Справа № 303/9159/23

УХВАЛА
01 жовтня 2025 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в особі
головуючої судді Гутій О.В.
за участю секретаря судових засідань Зарева А.Ю.,
представника позивача Коляда С.М.
представника відповідача Ємчук К.В.
Міністерства юстиції України
представника відповідача Акціонерного товариства Михайлик Л.Г.
«Державна продовольчо-зернова
корпорація України»
представника відповідача Кабінету Міністрів України Багин Г.Ф.
представника третьої особи Акціонерного товариства
«Державна акціонерна компанія «Хліб України» Косянчук В.В.
представника третьої особи
Міністерства економіки України Івашковського Д.В.
розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в м.Мукачево в режимі відеоконференції клопотання по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», співвідповідача Держави України в особі Кабінету Міністрів України, треті особи: Акціонерне товариство «Державна акціонерна компанія «Хліб України», дочірнє підприємство Державної акціонерної компанії «Хліб України» «Хлібна база № 89», приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Селехман Олександр Анатолійович, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Стефанюк Оксана Ігорівна, ОСОБА_2 , Міністерство економіки України, Фонд державного майна про визнання протиправними та скасування наказів Міністерства юстиції України, зобов`язання Міністерства юстиції України повернути та відновити у реєстрі відомості, витребування майна, визнання права власності на майно та припинення права власності на майно,-
В провадженні Мукачівського міськрайонного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», співвідповідача Держави України в особі Кабінету Міністрів України, треті особи: Акціонерне товариство «Державна акціонерна компанія «Хліб України», дочірнє підприємство Державної акціонерної компанії «Хліб України» «Хлібна база № 89», приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Селехман Олександр Анатолійович, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Стефанюк Оксана Ігорівна, ОСОБА_2 , Міністерство економіки України, Фонд державного майна про визнання протиправними та скасування наказів Міністерства юстиції України, зобов`язання Міністерства юстиції України повернути та відновити у реєстрі відомості, витребування майна, визнання права власності на майно та припинення права власності на майно.
Представник позивача щодо клопотання про закриття прваження у справі заперечив, пояснив, що спір підсудний Мукачівському міськрайнному суду, щодо клопотання витребування доказів не заперечив.
Представник відповідача Міністерства юстиції України Ємчук К.В. в підготовчому судовому засіданні не заперечила щодо вказаних клопотань.
Представник відповідача Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» Михайлик Л.Г. в підготовчому судовому засіданні клопотання про закриття підтримала, щодо клопотання про витребування доказів не заперечила.
Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, розглянувши вказані клопотання, суд приходить до такого висновку.
Процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі вирішуються судом шляхом постановлення ухвал (ст.258 ЦПК України).
01.08.2025 представник Міністерства юстиції України Ємчук К.В. подала клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про скасування наказу Мін`юсту № 3113/5 від 30.08.2023 року та наказу Мін`юсту № 3131/5 від 01.09.2023 в частинах анулювання Приватному нотаріусу Селехману О.А. доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та виконання відповідних пунктів щодо анулювання Державним підприємством "Національні інформаційні системи". Клопотання мотивує тим, що справа в частині оскарження пунктів 3 і 5 Наказу № 3113/5 та пунктів 4 і 6 Наказу № 3131/5 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки відповідно до вимог законодавства та практики суду із зазначеного питання розгляд справ з вказаної категорії віднесено до юрисдикції адміністративних судів, а отже, вони не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Також, 09.09.2025 року представник Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» Михайлик Л.Г. подала клопотання про закриття провадження у справі № 303/9159/23.
Клопотання мотивоване тим, що спірним майном є нерухоме майно комплекс будівель елеватора за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за АТ «ДПЗКУ» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.07.2022, форма власності державна, що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Внаслідок протиправних дій приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Селехмана О.А. та голови ліквідаційної комісії ДП ДАК «Хліб України» «Хлібна база № 89» державне майно, а саме нерухоме майно елеватора за адресою: АДРЕСА_1 незаконно вибуло з державної власності та перейшло у приватну власність гр. ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 23.08.2023 р. № 2328.
