ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7072/25 Справа № 176/3503/24 Суддя у 1-й інстанції - Гусейнов К. А. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Дніпро апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Цокало Т.М. на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року ТОВ «ФК «Процент» звернувся до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовувало тим, що відповідно до укладеного Кредитного договору № 3309-2202-1 від 06.12.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ» та ОСОБА_1 відповідач отримав кредит у розмірі 3 150 гривень, строком на 365 днів (до 05.12.2024 року), шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «КБ «ПриватБанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування (1277,5% річних).

Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Свої зобов`язання товариство за кредитним договором виконало та перерахувала на вказану у кредитному договорі картку позичальника кошти у розмірі 3 150 грн., однак відповідач свої зобов`язання не виконав та не повернув кредитні кошти та проценти за їх користування.

Просило стягнути з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за Кредитним договором №3309-2202-1 від 06.12.2023 року станом на 06.12.2024 року у розмірі 43 391,25 грн, яка складається з:-3150 грн заборгованості за кредитом; -40241,25 грн заборгованості за нарахованими процентами за період з 06.12.2023 року по 05.12.2024 року, що нараховані відповідно до п.1.2 Кредитного договору за ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом (1277,5% річних); а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2 422,4 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2025 рокупозовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача суму заборгованості у розмірі 43 391,25 грн., що складається з: - заборгованості за кредитом у розмірі 3 150 грн; - заборгованості за нарахованими процентами за період з 06.12.2023 року по 05.12.2024 року у розмірі 40 241,25 грн. Також з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Процент» стягнуто витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,4 гривень та 3 000 гривень - витрати на правову допомогу.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить змінити рішення суду першої інстанції шляхом зменшення заборгованості за кредитним договором від 06.12.2023 року з 43 391,25 грн до 23 719,50 грн, яка складається з 3 150 грн. заборгованості за кредитом, 20 569,50 грн. заборгованість за нарахованими процентами за період з 06.12.2023 року по 05.12.2024 року, а також пропорційно зменшити розмір стягнутих з відповідачки судових витрат за розгляд справи у суді першої інстанції та стягнути на її користь із позивача витрати на правову допомогу за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 3 000 грн. та витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 3 633,60 грн.

В обґрунтування посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи та не повне з`ясування обставин справи.

Звертав увагу, що відповідно до розрахунку заборгованості за Договором №3309- 2202-1 від 06.12.2023 року, відсотки нараховуванні кредитором за користування кредитом за період з 06.12.2023 року до 06.12.2024 року складали 3,5 % в день, що не відповідає вимогам закону

Однак, ураховуючи п. 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», яким передбачений максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. та ч. 5ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», яким передбачений максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

За таких обставин стороною відповідача проведено власний розрахунок заборгованості зі сплати процентів за період з 06.12.2023 року до 06.12.2024 року яка становить 20 569,50 грн. та розраховувалась наступним чином:

- з 06.12.2023 р. до 24.12.2023 р. за ставкою 3,5 %/день (3150,00 грн. х 3,5% х 19 днів) = 2094,75 грн.

- з 25.12.2023 р. до 22.04.2024 р. за ставкою 2,5 %/день (3150,00 грн х 2,5 % х 121 днів) = 9528,75 грн.

-з 23.04.2024 р. до 20.08.2024 р. за ставкою 1,5 %/день (3150,00 грн х 1,5 % х 118 днів) = 5575,50 грн.

-з 21.08.2024 р. до 05.12.2024 р. за ставкою 1 % /день (3150,00 грн х 1 % х 107 днів) = 3370,00 грн.

Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, що відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою для перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

У ч.1 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи, що по даній справі ціна позову становить 43 391,25 грн., тобто менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до справи, яка не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 отримала у ТОВ «ФК «Процент» кредитні кошти, які вчасно не повернула, в наслідок чого виникла заборгованість, яка складається із3 150 грн заборгованості за кредитом та 40 241,25 грн заборгованості за нарахованими процентами.

