Номер провадження: 22-ц/813/3339/25
Справа № 504/2353/15-ц
Головуючий у першій інстанції Вінська Н. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Сєвєрової Є.С., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Чередник К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Південна будівельна група компаній» на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 01 жовтня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельного кооперативу «Південна будівельна компанія» про захист цивільних прав, зобов`язання відповідача повернути авансовий платіж, сплатити пеню і відшкодувати завдану моральну шкоду, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Південна будівельна компанія» (далі ОК «ЖБК «Південна будівельна компанія») про захист цивільних прав, зобов`язання відповідача повернути авансовий платіж, сплатити пеню і відшкодувати завдану моральну шкоду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 лютого 2007 року ОСОБА_2 уклала з ОК «ЖБК «Південна будівельна компанія» пайовий договір № 3/07 (про пайову участь у будівництві) на будівництво житлового будинку АДРЕСА_1 . Позивачка вказувала, що до ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 перерахувала кількома траншами OK «ЖБК «Південна будівельна компанія» на будівництво будинку грошову суму у розмірі 2 129 000 грн і членські внески у розмірі 75 750 грн. Зазначала, що 16 листопада 2009 року ОСОБА_2 відступила їй своє право вимоги за пайовим договором, отже до неї перейшли всі права та обов`язки по зазначеному договору і вона набула статус споживача будівельних робіт. Стверджувала, що у порушення законодавства України про захист прав споживачів відповідач, отримавши з дня підписання пайового договору на будівництво житлового будинку грошову суму у розмірі 2 129 000 грн, розпочав його будівництво тільки через три роки після підписання договору, тобто в березні 2010 року, і до цього часу будівництво будинку не закінчив, а строк його здачі в експлуатацію (15 травня 2011 року) прострочив. Також позивачка наголошувала на тому, що розпочате в березні 2010 року будівництво зупинилось у 2012 році без будь-яких пояснень, а відповідач на протязі дев`яти років і десяти місяців використовує сплачені пайовиком грошові кошти у власних інтересах. В уточненій позовній заяві ОСОБА_1 заявила про те, що вона направляла на адресу відповідача повідомлення-вимоги про відмову від укладеного договору.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 01 жовтня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Вирішено стягнути з ОК «ЖБК «Південна будівельна компанія» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 12 836 632, 73 грн, що еквівалентно 454 073,72 доларам США, і складаються із: суми пайових внесків, еквівалентній 439 360, 52 доларам США, сплачених ОСОБА_1 на користь ОК «ЖБК «Південна будівельна компанія»; пені за порушення строків виконання будівельних робіт 14 713,20 доларам США, та 100 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору.

Постановою Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будинковий кооператив «Південна будівельна компанія» задоволено, рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 01 жовтня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення яким позовні вимоги ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельного кооперативу «Південна будівельна компанія» про захист цивільних прав, зобов`язання відповідача повернути авансовий платіж, сплатити пеню і відшкодування завданої моральної шкоди залишено без задоволення.

Постановою Верховного Суду від 14 липня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року у частині стягнення з Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Південна будівельна компанія» на користь ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 12 420 691 гривня, що за курсом НБУ 28,26993100 грн за 1 долар США на день прийняття рішення суду першої інстанції еквівалентно 439 360,52 доларів США 52 цента, сплачених ОСОБА_1 на користь Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Південна будівельна компанія», скасовано і залишено в силі у цій частині рішення суду першої інстанції. В іншій частині постанову Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Південна будівельна група компаній» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 01 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, застосувати строки позовної давності, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ТОВ «Південна будівельна група компаній» є генеральним підрядником забудови житлового мікрорайону «Зелений мис» в с. Крижанівка Одеського району Одеської області на підставі договору генерального підряду укладеного між Товариством та ОК «ЖБК «Південна будівельна компанія», в тому числі і спірного житлового будинку, який був предметом спору по справі № 504/2353/15-ц.

20 листопада 2024 року ТОВ «Південна будівельна група компаній» було отримано від ОК «ЖБК «Південна будівельна компанія» претензію № 19/11-24 про відшкодування збитків ОК «ЖБК «Південна будівельна компанія» від 19.11.2024 року, в якій ОК «ЖБК «Південна будівельна компанія» вимагає від ТОВ «Південна будівельна група компаній» відшкодувати замовнику ОК «ЖБК «Південна будівельна компанія» витрати та збитки, завдані неналежним виконанням ТОВ «Південна будівельна група компаній» договору генерального підряду № 02/09 від 02.10.2009 року в частині неналежного виконання Вами, як генеральним підрядником будівельних робіт по житловому будинку по АДРЕСА_1 у сумі 12 836 632,73 гривні.