Таким чином, за загальним правилом спори щодо приватизації державного майна належать до господарської юрисдикції незалежно від суб`єктного складу сторін спору щодо відчуження майна як юридичних, так і фізичних осіб.
Тож при визначенні юрисдикції цієї справи слід виходити з характеру та змісту спірних правовідносин, у межах яких і за захистом яких звернувся позивач.
Таким чином, оскільки спір стосується витребування державного нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_1 , яке не підлягало приватизації та незаконно вибуло із державної власності, отже, є спором про приватизацію, а тому підлягає розгляду відповідно до п. 2 ч. 1 статті 20 ГПК України в порядку господарського судочинства.
Вирішуючи клопотання представника Міністерства юстиції України Ємчук К.В. про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про скасування наказу Мін`юсту № 3113/5 від 30.08.2023 року та наказу Мін`юсту № 3131/5 від 01.09.2023 року в частинах анулювання Приватному нотаріусу Селехману О.А. доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та виконання відповідних пунктів щодо анулювання Державним підприємством "Національні інформаційні системи», суд виходить з наступного.
Публічно-правовий спір - це, зокрема, спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).
Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).
Перелік категорій справ, що підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, визначено у статті 19 КАС України.
Так, пунктом 5 частини першої статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.
Велика Палата Верховного Суду послідовно, у постанові від 17 квітня 2018 року у справі N 815/6956/15 (провадження N 11-192апп18), вказала, що участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.
Зміст публічних правовідносин передбачає наявність відносин влади і підпорядкування, що відрізняє його від приватних правовідносин, у яких відносини ґрунтуються на юридичній рівності сторін, вільному волевиявленні та майновій самостійності.
Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.
Якщо одна сторона у межах спірних правовідносин не здійснює владних управлінських функцій щодо іншої сторони, яка є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції.
Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.
З установлених судом фактичних обставин справи вбачається, що спірні правовідносини виникли між позивачем ОСОБА_1 та відповідачами: Міністерством юстиції України, Акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України», Державою України в особі Кабінету Міністрів України відносно нерухомого майна, а саме елеватора за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 23.08.2023 року № 2328.
Юрисдикція адміністративного суду поширюється лише на ті спори, де суб`єкт владних повноважень діє в межах своїх управлінських функцій, а не як учасник цивільних правовідносин, що виключає можливість розгляду справи в частині позовних вимог про скасування наказу Мін`юсту № 3113/5 від 30.08.2023 року та наказу Мін`юсту № 3131/5 від 01.09.2023 року в частинах анулювання Приватному нотаріусу Селехману О.А. доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та виконання відповідних пунктів щодо анулювання Державним підприємством "Національні інформаційні системи» за правилами адміністративного судочинства.
Верховний Суд України у пунктах 72,73 постанови від 24.05.2022 року (справа 910/3100/21) щодо правильності обраного способу захисту зазначив, що якщо Мін`юст має право скасувати реєстраційну дію у процедурі адміністративного оскарження (квазісудова процедура), і від особи, яка звертається до Мін`юсту зі скаргою, не вимагається у такому разі одночасне чи попереднє звернення до суду з позовом про право цивільне, то суд тим більше має таке право (скасувати наказ Мін`юсту та скасувати реєстраційну дію шляхом задоволення позову).
У постанові від 14.01.2021 у справі №910/838/20 колегія суддів ВС КГС також дійшла висновку, що спір у справі про визнання неправомірним та скасування наказу Мін`юсту "Про скасування реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" №606/5 від 27.02.2019 та зобов`язання вчинити дії, заявлений до відповідача - Мін`юсту не є публічно-правовим та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства".
Щодо клопотання представника Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» Михайлик Л.Г. про закриття провадження у справі, суд приходить наступного висновку.
Як зазначає представник відповідача, спір у даній справі виник щодо майна переданого до статутного капіталу Відповідача 2 АТ «ДПЗКУ», між Позивачем, як учасником господарського товариства ТОВ «Західний елеватор» та юридичною особою - Відповідачем 2, у зв`язку із придбанням Позивачем Спірного майна з метою формування статутного капіталу створюваного ним господарського товариства .