Із такими висновками суду першої в оскаржуваній частині, яка стосується відсотків, не можливо погодитись з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 06.12.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №3309-2202-1, на підставі якого товариство зобов`язується надати позичальникові грошові кошти в розмірі 3 150 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строки, визначені цим Договором.

Відповідно до п.1.2. Кредитного договору, процентна ставка за користування кредитом становить 3,5% від суми Кредиту за кожен день (річна процентна ставка становить 1277,5%) користування кредитом. Процентна ставка фіксована.

Строк надання кретину та строк дії Договору становить 365 днів, зі сплатою кредиту в кінці строку користування згідно Додатку №1 до цього Договору. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної річної процентної ставки, що є Додатком №1 до цього Договору (п.1.3 Кредитного договору).

Згідно з п.1.5 Кредитного договору невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, через мережу інтернет ТОВ «ФК «Процент», які розміщені на сайті.

Відповідно до п.1.7 Кредитного Договору товариство здійснює переказ суми Кредиту на електронний платіжний засіб НОМЕР_1 , що належить позичальникові.

Згідно з п.4.2 Кредитного договору нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, з дня його надання позичальнику (дня перерахування грошових коштів на електронний платіжний засіб позичальника), до дня повернення суми кредиту, визначеної у пункту 1.1. Кредитного договору (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства, зазначений у пункті 9 цього Договору) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

Згідно з п.8.2.10 Кредитного договору повністю розуміє та погоджується з усіма умовами та змістом Договору, Додатків до нього, Паспортом споживчого кредиту та Правил і зобов`язується неухильно їх дотримуватись.

Кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, про що свідчить відповідний пункт Кредитного договору.

06 грудня 2023 року ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Процент» у режимі онлайн підписали додаток №1 до кредитного договору, а саме таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної річної процентної ставки за кредитним договором № 3309-2202-1 від 06 грудня 2023 року.

На виконання умов вищевказаного договору ТОВ «ФК «Процент» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Матеріали справи містять докази перерахування коштів відповідачеві, а саме: квитанцію №698769482 від 06.12.2023 року про перерахування 3150 грн.

Згідно розрахунку позивача відповідач має заборгованість перед ТОВ «ФК «Процент» станом на 06.12.2024 року в розмірі 43391,25 грн, яка складається з: заборгованості за сумою кредиту 3150 грн; заборгованості по несплаченим процентам за користування кредитом у розмірі 40241,25 грн.

Підтвердженням добровільного укладення відповідачем Кредитного договору є Анкета-заява на кредит №34443 позичальника від 06.12.2023 року, яка заповнена ОСОБА_1 ..

У відповідь на запит згідно ухвали Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10.02.2025 року АТ КБ «ПриватБанк» повідомив, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в банку емітовано карту № НОМЕР_1 із повним зазначенням номеру картки та IBAN.

Згідно виписки по рахунку ОСОБА_1 за період 06.12.2023 11.12.2023, наданої АТ КБ «ПриватБанк» відповідачці ОСОБА_1 06.12.2023 року на карту № НОМЕР_3 було зараховано 3150 грн..

У ч. ч. 1, 3ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою представник ОСОБА_1 не заперечує проти того, що відповідачка отримувала кредитні кошти у розмірі 3 150 грн., а лише просить зменшити розмір стягнутої суми відсотків за користування кредитом з урахуванням положень ч.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування».

Як вбачається з кредитного договору №3309-2202-1 від 06.12.2023 року сторони погодили, що строк кредитування становить 365 днів, процентна ставка за користування кредитом становить 3,5% від суми Кредиту за кожен день (річна процентна ставка становить 1277,5%)

Таким чином, сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами. Тому, наявні правові підстави для стягнення заборгованість за відсотками.

Однак, 22 листопада 2023 року був прийнятий Закон України № 3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року. Вказаним Законом було внесено зміни та доповнення і до Закону України №1734-VIII від 15 листопада 2016 року «Про споживче кредитування».

