Справа № 944/1099/25 Головуючий у 1 інстанції: Білецька М.О.
Провадження № 22-ц/811/1624/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

секретаря Гаврилюк Я.Ю.

з участю представника заінтересованої особи в/ч НОМЕР_1 Лизака М.В., заінтересованих осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 14 квітня 2025 року в складі судді Білецької М.О. у справі за заявою ОСОБА_3 , заінтересовані особи Яворівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про оголошення фізичної особи померлою,-

встановив:

У березні 2025 року заявниця ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою, в якій просила ухвалити рішення, яким оголосити померлим її сина громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Новояворівськ Яворівського району Львівської області, Україна, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , який загинув під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оброни, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації. Днем смерті громадянина України ОСОБА_4 вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцем смерті вважати с.Оріхове Сіверськдонецького району Луганської області, Україна.

В обґрунтування заяви зазначала, що ОСОБА_4 є її сином, який був військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старший солдат». В період з 07:00 год. по 16:00 год. 29 квітня 2022 року в ході наступу противника на опорний пункт «Волинь», в населеному пункті Оріхове Луганської області, син зник безвісти. З метою збереження особового складу (зменшення втрат), а також утримання основних позицій, здійснено термінове перегрупування на запасні позиції. При заході на нові позиці, був втрачений зв`язок та візуальний контакт (зник безвісти) з старшим солдатом ОСОБА_4 . В подальшому доля сина невідома.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №702-ОД від 22 червня 2022 року, ОСОБА_4 вважається зниклим безвісти за особливих обставин з 30 квітня 2022 року.

ОСОБА_3 усно зверталась до Яворівського ВДРАЦС у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) із заявою про видачу свідоцтва про смерть її сина ОСОБА_4 , проте їй відмовлено та роз`яснено, що державна реєстрація смерті проводиться на підставі документа встановленої форми про смерть, виданої закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, рішенням суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

На даний час заявнику необхідно виготовити свідоцтво про смерть її сина, адже на момент подання позовної заяви минуло більше шести місяців з моменту його зникнення безвісти в зоні проведення бойових дій. У зв`язку із наведеним, просила заяву задовольнити.

Оскаржуваним рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 14 квітня 2025 року заяву ОСОБА_3 , заінтересовані особи Яворівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про оголошення фізичної особи померлою задоволено.

Оголошено померлим громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Новояворівськ Яворівського району Львівської області, Україна, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , який загинув під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оброни, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.

Днем смерті громадянина України ОСОБА_4 вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцем смерті вважати с.Оріхове Сіверськдонецького району Луганської області, Україна.

Роз`яснено заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

Рішення суду оскаржив представник заінтересованої особи Міністерство оборони України, вважає необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм процесуального та матеріального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги покликається на те, що суд першої інстанції не звернув особливу увагу на набуття заявниками пільг, як члена сім`ї загиблого військовослужбовця і зокрема передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Зазначає, що заявниця звернулася до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою, зокрема, з метою набуття права на отримання одноразової допомоги.

Суд першої інстанції не врахував наявності спору про право, оскільки звертаючись до суду із вказаною заявою, визначаючи мету встановлення вищезазначеного факту, заявник посилається на необхідність реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця.Тому такий спір повинен розглядатися в позовному провадженні, встановивши наявність спору про право, суд мав би залишити заяву без розгляду відповідно до вимог ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

Вказує, що заінтересована особа ОСОБА_1 не втрачає надії на повернення її чоловіка та батька доньки живим, не хоче щоб припинялись пошукові дії ОСОБА_4 , у з в`язку з чим просила відмовити у задоволенні заяви.

З точки зору закону, під спором про право у справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.

Просить скасувати рішення Яворівського районного суду Львівської області від 14 квітня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_3 про оголошення фізичної особи померлою відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з такого.

Згідно із статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 про оголошення ОСОБА_4 померлим, суд першої інстанції виходив з необхідності для заявниці реалізувати її спадкові права та інші соціальні права, пов`язані із статусом члена сім`ї загиблого військовослужбовця, наведені заявником обставини та мета, з якою їй необхідно оголосити сина померлим, свідчать про наявність між заявником та особою, яку вона просить оголосити померлою, такого матеріально-правового зв`язку.

Враховуючи наведене вище, суд вважав встановленим та доведеним те, що ОСОБА_4 загинув у населеному пункті Оріхове Луганської області під час виконання бойового завдання в умовах воєнного стану, пов`язаного з участю у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України та захистом Батьківщини на території Луганської області.

Щодо дати смерті, суд врахував положення ч. 3 ст. 46 ЦК України, за якими фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті, відтак суд дійшов висновку, що датою смерті ОСОБА_4 слід вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Перевіряючи оскаржуване рішення суду першої інстанції, колегія суддів враховує таке.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 03 жовтня 1986 року Новояворівською міською радою Яворівського району Львівської області, актовий запис №342.

Заінтересовані особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дружиною ОСОБА_4 , а ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є його дочкою.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_4 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді номер обслуги механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону.

