Справа № 135/917/25
Провадження № 2/135/437/25
РІШЕННЯ

іменем України

30.09.2025 м. Ладижин Вінницька область

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Кривешко І.В.,

за участі секретаря судових засідань: Чаленко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ладижин Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Ладижинського міського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01 серпня 2012 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від шлюбу є неповнолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Причиною розірвання шлюбу є те, що у сторін виникли неприязні стосунки, непорозуміння, суперечки, склалися непереборні протиріччя, відсутнє взаєморозуміння та спільні життєві інтереси. Разом не проживають майже три роки. Сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « ОСОБА_1 ».

Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. За таких підстав позивач просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, про що складено актовий запис № 865. Стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 02.07.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомлення (викликом) сторін, з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив та призначене судове засідання.

У судове засідання 30.09.2025 позивач, ОСОБА_1 , не з`явилася. Представник позивача адвокат Анісімова А.М. подала заяву про розгляд справи у її відсутність та позивача. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують щодо винесення судом заочного рішення.

У судове засідання 30.09.2025 відповідач ОСОБА_2 , не з`явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений судом належним чином.

Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України щодо припинення шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Судом встановлено, 01 серпня 2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, про що складено актовий запис № 865 (а.с. 14).

У шлюбі народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим 20.02.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Ладижину Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області (а.с.7) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданим 21.10.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Ладижину Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 9).

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналогічний принцип добровільності шлюбу закріплений в статті 51 Конституції України

У частинах 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З огляду на встановлені обставини не підтримання сімейних стосунків, формального існування шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечило б інтересам позивача.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатила судовий збір у сумі 1211,20 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 25.06.2025 (а.с. 3).

Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до частини 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене у ст. 141 ЦПК України.

Зокрема, частиною другою вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, крім судового збору, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 уклала договір про надання правової допомоги від 25.06.2025 № 25/06-2 з адвокатом Анісімовою А.М.. У матеріалах справи наявний ордер на надання правничої допомоги від 25.06.2025, акт виконаних робіт №1 до Договору № 25/06-2 про надання правової допомоги від 25.06.2025 та квитанція до прибуткового касового ордеру № 25/06-2 від 25.06.2025 на суму 4000,00 грн. (а.с. 12-14).

З урахуванням викладеного, ураховуючи, що позов задоволений повністю, суд вважає, що витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн, які позивач понесла у зв`язку із розглядом даної справи, є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також доведеними належними та допустимими доказами, а тому такі витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 104, 105, 112, 113 СК України, ст. 13, 81, 141, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 01 серпня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, про що складено актовий запис № 865.

Після розірвання шлюбу за бажанням позивача залишити їй прізвище - « ОСОБА_1 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок у відшкодування витрат на правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Ладижинським міським судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо позивачу повне рішення не було вручено у день його складення, він має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 );

Представник позивача: адвокат Анісімова Алла Миколаївна (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 )

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ).

Суддя Кривешко Ірина Володимирівна