Номер провадження 2/754/3481/25
Справа №754/3136/25
РІШЕННЯ

Іменем України

02 жовтня 2025 року Деснянський районний суд міста Києва

у складі головуючої судді Гринчак О.І.,

за участю секретаря судових засідань Головач О.О.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки ОСОБА_2 (присутнього в режимі відеоконференції 22.09.2025),

представниці Марченко Л.І., ОСОБА_3 , - ОСОБА_4 (присутньої в режимі відеоконференції 22.09.2025),

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , Міністерства оборони України, Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві та ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без шлюбу, а також встановлення факту перебування на утриманні,

В С Т А Н О В И В:

Зміст позовних вимог

ОСОБА_1 , через представника адвоката Шумейка Ярослава Віталійовича, через систему «Електронний суд» звернулася до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_5 , Міністерства оборони України, Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві та ОСОБА_3 , в якому просить:

1. Встановити факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , який зник безвісти 18.06.2024, проживали однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу з 10.06.2015 по 18.06.2024.

2. Встановити факт, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні ОСОБА_6 до дня його зникнення безвісті, тобто до 18.06.2024.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 з 10.06.2015 проживала з військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 НОМЕР_2 окремої механізованої бригади Збройних Сил України ОСОБА_6 , як одна сім`я без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 .

У шлюбі позивачка не перебувала з 03.02.1994, що підтверджується відповіддю Київського відділу реєстрації шлюбів ЦМУ МЮ (м. Київ) на адвокатський запит №61 від 07.11.2024.

У шлюбі ОСОБА_6 не перебував з 09.06.2015, вказане підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 09.06.2015, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві.

01.06.2022 ОСОБА_6 був мобілізований ІНФОРМАЦІЯ_1 до Збройних Сил України.

18.06.2024 під час виконання бойового завдання біля населеного пункту Мала Токмачка Запорізької області ОСОБА_6 зник безвісти, що підтверджується сповіщенням №41 про зникнення безвісти та корінцем сповіщення зникнення безвісти № 41, складені командиром Військової частини НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_7 .

За час спільного проживання однією сім`єю позивачки та ОСОБА_6 , як фактичної дружини та чоловіка склались взаємні відносини, які притаманні подружжю, наповнені любов`ю та взаємною повагою. Весь вказаний час їх об`єднував спільний побут, спільний бюджет, взаємні права та обов`язки подружжя, спільні будні та вихідні, спільно проведений час, спільні друзі та родичі. За час спільного проживання були придбані численні речі домашнього вжитку, меблі, продукти харчування та таке інше.

На підтвердження вищевказаної інформації, представник зазначає, що улітку 2015 року позивачка та ОСОБА_6 , разом з сином позивачки ОСОБА_8 поїхали на відпочинок та оздоровлення до моря у селище Затока в Одеській області.

Крім того, всі свята позивачка та ОСОБА_6 проводили в колі спільних рідних та друзів.

У 2016 році ОСОБА_6 та син позивачки ОСОБА_8 , почали працювати разом в одній логістичній компанії «Експрес-Т», за адресою: АДРЕСА_2 .

Літом 2018 року позивачка, ОСОБА_6 , та син позивачки ОСОБА_8 , невістка ОСОБА_9 та онук ОСОБА_10 разом їздили відпочивати на море у село Залізний Порт, Херсонської області.

07 лютого 2022 року у позивачки стався інсульт, необхідно було провести оперативне втручання, а саме трепанацію черепа. Весь час ОСОБА_6 був поруч, допомагав та доглядав за позивачкою.

18 червня 2024 року з ОСОБА_6 було втрачений зв`язок, до цього часу, майже кожного дня, за можливості він телефонував по відеозв`язку або надсилав смс-повідомлення позивачці.

21 червня 2024 року матері ОСОБА_6 ОСОБА_5 , надійшло сповіщення №41 від військової частини НОМЕР_1 про те, що її син, солдат ОСОБА_6 , водій 2 штурмового відділення 1 штурмового взводу 1 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мобілізований ІНФОРМАЦІЯ_1 01.06.2022, зник безвісти 18.06.2024 під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Мала Токмачка Запорізької області.

ОСОБА_3 - є дочкою ОСОБА_6 від попереднього шлюбу.

На підтвердження факту проживання однією сім`єю позивачки та ОСОБА_6 є скріншоти з месенджера «WhatsApp» та «Viber». У листуванні ОСОБА_6 називає позивачку теплими словами, відправляє їй свої фотографії, замовляє доставку квітів та регулярно відправляє посилки через Нову пошту.