Зокрема, ст.8 Закону України№1734-VIII від 15 листопада 2016 року «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою, якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Пунктом 17 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. При цьому, згідно пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону, яким власне і запроваджено максимальний розмір денної процентної ставки, поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Тобто, відповідно до положень ч.7 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції Закону № 3498-IX продовження строку користування кредитом може здійснюється виключно шляхом укладення додаткового договору.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції Закону № 3498-IX, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Виходячи з п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

При цьому, згідно п. 4, надавачам фінансових послуг, не зазначеним у пункті 3 цього розділу (п. 3 - це банки), та надавачам допоміжних послуг протягом 30 днів з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність та документи у відповідність з вимогами цього Закону.

Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, починаючи з 25.12.2023 (наступний день після набрання Законом чинності), максимальний розмір денної процентної ставки за договором не міг перевищувати 1 %.

При цьому, позивач, як надавач фінансових послуг, був зобов`язаний привести свою діяльність у відповідність до вищевказаних змін.

У той же час, пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», встановити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Перехідні положення закону застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому, Перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами Прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Починаючи з 25.12.2023 року протягом перших 120 днів щоденний розмір відсотків за кредитом не міг бути більшим за 2,5 %, протягом наступних 120 днів 1,5%, а у подальшому не міг бути більшим за 1 % за відсутності домовленості сторін про ще менший розмір відсотків.

Таким чином, визначена в кредитному договорі процентна ставка за період з 06.12.2023 року до 24.12.2023 року на рівні 3,5 % узгоджується з нормами діючого на той час законодавства, а тому розмір заборгованості за цей період складає 2 094,75 грн. (3 150 грн. * 3,5% * 19 днів)

За період з 25.12.2023 року по 22.04.2024 року (120 днів) позивач має право на стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом за ставкою 2,5 %, а тому розмір заборгованості за відсотками за цей період складає 9 450 грн. (3 150 грн. * 2,5% * 120 днів).

За період з 23.04.2024 року по 20.08.2024 року (120 днів) позивач має право на стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом за ставкою 1,5 %, а тому розмір заборгованості за відсотками за цей період складає 5 670 грн. (3 150 грн. * 1,5% * 120 днів).

За період з 21.08.2024 року по 05.12.2024 року (107 днів) позивач має право на стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом за ставкою 1 %, а тому розмір заборгованості за відсотками за цей період складає 3 370,50 грн. (3 150 грн. * 1% * 107 днів).

Таким чином розмір кредитної заборгованості за процентами, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за період з 06.12.2023 року по 05.12.2024 року з урахуванням змін у Законі України «Про споживче кредитування» складає 20 585,25 грн. (2 094,75 + 9 450 +5 670 + 3 370,5)

На зазначене суд першої інстанції не звергнув увагу та прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за відсотками у повному обсязі.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч.1ст. 376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. При цьому зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ч.4 ст. 376 ЦПК України).

Суд першої інстанції не звернув увагу на внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування» та порядок їх застосування, регламентований Прикінцевими та перехідними положеннями, а тому прийшов до помилкового висновку про можливість стягнення кредитної заборгованості за відсотками за ставкою 3,5 % у повному обсязі. Враховуючи наведене, висновки суду першої інстанції в цій частині не відповідають обставинам справи й вимогам закону, через що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині розміру стягнутих відсотків з 40 241,25 грн. до 20 585,25 грн.

В не оскаржуваній частині законність рішення судом апеляційної інстанції не перевірялась.

З приводу судових витрат слід зазначити наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (частини 1, 3 ст. 133 ЦПК України).

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересо м до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Згідно частин 1, 2 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «Процент» та вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу, які сторони понесли в суді першої та апеляційної інстанції в порядку взаємо зарахування не підлягають задоволенню, а тому оскаржуване рішення у цій частині також підглядає скасуванню.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 43 391,25 грн. що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст.368, 369, 376, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну представника ОСОБА_1 адвоката Цокало Т.М. задовольнити частково.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2025 року змінити в частині розміру стягнутої з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором із «43 391 гривня 25 копійок» на «23 735 гривень 25 копійок» та в частині стягнутої суми заборгованості за процентами з «40 241,25 грн.» на «20 585,25 грн.»

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2025 року у частині стягнення судового збору та витрат на професійну правову допомогу скасувати.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: