2020 за ставкою 2,5 % день (а.с.80).

Відповідь № 13510396 від 12.08.2025 засвідчує наявність у відповідача електронного кабінету у підсистемі Електронний суд ЄСІТС (а.с.79).

Згідно копії диплому НОМЕР_4 від 28.06.2001 ОСОБА_2 закінчив у 2001 році Київський національний університет імені Тараса Шевченка і отримав базову вищу освіту за напрямом підготовки "Математика" та здобув кваліфікацію бакалавра математики, а згідно копії диплому НОМЕР_5 ОСОБА_2 закінчив у 2002 році Київський національний університет імені Тараса Шевченка і отримав повну вищу освіту за спеціальністю "Статистика" та здобув кваліфікацію статистика, викладача економіко-математичних дисциплін (а.с.79зв).

Судом встановлено, що змістом спірних правовідносин є вимога позивача про повернення суми споживчого кредиту, нарахованих відсотків, комісії та відшкодування понесених судових витрат.

Норми права, що застосовані судом при вирішенні справи

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із положеннями ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При розгляді заявлених вимог, суд виходить з наступних положень національного законодавства, що врегульовують форму укладеного між сторонами спору договору.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

За приписами ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Загальні умови виконання зобов`язання визначені ст. 526 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України).

Разом з тим, форма правочину визначена ст. 205 ЦК України, частиною 1 якої передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронна комерція це відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-комунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру

Електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Правила вчинення підпису у сфері електронної комерції визначено ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», згідно з якою, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Нормативне правове врегулювання кредитних правовідносин визначено Главою 71 ЦК України «ПОЗИКА. КРЕДИТ. БАНКІВСЬКИЙ ВКЛАД».

За приписами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Частиною 2 ст. 1056-1 ЦК України визначено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною (ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України).

Згідно з ч. 7 ст. 1056-1 ЦК України, особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.

Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначенні Законом України «Про споживче кредитування».

Так п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» визначено поняття договору про споживчий кредит, згідно кого це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Разом з тим, споживчий кредит (кредит) це грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування»).

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України.

Відповідно до ч. 4. ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях.

Згідно до ч. 5 вказаної статті, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Підстави заміни кредитора у зобов`язанні визначені ст. 512 ЦК України.

Так, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України).

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Поняття договору факторингу міститься у ст. 1077 ЦК України, згідно ч. 1 якої за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Мотиви та висновки суду, щодо заявлених вимог

Щодо вимог про стягнення тіла кредиту

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників ( ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Зі змісту позову та відзиву, наданих в ході судового розгляду пояснень представника відповідача слідує, що сторонами визнається обставина укладення Кредитного договору № №2868495 від 10.11.2020 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 , отримання суми кредиту ОСОБА_1 за цим договором у розмірі 7 000,00 грн 10.11.2020, перехід права вимоги до позивача за Договором про відступлення права вимоги № 65-МЛ від 23.03.2021, та сплата відповідачем первісному кредитору 29.12.2020 коштів у розмірі 2 123,00 грн.

Разом з тим відповідач визнаючи заборгованість у загальному розмірі 10 127,00 грн, що складається із 7 000,00 грн.(заборгованість за тілом кредиту) та 3 127,00 грн (заборгованість за відсотками по кредиту), заперечує проти стягнення відсотків у розмір 14 366,45 грн та комісії 1 330,00 грн.

Судом встановлено, що 10.11.2020 між первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладений Кредитний договір № №2868495 у формі електронного договору, з огляду на дотримання сторонами спору вимог ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію» при вчиненні електронних правочинів.

На виконання умов Кредитного договору № №2868495 від 10.11.2020, первісний кредитор 10.11.2020 перерахував відповідачу на банківську карту НОМЕР_1 кошти у розмірі 7 000,00 грн.

Дана обставина підтверджується листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №20.1.0.0.0/7- 250729/72049-БТ від 04.08.2025, платіжним дорученням № 32744301 від 10.11.2020, а також визнається сторонами по справі.

Відповідач у визначений строк до 10.12.2020 кредит не повернув, натомість 29.12.2020 відповідачем сплачено первісному кредитору кошти у розмірі 2 123,00 грн.

Разом з тим, відповідно до умов Договору про відступлення права вимоги № 65-МЛ від 23.03.2021 до позивача перейшло право вимоги до відповідача, що узгоджується і з положеннями ст. ст. 1077 та 1078 ЦК України.

Отже, в силу умов Кредитного договору № 2868495 від 10.11.2020, положень ст. 1054 ЦК України, п. 1-1 ч. 1 ст. 1. Закону України «Про споживче кредитування» відповідач зобов`язаний повернути суму отриманого кредиту.

Принцип диспозитивності цивільного судочинства полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Позивачем заявлено вимогу про стягнення коштів у розмірі 21 996,45 грн. з яких заборгованість за тілом кредиту 6 300,00 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку про підставність вимог позивача про повернення суми кредиту у розмірі 6 300,00 грн.

Щодо вимог про стягнення нарахованих відсотків

Позивач відповідно до позовних вимог просить стягнути з відповідача заборгованість за процентами у розмірі 14 366,45 грн з 10.11.2020 по 14.03.2021.

Відповідач надав контр-розрахунок, з якого слідує, що останній вважає вірним нарахування відсотків з 10.11.2020 по 10.12.2020 у розмірі 5 250 грн за ставкою 2,5 % в день (7 000грн*2,5%*30), а враховуючи оплату відповідачем 29.12.2020 первинному кредитору 2 123,00 грн, то заборгованість повинна становити 3 127,00 грн.

Суд, дослідивши розрахунок заборгованості наданий позивачем, провівши його перевірку шляхом власних розрахунків та дійшов висновку, про його не відповідність положенням договірних зобов`язань сторін спору, згідно викладених нижче доводів.

Керуючись наведеними договірними положеннями, суд вважає вірним нарахування відповідачу з 10.11.2020 до 10.12.2020, згідно п. 1.5.1 Договору кредиту № 2868495 від 10.11.2020, відсотків за користування кредитом виходячи з розміру денної процентної ставки 2,50 %, що становить 5 250 грн (7000грн*2.5%*30), а з огляду на визнання сторонами спору оплату 29.12.2020 первинному кредитору 2 123,00 грн, то суд вважає вірною заборгованість з процентів за користування кредитом у розмірі 3 127,00 грн (5 250-2 123).

Щодо підставності відсотків нарахованих позивачем за період з 11.12.2020 по 14.03.2021, суд виходиться з наступного.

Строк надання кредиту згідно п. 1.3. та 1.4 Договору завершився 10.12.2020, доказів пролонгації кредиту в порядку визначеному п. 2.3. Договору позивачем не надано, адже сплата відповідачем коштів у розмірі 2 123,00 грн мала місце 29.12.2020, тобто після завершення строку кредитування 10.12.2020, та з 11.12.2020 відповідач допустив прострочення виконання зобов`язання.

Таким чином, в силу положень п. 1.3, 1.4 Договору кредиту № 2868495 від 10.11.2020, проценти, що нараховані після закінчення строку надання Кредиту, визначеного в п. 1.2. цього Договору, за період з 11.12.2020 по 14.03.2021 у розмірі 9 116,45 грн є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 по справі № 910/4518/16 (п. 78-80,116, 141,) поняття «користування кредитом», яким послуговуються скаржники, є окремим випадком «користування чужими коштами». Термін «користування чужими коштами» Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17.

Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, «користування кредитом» - це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору.

Твердження скаржників про те, що проценти за «користування кредитом» нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння скаржниками правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України.

З огляду на мотивувальну частину цієї постанови Велика Палата Верховного Суду уточнює вказаний вище висновок таким. У разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.

Як слідує, з позовних вимог, позивач просить стягнути заборгованість Договору кредиту № 2868495 від 10.11.2020 у розмірі 21 996,45 грн, та в тексті позову деталізує таку суму, вказуючи, що така складається з 6 300,00 грн заборгованості по тілу кредиту та 14 366,45 грн заборгованості за процентами.

У відповіді на відзив, відповідач вказав, що якщо Позичальник продовжує користуватись кредитом після спливу терміну повернення, відсотки за стандартною (базовою) ставкою (п.1.6 Договору) в період прострочення нараховуються за вибором Позикодавця: в якості процентів за користування кредитом або в якості процентів, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України.

Поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (Постанова Великої Палати ВС від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16).

Разом з тим, позовних вимог про стягнення процентів за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивач не заявляв.

З огляду на те, що відсотки за період з 11.12.2020 по 14.03.2021 у розмірі 9 116,45 грн є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, як компенсації від боржника, за час неправомірного користування коштами, то такі не охоплюються заявленими позовними вимогами про стягнення саме відсотків за користування кредитом, як плати за правомірне користування коштами згідно ст. 1056-1 ЦК України за час кредитування.

Відтак, у задоволенні вимог про стягнення процентів з 11.12.2020 по 14.03.2021 у розмірі 9 116,45 грн слід відмовити.

Щодо вимог про стягнення комісії.

Комісія за надання кредиту: 1330.00 грн., яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1. Кредитного договору).

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції чинній на час існування спірних правовідносин, до загальних витрат за споживчим кредитом включаються комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Пунктом 2.4.1. Кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п.1.4. Договору, тобто до 10.12.2020.

Отже, вимоги в частині стягнення комісії в розмірі 1 330,00 грн є підставними.

Щодо покликань представника відповідача на постанову Верховного Суду від 09.10.2024 року у справі №582/202/22, в якій Верховний Суд досліджував типові договори ТОВ «МІЛОАН», суд виходить з того що в межах вказаної судової справи Верховний Суд надав правову оцінку нарахуванню саме щомісячної комісії, в той час як позивачем заявлено вимоги про стягнення комісії за надання кредиту, згідно п. 1.5.1. Кредитного договору, а тому така не є релевантною до фактичних обставин справи.

Відтак, вимоги позивача про стягнення комісії в розмірі 1 330,00 грн підлягають до задоволення.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором кредиту № 2868495 від 10.11.2020 підлягають до часткового задоволення, в розмірі 10 757,00 грн з яких прострочена заборгованість за кредитом 6 300,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 3 127,00 грн, заборгованість за комісією 1 330,00 грн.

Судові витрати

Судовий збір

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на сплату позивачем судового збору у розмірі 2 422,40 грн згідно платіжної інструкції № 4363 від 04.07.2025, то з відповідача належить стягнути такий судовий збір у розмірі 1 184,55 грн, пропорційно до розміру задоволених вимог 48,9%.

Щодо витрат на правничу допомогу.

Позивач просить стягнути понесені витрати на правову допомогу в розмірі 8 000 грн, які обґрунтовує Договором про надання правової (правничої) допомоги № 0206 від 2.06.2025 (а.с.35),актом № 111 від 18.06.2025 (а.с.35зв), та детальним описом наданих послуг за Актом № 111 від 18.06.2025 (а.с.36)

Відповідно до п. 1.1. Договору про надання правової(правничої) допомоги № 0206 від 02.06.2025 між АО «Апологет» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», Клієнт замовляє, приймає та оплачує, а Виконавець надає Послуги правової(правничої) допомоги, адвокатського захисту, представництва Клієнта у всіх судах загальної юрисдикції, а також у відносинах з юридичними особами незалежно від форми власності, та надає інші Послуги, необхідні для забезпечення належного захисту прав і законних інтересів Клієнта.

Відповідно до п. 2.3., 2.4. вказаного вище Договору вартість наданих послуг правничої допомоги за 1 (одну) Кредитну справу складає: 7 000,00 грн. без ПДВ; детальна інформація про справу, обсяг послуг, ціну послуг вказуються у Акті наданих послуг.

Згідно Акту № 111 від 18.06.2025, підписанням цього Акту Сторони підтверджують факт надання Адвокатським об`єднанням та прийняття Клієнтом послуг відповідно до положень укладеного ними Договору про надання правової (правничої) допомоги № 0206 від 02.06.2025 на суму 7000,00 грн.

Як слідує з детального опису наданих послуг до Акту №111 від за Договором про надання правової (правничої) допомоги №0206 від 02.06.2025, АО «Апологет» на усну консультацію Клієнта, щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором витрачено 30 хв; на ознайомлення з матеріалами кредитної справи 2 год; на погодження правової позиції Клієнта у справі 30 хв, на складення позовної заяви з урахування правової позиції Клієнта 3 год 30 хв відповідно та подання заяви до суду від імені Клієнта 1-на послуга, а загалом 6 год 30 хв.

Представник відповідача просить зменшити витрати позивача на професійну правничу допомогу до суми 2 000,00 грн, та вказує у відзиві, що відповідачем також понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. Та зазначає, що у випадку задоволення позовних вимог в розмірі суми, яка визнається відповідачем, позовні вимоги будуть задоволені у розмірі 10 127,00 грн * 100% / 21996,45 грн. = 46,03%, то на користь відповідача, підлягає стягненню сума витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі: 10 000,00 грн * (100% - 46,03%) / 100% = 5 397,00 грн.

Судом встановлено, що відповідно до п. 1.1. Договору № 25116 про надання правничої (правової) допомоги від 04.08.2025 між відповідачем та адвокатом Яресько Т.В., адвокат приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правничу (правову) допомогу.

Пункт 1, 2 Додатку № 1 від 04.08.2025 до Договору № 25116 про надання правничої (правової) допомоги від 04.08.2025 визначає порядок оплати правничої (правової) допомоги (надалі Гонорар) адвокату за представництво та захист інтересів клієнта в справі № 568/1121/25, що полягає в ознайомленні з матеріалами справи, формуванні правової позиції, підписанні заяв по суті, заяв та клопотань (за необхідності), створення контр-розрахунку та інш.

Вартість послуг за домовленістю сторін складає фіксований Гонорар у сумі 10 000,00 грн.

Згідно розрахункової квитанції № 04/08/25 від 04.08.2025 адвокат Яресько Т.В. отримав від ОСОБА_1 10 000,00 грн

Акт приймання-передачі послуг № 1 від 08.08.2025 підтверджує, що адвокатом Яресько Т.В. надані послуги щодо представництва та захисту інтересів клієнта в справі № 568/1121/25, що полягає в ознайомленні з матеріалами справи, формуванні правової позиції, підписанні заяв по суті, заяв та клопотань (за необхідності), створення контр-розрахунку та інш.

Позивач у відповіді на відзив вказує, що обсяг виконаних представником відповідача робіт не співмірний із сумою стягнення.

Відповідно до ч. 1. ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст.133 УПК України).

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Положеннями ч. 1 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч. 3 вказаної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Представник позивача своєї позиції щодо вимог відповідача про відшкодування витрат на правову допомогу не виклав.

За приписами ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду виснувала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Таким чином, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийнято рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд прийшов висновку, що розмір заявлених витрат на правничу допомогу позивачем у сумі 8 000,00 грн та відповідачем у сумі 10 000,00 грн, в такій справі, не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру.

Беручи до уваги складність справи, обсяг виконаних адвокатом позивача та відповідача робіт (наданих послуг), значення справи для сторони, з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд вважає за належне визначити такі витрати позивача та відповідача на професійну правничу допомогу в розмірі по 3000 грн 00 коп.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що судом задоволено вимоги позивача у розмірі 10 757 грн, що становить 48,9%. % від загальних позовних вимог, то з відповідача на користь позивача, слід стягнути 1 467,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Разом з тим, з огляду на те що суд відмовив позивачу у стягненні коштів у розмірі 11 239,45 грн, що становить 51,1 % від заявлених позовних вимог, беручи до уваги те, що суд визначив розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн, то з позивача на користь відповідача, слід стягнути 1 533,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за Кредитним договором № 2868495 від 10.11.2020 в розмірі 10 757 (десять тисяч сімсот п`ятдесят сім) гривень 00 копійок, з яких прострочена заборгованість за кредитом 6 300 (шість тисяч триста) гривень 00 копійок, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 3 127 (три тисячі сто двадцять сім) гривень 00 копійок, заборгованість за комісією 1 330 (одна тисяча триста тридцять) гривень 00 копійок

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 467 (одна тисяча чотириста шістдесят сім) гривень 00 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» судовий збір сплачений при поданні позову в сумі 1 184 (одна тисяча сто вісімдесят чотири) гривні 55 копійок.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 533 (одна тисяча п`ятсот тридцять три) гривні 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», ЄРДПОУ 35234236, адреса: вул.Смаль-Стоцького, 1 корп. 28 4-й поверх, м.Львів, 79029, зареєстрований електронний кабінет в ЄСІТС.

Представник позивача: Усенко Михайло Ігорович, ЄРДПОУ 41557199, адреса: вул.Смаль-Стоцького, 1 корп. 28 4-й поверх, м.Львів, 79029, зареєстрований електронний кабінет в ЄСІТС.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , відсутній електронний кабінет в ЄСІТС.

Представник відповідача: Яресько Тарас Віталійович, РНОКПП НОМЕР_7 , а/с 2 м. Київ, 04071, зареєстрований електронний кабінет в ЄСІТС.

Повне судове рішення складено 02.10.2025.

Суддя Володимир КОНДРАТЮК