Факт перебування позивачки у фактичних шлюбних стосунках з ОСОБА_6 з 10.06.2015 до моменту зникнення безвісти ОСОБА_6 підтверджується такими доказами: показаннями свідків, сімейними фотографіями, фактом знаходження у володінні позивачки усіх оригіналів документів та речей фактичного чоловіка ОСОБА_6 . Зокрема, у позивачки залишились такі документи ОСОБА_6 : медична карта амбулаторного хворого, посвідчення водія, довідка від військової частини НОМЕР_4 від 14.06.2022 про перебування ОСОБА_6 на військовій службі в військовій частині НОМЕР_4 , посвідчення № НОМЕР_5 ОСОБА_6 , посвідчення серія НОМЕР_6 та медаль «Ветеран війни», Сертифікат МО №10496, а також багато інших документів.

Позивачка з 07 лютого 2022 року (коли стався інсульт у позивачки) перебуває на повному утриманні свого зниклого безвісти чоловіка ОСОБА_6 , не працює через третю групу інвалідності (підтвердженням цього є акт огляду медико-соціальною експертною комісією №745727), має пенсійне посвідчення, користувалась карткою АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_7 (належить ОСОБА_6 ), яку залишив їй ОСОБА_6 , який хоча і перебував на службі, але систематично з 07.02.2022 матеріально утримував позивачку. Позивачка інших доходів не має, крім пенсії за інвалідністю. Допомога, яка надавалася позивачці була для неї основним джерелом засобів до існування, оскільки така допомога надавалася систематично та розмір допомоги значно перевищував розмір отримуваної нею пенсії по інвалідності. Таким чином ОСОБА_6 фактично виконував обов`язок щодо утримання позивачки.

Встановлення факту проживання позивачки та ОСОБА_6 однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та встановлення факту перебування на утриманні останнього має для позивачки юридичне значення, оскільки від його встановлення залежить можливість реалізації нею права на отримання виплат відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884, а також дає змогу звертатися з заявами та запитами до правоохоронних органів та інших інстанцій щодо долі ОСОБА_6 та, відповідно, забезпечує реалізацію її прав та обов`язків, отримання пенсії за втратою годувальника.

Відзив на позовну заяву

У відзиві на позовну заяву відповідачі просять відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву йдеться про те, що саме матір зниклого безвісти ОСОБА_6 , з огляду, у тому числі, на перенесений нею 01.03.2024 важкий інсульт, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 4898 від 15.03.2024, перебувала на утриманні свого зниклого безвісти сина. А також посильну допомогу, у тому числі з оплати та доставки додому ліків, харчування та пересування після отриманого важкого інсульту надавала та надає їй онука ( ОСОБА_3 ), рідна дочка зниклого безвісти ОСОБА_6 .

Зниклий безвісти ОСОБА_6 дуже турбувався про матір та дочку та постійно намагався забезпечити їм належний рівень життя.

З ОСОБА_1 зниклий безвісти ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходився у тимчасових та не серйозних стосунках, ніколи їй не довіряв, про що відповідачки неодноразово чули від самого ОСОБА_6 .

Факт знаходження деяких речей її сина та певних документів, записів у його телефоні, може бути пояснений таким: після зникнення безвісти ОСОБА_6 його речами, а також, можливо, і мобільним телефоном зниклого, заволоділи заявниця, ОСОБА_1 , та її син ОСОБА_11 , саме після отримання речей зниклого безвісти ОСОБА_6 зникла з месенджерів його переписка з дочкою, ОСОБА_3 , а також переписка з його сестрою та її чоловіком.

Тобто можливе знаходження банківської картки зниклого безвісти ОСОБА_6 на руках у позивачки не є підтвердженням того, що він надавав «систематичну допомогу» позивачці у розмірі, який перевищує пенсію позивачки.

ОСОБА_5 фактично продовжує бути на утриманні свого зниклого безвісти сина, ОСОБА_6 , і це утримання є життєво необхідним для неї, оскільки після перенесеного 01.03.2024 ОСОБА_5 важкого інсульту, вона погано рухається, їй постійно потрібно купувати коштовні ліки, памперси, спеціальну їжу, проходити реабілітацію за допомогою лікаря реабілітолога.

З огляду на викладене, ОСОБА_5 є фактично непрацездатною та такою, що знаходилась у останні роки та продовжує знаходитись на утриманні свого зниклого безвісти сина, ОСОБА_6 .

