справа № 619/9811/24
провадження № 2/619/317/25
02 жовтня 2025 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді Калиновської Л.В.,
за участю секретаря судового засідання Булах С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дергачі матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Теріторіальної громади в особі Дергачівської міської ради Харківської області про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за заповітом, -
ОСОБА_1 звернулась до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на 1/3 частин житлового будинку А-1, загальною площею 49,20 кв м, житловою площею 30,70 кв.м, веранда «а», надвірні будівлі літня кухня Б з верандою «б» та тамбуром «б-1», погріб В, сарай Г, вбиральня Д, огорожа №1,2, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0,23 га, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що на підставі рішення виконкому Русько-Лозівської сільської ради №203 від 11.11.2008 видано свідоцтва про право власності на нерухоме майно, відповідно до якого власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 , опис об`єкта: загальна площа - 49,20 кв.м., житлова площа 30,70 кв.м.; земельна ділянка фонду Русько-Лозівської сільської ради; будинок А1, 49,20 кв.м.; літня кухня Б; погріб В; сарай Г; вбиральня Д; огорожа №1 - №2. Мати позивача проживала за адресою: АДРЕСА_1 , позивач також зареєстрована та фактично проживає за вказаною адресою. Мати за життя 25 листопада 2004 року склала заповіт на користь дітей: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 . Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Русько-Лозвської сільської ради Дергачівського району Харківської області 25.11.2004 року, зареєстровано в реєстрі за №136. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла. Позивач 13.03.2013 року подала в Дергачівську державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6 . З аналогічними заявами до нотаріуса звернулися відповідачі, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не звертались з заявами про прийняття спадщини після смерті матері. ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Була заведена спадкова справа, витяг про реєстрацію 335014658, номер у нотаріуса 103/2013. Нотаріус Дергачівської державної нотаріальної контори своєю постановою від 3 червня 2024 року № 893/02-31 відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки немає інформації за якою адресою, з ким та в який період була зареєстрована померла, після пожежі в приміщенні старостату внаслідок ракетного удару через військову агресію рф була знищена вся документація та оргтехніка.
Представник позивача надала заяву, вказавши, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, розгляд справи просить провести без її участі.
Відповідачі, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю, проти задоволення позову не заперечували.
Представник відповідача, Дергачівської міської ради Харківського району Харківської області, Суржкова В.В. надала суду письмову заяву, про розгляд справи за її відсутності, просила ухвалити рішення на розсуду суду.
Відповідачі, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, причину неявки не повідомили, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлялися за зареєстрованим місцем проживання, шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення, однак судова повістки не вручена під час доставки та повернуті до суду, у зв`язку з закінченням терміну зберігання.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Пунктом 99-1 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, установлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.
Отже, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судові повістки відповідачам вручені.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням того, що відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду справи, не з`явилися у судове засідання, не подали відзиви на позов, до того ж, інформація щодо часу розгляду даної справи розміщена на офіційному веб-сайті судової влади України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку, про задоволення позову, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Статтями15,16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0,23 га, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно належить ОСОБА_6 , видано на підставі Рішення виконкому Русько-Лозівської сільської ради № 203 від 11.11 2008 року. Загальна площа будинку А1 - 49,20 кв.м., житлова площа 30,70 кв.м., надвірні будівлі літня кухня Б, погріб В, сарай Г , вбиральня Д, огорожа № 1 - №2.
ОСОБА_6 25 листопада 2004 року склала заповіт, відповідно якого належне їй майно заповіла ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 . Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Русько-Лозвської сільської ради Дергачівського району Харківської області 25.11.2004 року, зареєстровано в реєстрі за №136.
ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 виданого Дергачівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис - 66.
Позивач 13.03.2013 року подала в Дергачівську державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6 .
З аналогічними заявами до нотаріуса звернулися відповідачі, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .
Державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Мезєвої О.А. згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії 3 червня 2024 року №893/02-31 було відмовлено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті їх матері ОСОБА_6 .
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не звертались з заявами про прийняття спадщини після смерті матері.
Згідно відповіді в.о. завідувача Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області О. Мезєва від 28.01.2025 №125/01-16, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка на час відкриття спадщини постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 , була заведена спадкова справа №203/2013. Спадкоємцями на спадкове майно згідно заповіту, посвідченого секретарем виконкому Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області Хурсовою С.І. 25 листопада 2004 року та зареєстрованого у реєстрі за №136 є діти ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 в рівних частках кожен. 15 березня 2013 року із заявою про прийняття спадщини за законом звернулися діти спадкодавця ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Більше із заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ч. 1ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).
Статтею 1218ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ст.1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом.
Частиною 1 ст.1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Згідно зі ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до п.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч.1 ст.1297 ЦК України).
Пленум Верховного Суду України у постанові від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину в судовому розгляді не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (п. 23).
Згідно з ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, адже ці вимоги належним чином обґрунтовані та підтверджуються наявними матеріалами справи.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 13, 76-81, 128, 223, 263, 265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частин житлового будинку А-1, загальною площею 49,20 кв м, житловою площею 30,70 кв.м, веранда «а», надвірні будівлі літня кухня Б з верандою «б» та тамбуром «б-1», погріб В, сарай Г, вбиральня Д, огорожа №1,2, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0,23 га, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне ім`я (найменування) позивача та відповідача:
позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ,
відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ,
відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_4 ,
відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ,
Суддя Л. В. Калиновська