З доповіді начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 , встановлено, що близько 08:30 год. 30.04.2022 від командира НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_5 надійшла усна доповідь на оперативного чергового військової частини НОМЕР_1 про факт зниклих безвісти військовослужбовців, серед яких ОСОБА_4 . Попередньо встановлено, що в період з 07:00 год до 16:00 год, 29.04.2022 в ході наступу противника на опорний пункт РОП «ВОЛИНЬ» (Оріхове), з метою збереження особового складу (зменшення втрат), а також утримання основних позицій, було здійснено термінове перегрупування на запасні позиції. При заході на нові позиції втрачений зв`язок та візуальний контакт (зникли безвісти) військовослужбовці, серед яких ОСОБА_4 , номер обслуги механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону. Враховуючи велику інтенсивність ворожих обстрілів та чергових спроб здійснення противником прориву лінії оборони НОМЕР_2 механізованого батальйону, встановити місце знаходження вищевказаних військовослужбовців не представляється можливим. Будь-який зв`язок з ними відсутній. Подальша доля військовослужбовців невідома. Решта обставин з`ясовуються.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №1362-АД від 30.04.2022 для уточнення причин і умов зникнення безвісти військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , серед яких є ОСОБА_4 , призначено службове розслідування.

Також, згідно із витягом з наказу ТВО командира військової частини НОМЕР_1 від 01.05.2022 №113, 30 квітня 2022 року припинено участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Луганській та Донецькій областях старшим солдатом ОСОБА_4 , у зв`язку із зникненням безвісти.

Листом №1922 від 06.07.2022 сповіщено дружину ОСОБА_1 про те, що 29.04.2022 в період з 07:00 год до 16:00 год. в ході наступу противника на опорний пункт РОП «ВОЛИНЬ» (Оріхове), з метою збереження особового складу (зменшення втрат), а також утримання основних позицій, було здійснено термінове перегрупування на запасні позиції. При заході на нові позиції, був втрачений зв`язок та візуальний контакт (зникли безвісти). Будь-який зв`язок з ним відсутній. Подальша доля не відома.

Дані щодо розшукуваної особи ОСОБА_4 внесені 17.06.2022 до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин. Окрім цього, Яворівським РВП ГУНП у Львівській області 17.06.2022 внесено відомості до ЄРДР за №0000400 за ч.1 ст.115 КК України, за фактом зникнення безвісти ОСОБА_4 .

З відповіді ДП «Український національний центр розбудови миру» на адвокатський запит від 20.03.2025 вбачається, що відомості про ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме: Інформація щодо перебування у полоні від держави агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного комітету Червоного Хреста, Інформація про стан здоров`я від держави агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного комітету Червоного Хреста, підтвердження про перебування у полоні держави агресора з інших відкритих джерел відсутня.

Також, з відповіді Об`єднаного центру з координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України при Службі безпеки України встановлено, що під час взаємодії з органами, які уповноважені на розшук осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, міжнародними організаціями відомості про місцезнаходження ОСОБА_6 , перебування його у полоні держави-агресора, загибелі тощо Об`єднаним центром не отримувались.

Згідно із відповіддю Управління з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин МВС України від 20.03.2025 вбачається, що Управління (Секретаріат Уповноваженого) володіє інформацією про факт зникнення безвісти за особливих обставин ОСОБА_4 , однак станом на даний час інформація про його фактичне місцезнаходження відсутня. Відомості щодо нього внесені до Єдиного реєстру осіб зниклих безвісти за особливих обставин.

Усі обставини службового розслідування, призначеного відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 , №1362-АД від 30.04.2022, зафіксовані в Акті службового розслідування від 22.06.2022, складеному комісією військової частини НОМЕР_1 .

Зокрема, у зазначеному Акті вказані причини та умови, що сприяли зникненню безвісті військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , зокрема ОСОБА_4 . Причиною зникнення безвісти номер обслуги механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону ОСОБА_4 слугувало те, що в період з 07:00 год до 16:00 год, 29.04.2022 в ході наступу противника на опорний пункт РОП «ВОЛИНЬ» (Оріхове), з метою збереження особового складу (зменшення втрат), а також утримання основних позицій, було здійснено термінове перегрупування на запасні позиції. При заході на нові позиції, був втрачений зв`язок та візуальний контакт (зникли безвісти) військовослужбовці, серед яких ОСОБА_4 , номер обслуги механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону. Враховуючи велику інтенсивність ворожих обстрілів та чергових спроб здійснення противником прориву лінії оборони НОМЕР_2 механізованого батальйону, встановити місце знаходження вищевказаних військовослужбовців не представляється можливим. Будь-який зв`язок з ними відсутній.

Наказом №702-ОД від 22.06.2022 командира військової частини НОМЕР_1 , затверджено висновок службового розслідування «Про результати проведення службового розслідування для встановлення причин та умов безвісному зникненню військовослужбовців НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ». Даним службовим розслідуванням встановлено, що номер обслуги механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону ОСОБА_4 слід вважати зниклим безвісти за особливих обставин з 30 квітня 2022 року.