Повідомлення учасників про розгляд справи

Всі учасники справи повідомлялися про розгляд справи шляхом надсилання процесуальних документів до електронних кабінетів, що підтверджується відповідними довідками.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

01.06.2022 ОСОБА_6 був мобілізований ІНФОРМАЦІЯ_1 до Збройних Сил України (а.с. 56 (на звороті) т. І).

18.06.2024 солдат ОСОБА_6 , водій 2 штурмового відділення 1 штурмового взводу 1 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мобілізований ІНФОРМАЦІЯ_1 01.06.2022, зник безвісти під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Мала Токмачка Запорізької області, що підтверджується сповіщенням № 41 від 21.06.2024 (а.с. 74 т. І).

28.02.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю зі зниклим безвісти ОСОБА_6 як жінки і чоловіка без шлюбу з 10.06.2015 по 18.06.2024, а також про встановлення факту перебування на його утриманні. При цьому, відповідачами визначено матір зниклого безвісти ОСОБА_6 - ОСОБА_5 , та його дочку від попереднього шлюбу - ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що у заявлений у позовній заяві період 10.06.2015 по 18.06.2024 ні ОСОБА_1 , ні зниклий безвісти ОСОБА_6 не перебували у зареєстрованому шлюбі між собою, та не перебували у зареєстрованому шлюбі з будь-ким іншим, адже їх офіційно зареєстровані шлюби з іншими особами були розірвані. Так, 03.02.1994 шлюб між ОСОБА_12 та позивачкою було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 03.02.1994 та відповіддю Київського відділу реєстрації шлюбів ЦМУ МЮ (м. Київ) від 08.11.2024 (а.с. 23 (на звороті), 28, 29 т. І). 09.06.2015 шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_13 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 79 (на звороті) т. І).

Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 08.12.1997 квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 86,0 кв.м належить в рівних долях ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_1 (позивачці), ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_8 , ОСОБА_18 (а.с. 23 т. І).

Позивачка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , а ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується відповідними відмітками у їхніх паспортах (а.с. 19 (на звороті), 54 (на звороті) т. І).

До матеріалів справи стороною позивача долучені спільні фото ОСОБА_1 та ОСОБА_6 з нагоди святкування Нового року, весілля сина позивачки з невісткою, зі спільного відпочинку на морі, у лісі, та проведення спільного часу з сином позивачки, невісткою й онуком (а.с. 31- 35 т. І).

Також позивачкою долучено скріншоти з месенджера «WhatsApp» та «Viber» щодо спільного листування із ОСОБА_6 , який записаний як « ОСОБА_19 », з повідомленнями за 07.04.2022, 11.04.2022, 09.06.2022, 12.06.2022, 08.07.2022, 22.12.2022, 11.01.2023, 28.01.2023, 08.03.2023, 30.04.2023, 16.07.2023, 18.07.2023, 23.07.2023, 16.08.2023, 22.08.2023, 23.08.2023, 25.08.2023, 31.08.2023, 01.09.2023, 26.09.2023, 03.10.2023, 21.11.2023 - 24.11.2023, 20.12.2023, 02.01.2024 05.01.2024, 24.01.2024, 14.02.2024, 24.02.2024, 25.02.2024, 26.02.2024, 19.03.2024, 18.05.2024, 19.05.2024 (а.с. 36-47 т. І). У листуванні ОСОБА_6 звертається до позивачки, зокрема «сонечко», «лялечка», надсилає їй свої фотографії, здійснює відеодзвінки, замовляє їй доставку квітів (а.с. 36-47 т. І).

Окрім того, ОСОБА_6 через Нову пошту надсилав посилки позивачці на її адресу: АДРЕСА_1 , зокрема, 26.02.2023, 02.03.2023, 24.03.2023, 01.08.2023, 10.11.2023, 15.01.2024 (а.с. 48-52 т. І).

У володінні позивачки знаходяться оригінали документів та речей ОСОБА_6 , зокрема, медична довідка від 29.07.2021, довідка від військової частини НОМЕР_4 від 14.06.2022 про перебування ОСОБА_6 на військовій службі в військовій частині НОМЕР_4 , акт прийому-передачі на автомобіль від 24.04.2019, медична карта амбулаторного хворого, посвідчення водія, карта обліку стажу практичного водіння машин 2022 рік, товарна накладна від 28.07.2023 на Power bank, в якій вказаний отримувачем ОСОБА_6 , медична довідка щодо придатності керувати транспортним засобом, яка дійсна до 16.09.2021, медична довідка щодо придатності керувати транспортним засобом, яка дійсна до 23.06.2012, екзаменаційна картка водія від 10.02.1995, лист амбулаторного пацієнта, картка на право носіння зброї, медична картка амбулаторного хворого, посвідчення № НОМЕР_5 ОСОБА_6 , посвідчення про відрядження від 08.09.2022, посвідчення серія НОМЕР_6 та медаль «Ветеран війни», постанова від 31.08.2019, Сертифікат МО №10496 від 19.09.2022, картка в Metro, талони, посвідчення на батька ОСОБА_20 , свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с. 55 (на звороті) 79 т. І).

З 07.02.2022 по 23.02.2022 ОСОБА_1 перебувала у КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» з діагнозом «ЦВХ. Гостре порушення мозкового кровообігу за типом спонтанного субарахноїдального-вентрикулярного крововиливу. Розрив аневризми передньої сполученої артерії. Мнестичний, психоорганічний, цефалгічний синдром. Гіпертонічна хвороба II ст., 2 ст., ризик 3»; 09.02.2022 їй проведено оперативне втручання - клипування аневризми ПСОА, що підтверджується випискою № 2285 із медичної карти стаціонарного хворого (а.с. 12, 13 т. І).

Також у періоди з 24.04.2023 по 03.05.2023, з 19.02.2024 по 27.02.2024, з 24.10.2024 по 01.11.2024 позивачка перебувала у КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» у зв`язку зі стійкими залишковими явищами після перенесеного ГПМК за геморагічним типом та хірургічного втручання, що підтверджується відповідними виписками № 3347, № 6774, № 20663 із медичної карти стаціонарного хворого. Після перенесеної хвороби позивачка не працює, їй рекомендовано вирішення питання працездатності через МСЕК (а.с. 14, 17, 18 т. І).

З 01.07.2024 позивачці встановлено третю групу інвалідності та вона отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №745727 та пенсійним посвідченням (а.с. 21, 22 т. І).

Згідно з довідкою про доходи № 0484 4841 8483 2449 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві (Деснянський район) в м. Києві і отримує пенсію по інвалідності, а саме за червень 2022 року 1869,53 грн, з липня 2022 року по листопад 2022 року по 2027,00 грн, з грудня 2022 року по лютий 2024 року по 2093,00 грн, з березня 2024 року по червень 2024 року по 2361,00 грн (а.с. 11 (на звороті) т. І).

Позивачка користувалася карткою АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_7 , що належить ОСОБА_6 , що підтверджується випискою по рахунку за період з 01.01.2024 по 18.06.2024 (а.с. 3-5 т. ІІ). З цієї виписки вбачається, що ОСОБА_6 систематично здійснював поповнення рахунку, зокрема 12.02.2024 1000,00 грн, 21.02.2024 1000,00 грн, 19.03.2024 1000,00 грн, 24.03.2024 -1000,00 грн, 29.03.2024 1000,00 грн, 29.03.2024 500,00 грн, 31.03.2024 - 1000,00 грн, 19.04.2024 500,00 грн, 21.04.2024 500,00 грн, 23.04.2024 500,00 грн, 01.05.2024 -500,00 грн, 02.05.2024 1000,00 грн, 12.05.2024 500,00 грн, 21.05.2024 500,00 грн, 21.05.2024 1000,00 грн, 03.06.2024 500,00 грн, 10.06.2024 500,00 грн, 17.06.2024 - 500,00 грн. Всього 13000,00 грн за період з 01.01.2024 по 18.06.2024. При цьому, позивачка розраховувалася вказаними коштами в магазинах у м. Києві, зокрема « АДРЕСА_4 , «АТБ» по АДРЕСА_5 , «Новус» по просп. Червоної Калини, а також знімала готівку в банкоматі в м. Києві, зокрема, по АДРЕСА_6 .