Вивчивши матеріали справи, ТОВ «Південна будівельна група компаній» вважає, що оскаржене рішення безпосередньо стосується прав, інтересів та обов`язків Товариства, тобто судом розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції був та є скаржник, до того ж в оскарженому рішенні містяться судження, висновки та рішення про права та обов`язки Товариства. Так скаржник вважає, що оскаржене рішення стосується та надає оцінку виконаної ТОВ «Південна будівельна група компаній» за договором генерального підряду № 02/09 від 02.10.2009 року роботі по будівництву житлового будинку по АДРЕСА_1 , а скаржник навіть був позбавлений можливості заперечити цьому, надати відповідні докази та пояснення, взагалі, навіть не був залучений до розгляду справи № 504/2353/15-ц в якості третьої особи.

26.05.2025 року через систему «Електронний суд» від представника ОСОБА_1 адвоката Єгорова Д.С. надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого сторона позивача просила апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Південна будівельна група компаній» на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 01.10.2018 року у справі № 504/2353/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОК «ЖБК «Південна будівельна компанія» про захист цивільних прав, зобов`язання відповідача повернути авансовий платіж, сплатити пеню і відшкодувати завдану моральну шкоду закрити на підставі п. 3, ч. 1, ст. 362 ЦПК України.

Інші учасники справи своїм правом на подання відзиву не скористалися.

Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання, призначене на 16.09.2025 року на 15:30 год. відповідач ОК «ЖБК «Південна будівельна компанія» явку свого представника не забезпечив, належної ініціативи взяти участь у розгляді справи в режимі відеоконференції не виявив та заяв про відкладення судового засідання не подавав.

Присутні у судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Єгоров Д.С. та представник ТОВ «Південна будівельна група компаній» - адвокат Чукітова В.В. не заперечували проти розгляду справи за фактичною явкою сторін.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Оскільки явка учасників справи до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, поважність причин неучасті у судовому засіданні 16.09.2025 року учасників справи, належним чином повідомлених про розгляд справи, судом апеляційної інстанції не встановлено, а наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, спір підлягає вирішенню по суті, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Тому розгляд апеляційним судом справи у відсутності учасників (відповідачів), які відсутні у судовому засіданні при таких обставинах не є порушенням їхніх прав щодо забезпечення участі у судовому засіданні і доступі до правосуддя. Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі Верховного Суду у справі № 361/8331/18.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження підлягаю закриттю з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Статтею 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи, а у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Перевірка дотримання судом першої інстанції норм процесуального права, порушення яких є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного в апеляційному порядку судового рішення, за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, допускається, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки в межах відкритого апеляційного провадження, виходячи з наступного.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Ейрі проти Ірландії", від 09.10.79, п. 24, Series A № 32, та "Гарсія Манібардо проти Іспанії", заява № 38695/97, п. 43, ECHR 2000-II), які з огляду на положення ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод покликана гарантувати не теоретичні або примарні права, а права, які є практичними і ефективними. Це особливо стосується права на доступ до суду, зважаючи на помітне місце, відведене у демократичному суспільстві праву на справедливий суд.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 листопада 2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на апеляційне оскарження судового рішення, ставиться в залежність від положень відповідних процесуальних норм, в даному випадку - норм ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У статті 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Згідно з ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Таким чином, положеннями цивільного процесуального законодавства визначено право особи подати апеляційну скаргу на рішення, яким розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або містяться судження про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи у відповідних правовідносинах, виходячи з предмету та підстав позову або заяви в порядку окремого провадження.

У контексті зазначеного, за приписами процесуального законодавства судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Тобто, судом має бути розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

На відміну від оскарження судового рішення учасником справи не залучена до участі у справі особа повинна довести свій правовий зв`язок зі сторонами спору або безпосередньо із судовим рішенням через обґрунтування такого критерію, як вирішення судом питання про її право, інтерес та/або обов`язок як елементів змісту матеріально-правових відносин, в площині яких виник спір. Такий зв`язок повинен бути безпосереднім, а не ймовірним та опосередкованим іншими правовідносинами.

Аналіз наведеної процесуальної норми свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції. У разі, якщо доводи заявника про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердилися, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Таким чином, у разі подання апеляційної скарги особою, яка не брала участь у розгляді справи судом першої інстанції, з посиланням на те, що оскаржуваним судовим рішенням вирішені питання про її права та інтереси, апеляційному суду належить відкрити апеляційне провадження та за результатами розгляду, у разі з`ясування, що оскаржуваним судовим рішенням питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки не вирішувалося, закрити апеляційне провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 лютого 2020 року у справі №668/17285/13-ц, постановах Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі №2-4211/09, від 18 березня 2020 року у справі №2207/622/2012 та пункт 8 постанови Пленуму Верховного суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку».

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

Особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку статей 17, 352 ЦПК України повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, що означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо зазначив про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що випливають зі сформульованого в п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може бути взято до уваги.

Якщо скаржник лише зазначає про те, що оскаржуване рішення може вплинути на його права та/або інтереси, та/або обов`язки, або лише зазначає (констатує), що рішенням вирішено про його права та/або обов`язки чи інтереси, то такі посилання, виходячи з вищенаведеного, не можуть бути достатньою та належною підставою для розгляду, зокрема апеляційної скарги.

Аналогічні висновки наведені об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 15 травня 2020 у справі №904/897/19, Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постановах від 26.06.2020 у справі № 910/3438/17, від 01 грудня 2020 у справі №910/5511/19, від 11 січня 2021 року у №925/1600/16 та від 06 жовтня 2021 року у справі № 2-12341/10.

У справі, що переглядається, судом встановлено, що 02 лютого 2007 року між ОК «ЖБК «Південна будівельна компанія» та ОСОБА_2 укладено пайовий договір (про пайову участь у будівництві) № 3/07, у відповідності до якого ОК «ЖБК «Південна будівельна компанія» зобов`язалася прийняти ОСОБА_2 в асоційовані члени кооперативу з метою забезпечення житлом шляхом побудови для ОСОБА_2 на підставі затвердженого сторонами проєкту за рахунок внесеного нею пайового внеску і введення в експлуатацію житлового будинку АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 зобов`язалася внести пайовий внесок, що складає вартість житлового будинку у розмірі 2 476 722,00 грн, що згідно курсу Національного банку України на день підписання договору складає 490 440,00 доларів США.

Відповідно до умов договору про пайову участь ОК «ЖБК «Південна будівельна компанія» зобов`язався забезпечити будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 шляхом укладання договору з будівельною організацією, яка має ліцензію на виконання будівельних робіт для якісного та своєчасного проектування і будівництва житлового будинку (пункт 3.3.1 договору); здійснити за рахунок пайових внесок члені кооперативу будівництво зовнішніх інженерних мереж і в подальшому на правах власника забезпечити роботу мереж (пункт 3.3.2. договору), здати його в експлуатацію і передати у власність асоційованому члену (пункти 3.3.4., 3.3.5 договору).

16 листопада 2009 року між ОК «ЖБК «Південна будівельна компанія» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до пайового договору (про пайову участь у будівництві) від 02 лютого 2007 року № 3/07, відповідно до якої ОСОБА_1 замінила ОСОБА_2 у всіх правовідносинах з ОК «ЖБК «Південна будівельна компанія», які склалися в ході виконання пайового договору (про пайову участь у будівництві) від 02 лютого 2007 року № 3/07. Право вимоги за додатковою угодою оцінено сторонами у розмірі 2 204 750,00 гривень, що еквівалентно 439 360,52 доларам США. Залишок суми пайових внесків асоційованого члена кооперативу за цим договором складає 544 932,22 грн, що згідно офіційного курсу Національного банку України еквівалентно 68 230,67 доларам США.

15 березня 2010 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області ОК «ЖБК «Південна будівельна компанія» було надано дозвіл № НОМЕР_1 на виконання будівельних робіт з будівництва будинку на ділянці АДРЕСА_1 строком дії до 30 липня 2011 року.

У відповідь на звернення ОСОБА_1 голова ОК «ЖБК «Південна будівельна компанія» зобов`язався закінчити будівництво об`єкту пайового внеску та передати його замовнику в строк до 15 липня 2012 року.

У відповідності до висновку експерта від 12 червня 2017 року № 050/2017, складеного приватним підприємством «Одеський науково-дослідний центр експертних досліджень імені Скибинського С.С.», відсоткова експлуатаційна готовність незавершеного будівництвом будинку по АДРЕСА_1 складає 56%, фактичною вартістю 1 386 964,32 грн.

Згідно із пунктом 4.1 пайового договору (про пайову участь у будівництві) у випадку невиконання або неналежного виконання стороною зобов`язання за цим договору, вона несе відповідальність в порядку, передбаченому діючим законодавством та договором. Винна сторона зобов`язана відшкодувати збитки, спричиненні іншій стороні невиконанням або неналежним виконанням зобов`язань, а також упущену вигоду. Відшкодування збитків та упущеної вигоди не звільняє винну сторону від виконання зобов`язань по даному договору.

11 вересня 2017 року та 22 вересня 2017 року ОСОБА_1 направила рекомендованим листом з повідомленням на адресу відповідача повідомлення-вимоги про відмову від пайового договору (про пайову участь у будівництві) №3/07 від 02 лютого 2007 року і додаткової угоди до нього від 16 листопада 2009 року та відшкодування збитків (сплаченого авансового платежу). Повідомлення-вимоги були отримані відповідачем 15 вересня 2017 року та 22 вересня 2017 року відповідно. Відповіді на вказані листи в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, у справі, яка переглядається, спір між сторонами виник щодо неналежного виконання зобов`язань за договором про пайову участь у будівництві (пайового договору) № 3/07 від 02 лютого 2007 року.

В апеляційній скарзі ТОВ «Південна будівельна група компаній» зазначало, що ухвалене рішення стосується та надає оцінку виконаної скаржником за договором генерального підряду № 02/09 від 02.10.2009 року роботі по будівництву житлового будинку по АДРЕСА_1 , та як наслідок стало підставою для подання претензії ОК «ЖБК «Південна будівельна компанія» до ТОВ «Південна будівельна група компаній» про негайне відшкодування витрат та збитків, завданих неналежним виконанням договору генерального підряду № 02/09 від 02.10.2009 року.

Разом із тим, оскаржуваним судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ТОВ «Південна будівельна група компаній», яке не було учасником даної справи, не вирішувалося.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (частина перша статті 611 ЦК України).

Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про кооперацію» кооператив це юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування;

Пай майновий поворотний внесок члена (асоційованого члена) кооперативу у створення та розвиток кооперативу, який здійснюється шляхом передачі кооперативу майна, в тому числі грошей, майнових прав, а також земельної ділянки.

Пайовий фонд це фонд, що формується з пайових внесків членів кооперативу і є одним із джерел формування майна кооперативу, розмір якого може змінюватися.

За змістом статті 3 Закону України «Про кооперацію» метою кооперації є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативних організацій на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю.

Статтею 10 Закону України «Про кооперацію» встановлено, що членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу.

У відповідності до статті 14 Закону України «Про кооперацію» у кооперативі допускається асоційоване членство для осіб, які визнають його статут та внесли пай.

Асоційований член кооперативу це фізична чи юридична особа, яка внесла пайовий внесок і користується правом дорадчого голосу в кооперативі. При ліквідації кооперативу асоційований член кооперативу має переважне порівняно з членами кооперативу право на одержання паю.

Порядок вступу до кооперативу та участь асоційованого члена в його господарській та іншій діяльності, права та обов`язки такого члена, розміри паїв та виплат на паї визначаються статутом кооперативу.

Стаття 21 Закону України «Про кооперацію» передбачає, що пай кожного члена кооперативу формується за рахунок разового внеску або часток протягом певного періоду. Майнові внески оцінюються у грошовій формі.

Розмір паю члена кооперативу залежить від фактичного його внеску до пайового фонду. Паї, в тому числі резервного і спеціального фондів, є персоніфікованими і у сумі визначають загальну частку кожного члена кооперативу у майні кооперативу.

У разі виходу або виключення з кооперативу фізична чи юридична особа має право на одержання своєї загальної частки натурою, грішми або (за бажанням) цінними паперами відповідно до їх вартості на момент виходу, а земельної ділянки у натурі. Строк та інші умови одержання членом кооперативу своєї загальної частки встановлюються статутом кооперативу, при цьому строк одержання зазначеної частки не може перевищувати двох років, а відлік його розпочинається з 1 січня року, що настає з моменту виходу або виключення з кооперативу.

Пунктами 10.2, 10.4 статуту ОК «ЖБК «Південна будівельна компанія» передбачено, що вступ асоційованих членів до кооперативу здійснюється на підставі договору про пайову участь у будівництві і не підлягає затвердженню загальними зборами членів кооперативу. Виключення з асоційованих членів може здійснюватися на умовах, указаних у договорі про пайову участь.

Уклавши договір про пайову участь, ОСОБА_1 набула права асоційованого члена ОК «ЖБК «Південна будівельна компанія». У цих правовідносинах ОСОБА_1 виступала в якості особи, яка замовила у ОК «ЖБК «Південна будівельна компанія» послуги із забезпечення будівництва індивідуального будинку, за які сплатила грошові кошти, маючи намір отримати у власність закінчений будівництвом житловий будинок.

Пунктом 4.4. Пайового договору № 3/07 від 02.02.2007 року встановлено, що Сторони по цьому договору не несуть солідарної відповідальності перед третіми особами. Кожна із Сторін за шкоду, завдану своїми діями, несе самостійну відповідальність.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 , як асоційований член кооперативу перебувала у договірних відносинах саме з ОК «ЖБК «Південна будівельна компанія», у жодних договірних або інших правовідносинах з ТОВ «Південна будівельна група компаній» остання не перебувала, відповідно характер спірних правовідносин і суть позовних вимог не передбачали залучення співвідповідачів, третіх осіб.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 були пред`явлені саме до ОК «ЖБК «Південна будівельна компанія» як стороні Пайового договору та особі, якій безпосередньо були сплачені кошти, із наміром отримати у власність закінчений будівництвом житловий будинок.

Тобто, стягнення сплачених ОСОБА_1 на підставі договору про пайову участь у будівництві № 3/07 від 02 лютого 2007 року грошових коштів може свідчити про порушення прав та інтересів самого ОК «ЖБК «Південна будівельна компанія» у його відносинах з іншою особою - стороною договору, а не ТОВ «Південна будівельна група компаній» яке не є стороною пайового договору.

Апеляційний суд зазначає, що договір генерального підряду № 02/09 від 02.10.2009 року, сторонами якого є ТОВ «Південна будівельна група компаній» та ОК «ЖБК «Південна будівельна компанія», не входить до предмету доказування у цій справі, з огляду на предмет спору, суб`єктний склад та характер спірних правовідносин.

На відміну від законодавства, яке діє erga omnes (щодо всіх, тобто з правовим ефектом щодо невизначеного кола суб`єктів), судове рішення у приватноправовому спорі діє inter partes (тобто з правовим ефектом тільки для сторін у справі). Судове рішення, ухвалене у справі, за жодних обставин не може бути протиставлене особі, яка не брала участі у цій справі. Зокрема, судове рішення про задоволення позову стосується особи, щодо якої ухвалено це рішення, і не визначає права чи обов`язки інших осіб.

Такого висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 30.06.2020 року у справі № 19/028-10/13, в ухвалі від 07.04.2020 року у справі № 504/2457/15-ц та від 06.07.2022року у справі № 32/77т (пункт 48).

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки скаржника, а у мотивувальній частині цього рішення не міститься висновків суду про права та обов`язки ТОВ «Південна будівельна група компаній», так само як і резолютивна його частина прямо про них не вказує.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

З огляду на наведене, враховуючи, що оскаржуваним рішенням суду першої інстанції не було вирішено питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки скаржника, апеляційне провадження підлягає закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України.

Іншим доводам апеляційної скарги апеляційний суд не надає правової оцінки, з огляду на встановлення обставин, що є підставою для закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Південна будівельна група компаній».

Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів доходить висновку про закриття апеляційного провадження з вказаних вище підстав.

На підставі викладеного та керуючись п. 3 ч. 1 ст. 362, 381 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Південна будівельна група компаній» на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 01 жовтня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельного кооперативу «Південна будівельна компанія» про захист цивільних прав, зобов`язання відповідача повернути авансовий платіж, сплатити пеню і відшкодувати завдану моральну шкоду - закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст ухвали складено: 30.09.2025 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: Є.С. Сєвєрова

С.О. Погорєлова