03 жовтня 2025 року м. Чернівці
провадження №22-ц/822/680/25
судді Чернівецького апеляційного суду Перепелюк І.Б. на постанову Чернівецького апеляційного суду від 11 вересня 2025 року і справі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» на заочне рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 21 травня 2025 року.
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 11 вересня 2025 року апеляційну скаргу ТОВ «Юніт Капітал» задоволено частково.
Рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 21 травня 2025 року скасовано.

Позов ТОВ «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» за договором між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником якого є ТОВ «Юніт Капітал» від 16 березня 2021 року № 149035824 кредит в сумі 13748 грн 19 коп., проценти за період з 16 березня 2021 року по 16 липня 2021 року в сумі 17899 грн. 96 коп.

Не можу погодитись із зазначеною постановою суду виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Юніт Капітал» у жовтні 2024 року звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зазначало, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту 16 березня 2021 року № 149035824 у електронній формі з використанням електронного підпису.

ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконано зобов`язання, 16 березня 2021 року перераховано ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 13750 грн на його банківську картку № НОМЕР_1 хх-хххх-0365.

ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01, який є рамковою угодою.

Після чого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду від 28 листопада 2019 року №19, якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020 року.

ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду від 31 грудня 2020 року №26, якою викладено договір між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01 у новій редакції, строк дії договору продовжено до 31 грудня 2021 року, додаткову угоду від 31 грудня 2021 року №27, продовжено строк дії договору до 31 грудня 2022 року, додаткову угоду від 31 грудня 2022 року №31, якою продовжено строк дії договору до 31 грудня 2022 року та додаткову угоду від 31 грудня 2023 року №32, якою продовжено строк дії договору до 31 грудня 2024 року.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 17 серпня 2021 року №147 до договору факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до ОСОБА_1 на суму 42693 грн 43 коп.

ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу від 05 серпня 2020 року №05/0820-01.

Згідно із витягом з реєстру прав вимоги від 31 серпня 2023 року № 11 ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» набуло право вимоги до ОСОБА_1 на суму 60084 грн. 98 коп.

ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юнім Капітал» укладено договір факторингу від 30 вересня 2024 року №3009/24 ТОВ .

За змістом витягу з реєстру боржників ТОВ «Юнім Капітал» набуто право вимоги до ОСОБА_1 на суму 60084 грн. 98 коп.

Посилалося на невиконання ОСОБА_1 зобов`язання за договором, просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» за договором кредиту від 16 березня 2021 року № 149035824 заборгованість в сумі 60084 грн. 98 коп.

Заочним рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 21 травня 2025 року в позові ТОВ «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції послався на недоведеність переходу права вимоги від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Паліон Плюс», наступні переходи права вимоги, які є похідними, не підтверджують набуття права вимоги останнім кредитором ТОВ «Юніт Капітал».

На момент укладення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» договору факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01 зобов`язання між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 за договором кредиту від 16 березня 2021 року № 149035824 не існували, тому не могли бути передані ТОВ «Паліон Плюс».

Колегія суддів більшістю голосів зробила висновок про помилковість позиції суду першої інстанції та наявність підстав для скасування рішення.

Проте не можу погодитися із цим, з огляду на наступне.

Не спростовуючи існування боргових зобов`язань за встановленим судом договором і розмірі, з матеріалів справи вбачається, що право вимоги щодо боржника ОСОБА_1 переходило від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юнім Капітал».

Разом з тим, на момент укладення Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, грошові зобов`язання ОСОБА_1 за договором кредиту від 16 березня 2021 року № 149035824 ще не існували, а відтак, і не могли відступатися права кредитора за цим договором.

Оскільки на момент укладення Договору факторингу ще не виникло зобов`язання між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 то у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року з подальшим укладенням й додаткових угод, оскільки як і сам кредитор у довідці від 02 жовтня 2024 року вказує про передачу такого права вимоги ТОВ «Таліон Плюс» на підставі укладеного договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року.

Отже, враховуючи, що у відповідності до п.1.2. Договору №149035824 від 16 березня 2021 року строк дії цього Договору обчислюється з моменту його підписання сторонами, тобто електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання кредиту, то даним правом відступати право вимоги до позичальника кредитодавець наділений саме з часу укладання договору, тобто з від 16 березня 2021 року.

Права майбутньої вимоги на момент укладення договору має бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо 16 березня 2021 року на момент укладення Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року й подальших додаткових угод до нього не існувало та сторони не могли передбачити, що 16 березня 2021 року, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладе спірний кредитний договір з відповідачем.

Крім того, на час укладення договору відступлення права вимоги №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, як і в додаткових угодах до вказаного договору, сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину, предмет не індивідуалізовано належним чином.

Враховуючи, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором на першому етапі - від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора.

Крім того, звертаю увагу, що наявні в матеріалах справи реєстри прав вимоги, де боржником зазначено ОСОБА_1 самі по собі не свідчать про набуття позивачем прав кредитора по відношенню до позичальника, а є додатками до договору та його невід`ємною частиною.

При цьому, вважаю, що посилання позивача на продовження строку дії договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року додатковими угодами не спростовує необхідності чіткого визначення предмета договору на момент його укладення, адже правочин є чинним лише за умови визначеності його істотних умов, а предмет договору факторингу має бути конкретно визначений.

Велика Палата Верховного Суду в постанові ВП ВС від 16.03.2021 по справі № 906/1174/18 (№ в ЄДРСР 96342866), пункт 38) навела такі ознаки, що притаманні договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Також, Велика Палата Верховного Суду в постанові ВП ВС від 11.09.2018 по справі № 909/968/16 (№ в ЄДРСР 76860058), пункт 106) зазначила такі характеристики договору факторингу як правочину: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватися у твердій сумі, у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляд різниці між номінальної вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону.

Таким чином, вважаю, що зміст «предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги» треба розуміти таким чином, що зобов`язання на момент відступлення права вимоги має існувати, але строк його виконання міг і не настати, та/або може виникнути за ним в майбутньому, тобто в будь-якому випадку, повинно бути індивідуалізовано Договором про відступлення права вимоги або додатком до нього в момент укладення.

Тому вважаю, що суд першої інстанції правильно встановив обставини та із застосуванням релевантних норм матеріального права прийшов до вірних висновків про відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача, що стало підставою для ухвалення правильного рішення про відмову в позові.

Вважаю, що за результатами апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення у цій справі, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржене рішення - без змін.

Суддя І.Б. Перепелюк