Свідок ОСОБА_15 , є рідною сестрою позивачки, у судовому засіданні показала, що ОСОБА_21 і ОСОБА_6 проживали з 2008 року у неї вдома за адресою: АДРЕСА_7 . Коли вони переїхали, то зробили ремонт у кімнаті, купували речі різні, їжу, у них було спільне господарство, піклувалися один про одного, був спільний бюджет, вони мріяли одружитися і купити будинок. Багато відпочивали разом на морі, їздили до річки, до них приєднувалися і ОСОБА_22 з сином (дочка і онук ОСОБА_23 ), і ОСОБА_10 (онук ОСОБА_24 ). У 2022 році у ОСОБА_24 стався інсульт, їй потрібна була операція (трепанація черепа). Всі витрати ОСОБА_23 взяв на себе, він практично жив у лікарні три тижні. Він купував їй ліки, доглядав за нею. Потім його мобілізували, він їй залишив банківську картку, пересилав гроші, щоб вона могла жити на них. Наразі свідок допомагає ОСОБА_24 . Через хворобу у ОСОБА_24 є проблеми з пам`яттю, її стан став гірший, вона отримала групу інвалідності, бо часто втрачає свідомість, лежить у лікарнях і потребує багато ліків.

Свідок ОСОБА_25 , є сусідкою позивачки та проживає на одному поверсі з нею, у судовому засіданні показала, що у 2011 році переїхала до будинку за адресою: АДРЕСА_8 . ОСОБА_24 уже там жила, у них була багатодітна сім`я. Спілкувалися як сусіди. Знає сина ОСОБА_24 - ОСОБА_26 та її чоловіка ОСОБА_23 . ОСОБА_27 їх бачила разом. ОСОБА_28 як ОСОБА_24 та ОСОБА_23 гуляли з онуками як бабуся та дідусь. Вони ходили разом з магазину. ОСОБА_23 проживав постійно з 2011 року. Останній раз бачила ОСОБА_23 перед тим, коли він збирався їхати у Чернігів, орієнтовно лютий 2023 року. На роботу ОСОБА_23 ішов часто з сином ОСОБА_24 ОСОБА_26 . Припускає, що син і чоловік навіть разом працювали, бо їздили на одному автомобілі. ОСОБА_23 їй розказував, що у Ірини інсульт (дуже важка форма), операцію зробили, гроші потрібні; мама важка, теж треба було допомагати. Окрім того, він сильно хворів (псоріаз у сильному загостренні). Однак він не хотів звільнятися зі служби, оскільки потрібні кошти, щоб допомогти ОСОБА_24 і мамі. Свідок не знала, що ОСОБА_24 і ОСОБА_23 не були одружені, оскільки вона вважала інакше, адже вони були дуже подібні між собою. Окрім того, вже пізніше дізналася, що ОСОБА_26 син ОСОБА_24 , а не спільний з ОСОБА_23 . До цього вона вважала, що ОСОБА_23 був батьком ОСОБА_26 .

Свідок ОСОБА_29 , є сестрою невістки позивачки ОСОБА_30 , у судовому засіданні показала, що познайомилися з сім`єю позивачки, коли її сестра одружувалася у 2013 році. Свідку відомо, що на той час ОСОБА_24 та ОСОБА_23 проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 , робили ремонт, купували техніку, телевізор купили. Також у 2018 році вони разом з онуками ( ОСОБА_10 онуком ОСОБА_24 , ОСОБА_31 онуком ОСОБА_23 ) їздили на відпочинок в Залізний порт. У вказаній квартирі проживали: ОСОБА_24 і ОСОБА_23 , а також невістка позивачки ОСОБА_9 , син позивачки ОСОБА_26 , онук ОСОБА_10 , сестра ОСОБА_32 і її син, а також мати ОСОБА_24 . ОСОБА_23 там жив, у квартирі були його речі. Його автомобіль «Хюндай» і робочий автомобіль були під парадним. Їй відомо, що коли у ОСОБА_24 стався інсульт, то ОСОБА_23 повністю забезпечив лікування, оплатив операцію, проводив з нею час, доглядав за нею, купував все необхідне. Вони готували разом вечерю, виховували онуків ОСОБА_10 (онука ОСОБА_24 ) і ОСОБА_33 (онука ОСОБА_23 ). Робили ремонт у себе в кімнаті, у ванній, дарували подарунки, мали спільний бюджет. ОСОБА_23 передавав Ірині посилки, зокрема, його військові побутові речі (міняв зимні на літні).

Норми права та мотиви суду

Відповідно частин другої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Частинами першою та другою статті 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Положеннями статті 74 СК України встановлено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

З огляду на зазначені положення законодавства, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків.

У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).

Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц).

Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем коштів на рахунок позивачки, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків притаманних подружжю не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (постанови Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 19 березня 2020 року у справі № 303/2865/17, від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20, від 30 червня 2022 року у справі № 694/1540/20).

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю. Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки.

Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 686/15993/21, від 09 листопада 2022 року у справі № 753/10315/19, від 16 листопада 2022 року у справі № 199/3941/20.