Звертаючись до суду із заявою про оголошення ОСОБА_4 померлим, ОСОБА_3 зазначала, що її син проходив військову службу в в/ч НОМЕР_1 . Оголошення сина померлим необхідно для видачі свідоцтва про його смерть.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Порядок розгляду судом справ про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою визначено главою 4 розділу IV ЦПК України.

Статтею 306 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Оголошення фізичної особи померлою (смерть inabsentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.

У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptiomortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 грудня 2024 року в справі №755/11021/22 вирішила виключну правову проблему щодо початку відліку строку, передбаченого частиною другої статті 46 ЦК України, для оголошення судом фізичної особи померлою.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду наголосила, що в частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на всій території України.

З урахуванням конкретних обставин справи, суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча і є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних дій.

Пункт 13 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року звертає увагу судів на необхідність відрізняти оголошення фізичної особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою це встановлення судовим рішення припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті особи можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом ДРАЦС факту смерті.

Верховний суд у постанові від 29 січня 2020 року у справі № 154/2135/17 дійшов висновку, що виходячи зі змісту положень ст. 43, 46 ЦК України, ст. 305, 306 ЦПК України, у випадку, якщо особа, яка несла військову службу, пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, зокрема внаслідок вогневого впливу незаконних збройних формувань під час проведення антитерористичної операції (операції об`єднаних сил), такі обставини можуть виступати підставою для оголошення судом особи померлою на підставі ч. 2 ст. 46 ЦК України, а не визнання фізичної особи безвісно відсутньою на підставі ч. 1 ст. 43 ЦК України.

Крім цього, Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2019 року у справі № 490/342/17 зазначив, якщо особа пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, в такому випадку вона може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. При цьому, суду надано право оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Установивши, що наявні в справі матеріали не містять жодних суперечностей щодо обставин загибелі військовослужбовця ОСОБА_4 та надають можливість зробити вірогідне припущення про його смерть у населеному пункті Оріхове Луганської області під час виконання бойового завдання в умовах воєнного стану, пов`язаного з участю у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України та захистом Батьківщини на території Луганської області, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив заяву.

В свою чергу, звернення заявниці із заявою про встановлення юридичного факту у порядку окремого провадження узгоджується з позицією Великої Палата Верховного Суду, висловленою у постанові від 23 січня 2024 року у справі №523/14489/15-ц (провадження № 14-22цс20), оскільки заявниця не має іншої можливості одержати свідоцтво про смерть сина, яке посвідчує факт, що має юридичне значення, а чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення таких юридичних фактів.

Аналогічна правова позиція висловлена за тотожних правовідносинах у постанові Верховного Суду від 24.04.2024 у справі №756/5840/23, у якій зазначено, що факт смерті особи підтверджується актом службового розслідування, письмовими поясненнями свідків, актом про настання смерті, витягом з наказу командира військової частини про результати службового розслідування по факту зникнення безвісти молодшого сержанта.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги з приводу наявності у даній справі спору про право, у зв`язку з чим заява ОСОБА_3 підлягає залишенню без розгляду.

Зокрема, згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою (п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Відповідний порядок застосовується, зокрема, якщо встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Верховний Суд у своїй постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 302/991/19 виснував, що визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Заявниця, скеровуючи заяву до суду, зазначала, що оголошення її сина ОСОБА_4 померлим необхідно для отримання свідоцтва про смерть сина. Як заінтересовану особу зазначила Яворівський ДРАЦС.

Таким чином, оголошення фізичної особи померлою у даному випадку не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Заявниця відповідно до положень ст. 306 ЦПК України указала мету, для якої слід оголосити сина померлим, що автоматично спір не породжує. ОСОБА_3 не заявляє вимог майнового характеру та не обґрунтовує свою заяву наявністю будь якого майнового спору за наслідками оголошення сина померлим. Заінтересована особа не наводить аргументів на підтвердження доводів про існування між сторонами спору про право, зокрема не зазначає, що заявниця не має права на отримання допомоги або не підтвердила родинні відносини з ОСОБА_4 , або останнього визнано безвісті відсутнім військовослужбовцем не під час виконання обов`язків військової служби, тощо. Спір про факт, що, на думку заінтересованої особи полягає в неочевидності його існування, не свідчить про наявність спору про право.

Таким чином, колегія суддів вважає, що правові підстави для залишення заяви ОСОБА_3 без розгляду на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України відсутні, оскільки із заяви про оголошення фізичної особи померлої спору про право не вбачається.

Зважаючи на наведене, апеляційний суд прийшов висновку, що суд першої інстанції, враховуючи норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, правильно визначив наявність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_3 про оголошення її сина ОСОБА_4 померлим.

Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують і не дають підстав для скасування чи зміни правильного по суті судового рішення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 14 квітня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня ухвалення, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст ухвали складений 01 жовтня 2025 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді С.М. Бойко

С.М. Копняк