Іншим учасником вказаних правовідносин є юридична особа ДП ДАК «Хліб України» - набувач Спірного майна за актом повернення майна Дочірнього підприємства ДАК "Хліб України" "Хлібна База №8", від 30.06.2023 та продавець Спірного майна за договором купівлі-продажу від 23.08.2023 року.
З вищенаведеного вбачається, що спір виник у зв`язку з здійсненням господарської діяльності, а участь у вказаних правовідносинах де-юре фізичної особи - Позивача, жодним чином не змінює їх юридичної природи, оскільки Глазирін О.В. діяв в інтересах створюваного ним господарського товариства ТОВ «Західний елеватор». Відтак, враховуючи вищенаведене просить закрити провадження у справі.
Згідно зі статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За змістом ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України.
Так, за змістом пункту 1 частини першої цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.
З аналізу наведеної вище норми вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів такі справи: 1) спори, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем та 2) спори щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.
З матеріалів справи вбачається, що позовними вимогами є: визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 3113/5 від 30.08.2023 року; визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 3131/5 від 01.09.2023 року; зобов`язання Міністерство юстиції України внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про право власності ОСОБА_1 на спірне майно; витребування на користь ОСОБА_1 спірне майно у АТ «ДПЗКУ»; визнання за ОСОБА_1 право власності на спірне майно; припинення право власності АТ «ДПЗКУ» на спірне майно.
При цьому, спірним майном є нерухоме майно комплекс будівель елеватора за адресою: АДРЕСА_1 .
За змістом пункту 22 частини першої статті 1 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» приватизацією є платне відчуження майна, що перебуває у державній або комунальній власності, на користь фізичних та юридичних осіб. Вказана стаття містить і визначення припинення приватизації - рішення органу приватизації про припинення вчинення будь-яких дій, спрямованих на приватизацію (продаж) об`єкта приватизації (пункт 23 частини першої вказаної статті).
Спори щодо приватизації державного (або комунального) майна виникають у зв`язку з його відчуженням, зміною чи припиненням правомочностей держави на таке майно та виникненням відповідного обсягу прав у суб`єктів права приватної власності. За загальним правилом спори щодо приватизації державного майна належать до господарської юрисдикції незалежно від суб`єктного складу сторін спору щодо відчуження майна - як юридичних так і фізичних осіб.
Спосіб, який обрав позивач для захисту порушених прав, не змінює правової природи спору, який виник щодо порушення умов та процедури приватизації спірного майна.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про приватизацію державного майна» у редакції, чинній на час проведення аукціону, приватизація державного майна - платне відчуження майна, що перебуває у державній власності, у тому числі разом із земельною ділянкою державної власності, на якій розташований об`єкт, що підлягає приватизації, на користь фізичних та юридичних осіб, які можуть бути покупцями відповідно до цього Закону, з метою підвищення соціально-економічної ефективності виробництва та залучення коштів для здійснення структурної перебудови національної економіки.
Викладене дає підстави для висновку, що оскільки вимоги позивача стосуються приватизації державного майна, то даний спір відповідно до приписів пункту 2 частини першої статті 20 ГПК України має вирішуватися судами за правилами господарського судочинства.
З огляду на характер спірних відносин справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а пред`явлення позову, у тому числі, до суб`єкта владних повноважень, не змінює правової природи юридичного спору та в цьому випадку не є підставою для вирішення його в порядку адміністративного судочинства.
Зазначений правовий висновок Велика Палата Верховного Суду підтверджувала у постанові від 18.03.2020 року у справі № 813/2616/18.
Крім цього за змістом частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду.
Також відповідно до пунктів 6, 15 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.
Відповідно до статті 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України ( далі - ЦК України), державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.
Згідно зі статтею 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.
З матеріалів справи вбачається, що згідно даних з ЄДРЮО ФОП вбачається, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є засновником ТОВ «Західний елеватор», основним видом діяльності якого є: «складське господарство» та «вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур». Дане підприємство ТОВ «Західний елеватор» створено 31.08.2023 року, статутний капітал становить 13 550 727,00 гривень.