Факт місця реєстрації (проживання) жінки та чоловіка за однією адресою не є ні головною, ні обов`язковою ознакою наявності фактичного шлюбу. Так само факт спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу не може бути встановлений лише показаннями свідків та наявністю спільних фотографій за відсутності інших доказів (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 04 грудня 2023 року у справі № 543/563/22).

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці (постанова Верховного Суду від 16 квітня 2025 року у справі № 759/21340/21).

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання (постанови Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц, від 13 січня 2021 року у справі № 592/17552/18).

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі (постанова Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі № 362/3705/20).

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

У цій справі судом встановлено, що:

1) у заявлений у позовній заяві період 10.06.2015 по 18.06.2024 ні ОСОБА_1 , ні зниклий безвісти ОСОБА_6 не перебували у зареєстрованому шлюбі між собою, та не перебували у зареєстрованому шлюбі з будь-ким іншим, адже їх офіційно зареєстровані шлюби з іншими особами були розірвані (обставина підтверджується свідоцтвами про розірвання шлюбів);

2) ОСОБА_1 та ОСОБА_6 спільно проживали за адресою: АДРЕСА_1 , частка у праві власності на яку належить позивачці (обставини підтверджуються свідоцтвом про право власності, показаннями свідків, зберіганням оригіналів важливих документів ОСОБА_6 за різні періоди його життя саме у позивачки, а не у матері чи дочки, надсиланням посилок ОСОБА_6 саме позивачці і на цю адресу, а не матері чи дочці за місцем його реєстрації);

3) ОСОБА_1 та ОСОБА_6 вели спільне господарство (підтверджується показаннями свідків в частині того, що вони ходили разом до магазину, купували продукти, робили ремонт у кімнаті, купували техніку, а також товарною накладною);

4) ОСОБА_6 брав участь у витратах, пов`язаних із хворобою ОСОБА_1 та надавав їй матеріальне утримання після перенесеної нею хвороби, внаслідок якої вона втратила працездатність та стала особою з інвалідністю (підтверджується випискою з рахунку ОСОБА_6 , виписками з медичних карт стаціонарного хворого, довідкою до акта огляду МСЕК, пенсійним посвідченням, показаннями свідків);

5) ОСОБА_1 та ОСОБА_6 як баба і дід проводили спільний час з онуками - ОСОБА_10 (онуком позивачки) та ОСОБА_31 (онуком ОСОБА_6 ) (підтверджується показаннями свідків).

Отже, на підставі викладеного суд доходить висновку, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 існували взаємні права та обов`язки, притаманні подружжю. Факт їх спільного проживання (ч. 1 ст. 56 СК України), ведення спільного господарства, спільний відпочинок, участь чоловіка у витратах, пов`язаних із хворобою жінки та її матеріальне утримання (ст. 90, 91 СК України), їхня спільна участь у вихованні онуків (ст. 257 СК України) є доведеною зі сторони позивача, та не спростована жодними доказами зі сторони відповідачів.

Також суд враховує, що згідно з довідкою про доходи № 0484 4841 8483 2449 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві (Деснянський район) в м. Києві і отримує пенсію по інвалідності в мінімальному розмірі. Водночас, ОСОБА_6 надавав їй систематичну (щомісячну) матеріальну допомогу до моменту його зникнення безвісти, що підтверджується випискою по рахунку за період з 01.01.2024 по 18.06.2024. Вказана допомога була основним і постійним джерелом засобів до існування для позивачки.

З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що наявні підстави для задоволення позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю зі зниклим безвісти ОСОБА_6 як жінки і чоловіка без шлюбу з 10.06.2015 по 18.06.2024, а також про встановлення факту перебування на його утриманні.

Керуючись ст. 2, 7, 10, 12, 19, 81, 83, 141, 258-260, 263-265, 273-279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , Міністерства оборони України, Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві та ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без шлюбу, а також встановлення факту перебування на утриманні задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , який зник безвісти 18.06.2024, проживали однією сім`єю жінки і чоловіка без шлюбу з 10.06.2015 по ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановити факт, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні ОСОБА_6 до дня його зникнення безвісти, тобто до 18.06.2024.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення/складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Міністерство оборони України, , місце знаходження: м. Київ, просп. Повітряних Сил, 6.

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві, , місце знаходження: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16.

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_9 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_9 .

Повний текст рішення складено та підписано 02.10.2025.

Суддя Деснянського

районного суду міста Києва Оксана Гринчак