Згідно інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що майно філії, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано тип об`єкта: «комплекс будівель елеватора», що також підтверджує цільове призначення Спірного майна використання в господарській діяльності.
Отже, із зазначеного вбачається, що Спірне майно філії за адресою: АДРЕСА_1 , використовується з метою здійснення господарської діяльності.
У постанові Верховного Суду від 30.08.2023 року у справі № 615/1009/20 зазначено наступне: хоча, земельна ділянка надається фізичній особі, однак метою надання є подальше створення фермерського господарства, як суб`єкта підприємництва (господарювання) з переданням цьому суб`єкту земельної ділянки.
Отже, у процесі створення фермерського господарства його засновник має обмежені правомочності щодо землі, оскільки його обов`язком є створення фермерського господарства, що і буде користувачем цієї землі.
Аналізуючи відносини щодо створення фермерського господарства і набуття ним права власності (користування) землею, можна зробити висновок, що de jure отримує землю фізична особа - засновник фермерського господарства, однак de facto він діє в інтересах створюваного ним фермерського господарства.
У спорах щодо земельних відносин при розмежуванні юрисдикції між цивільними і господарськими судами на першому місці - зміст правовідносин і вже другорядне значення надається суб`єктному складу (фізична чи юридична особа).
Адже господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності як за участю юридичних осіб, так і за участю фізичних осіб-підприємців, а в певних випадках і за участю осіб, які не мають статусу суб`єкта господарювання.
Ураховуючи викладене, спори щодо користування землями фермерського господарства, у тому числі з центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин, з іншими юридичними особами, мають розглядатися господарськими судами незалежно від того, чи отримувала фізична особа раніше земельну ділянку для створення фермерського господарства і того, чи створила вона це фермерське господарство.
Подібні за змістом правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 922/1830/19 (провадження № 12-91 гс 20).
Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, з урахуванням характеру спірних правовідносин, а також наявності прямої вказівки закону на вид судочинства, у якому має розглядатись така категорія справ, спір у цій справі підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а участь фізичної особи у процедурі відчуження майна не змінює правової природи такого юридичного спору та не є підставою для вирішення його в порядку цивільного судочинства.
За практикою Європейського суду з прав людини (наприклад рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України») суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Пунктом 1 частини 1 ст.255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Враховуючи, що суд прийшов до висновку про закриття провадження у справі, а тому вважає недоцільним розглядати клопотання про витребування доказів.
Згідно з ч. 1 ст. 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено таких справ.
Керуючись ст. ст.13, 255, 256, 258, 260 ЦПК України, суд
В задоволенні клопотання представника Міністерства юстиції України Ємчук К.В. про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про скасування наказу Мін`юсту № 3113/5 від 30.08.2023 року та наказу Мін`юсту № 3131/5 від 01.09.2023 року в частинах анулювання Приватному нотаріусу Селехману О.А. доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та виконання відповідних пунктів щодо анулювання Державним підприємством "Національні інформаційні системи" - відмовити.
Клопотання представника Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» Михайлик Л.Г. про закриття провадження у справі задовольнити.
Провадження у справі № 303/9159/23 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», співвідповідача Держави України в особі Кабінету Міністрів України, треті особи: Акціонерне товариство «Державна акціонерна компанія «Хліб України», дочірнє підприємство Державної акціонерної компанії «Хліб України» «Хлібна база № 89», приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Селехман Олександр Анатолійович, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Стефанюк Оксана Ігорівна, ОСОБА_2 , Міністерство економіки України, Фонд державного майна про визнання протиправними та скасування наказів Міністерства юстиції України, зобов`язання Міністерства юстиції України повернути та відновити у реєстрі відомості, витребування майна, визнання права власності на майно та припинення права власності на майно - закрити.
Роз`яснити позивачу право на звернення з даним позовом в порядку господарського судочинства.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складено 06.10.2025 року.

Головуюча Гутій О.В.