Справа № 632/171/25
провадження № 2/632/255/25

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
06 жовтня 2025 р. м. Златопіль
Златопільський міськрайонний суд Харківської області у складі судді Библіва С.В., за участі секретаря Кузьменко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду при розгляді справи по суті у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою адвоката Руденко Ганни Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до фермерського господарства «Туран Агро» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості з орендної плати та пені за несвоєчасність розрахунків по орендній платі,
Ухвалою судді від 31.01.2025 року провадження у справі було відкрито у загальному позовному провадженні, призначено підготовче провадження, наданий відповідачу час для подання відзиву.
Відзив від відповідача не надходив, як і будь-які інші клопотання на адресу суду.
Ухвалою суду від 02.04.2025 року підготовче провадження було відкладено, встановлено відсутність відзиву з боку відповідача, у зв`язку з чим встановлено відсутність необхідності подавати інші заяви по суті позову, надано позивачці час для подання нової редакції позовної заяви (а.с.29).
15.05.2025 року підготовче засідання не відбулося через участь судді у професійних навчальних заходах, а 09.06.2025 року через зайнятість судді у колегіальній кримінальній справі.
Ухвалою суду від 24.07.2025 року підготовче провадження за новою заявою зі збільшеними позовними вимогами було закрито, а справу було призначено до розгляду по суті на 27.08.2025 року (а.с.55).
Ухвалою від 27.08.2025 року судове засідання відкладено через неналежне повідомлення відповідача.
Перед судовим засідання для розгляду справи по суті 06.10.2025 року представниця позивачки надала суду заяву про проведення судового розгляду по суті без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.
Відповідач в особі свого представника у судове засідання для розгляду справи по суті не прибув, про день, час та місце повідомлявся належним чином, жодних заяв та клопотань від відповідача на адресу суду не надходило, як і не надходило відзиву на позов.
За таких обставин суд не має відомостей про причини неявки представника відповідача, а тому вважає потрібним за згодою позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, зокрема нову редакцію позовної заяви зі збільшеними позовними вимогами, суд приходить до думки, що заявлені позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі відносно розірвання оспорюваного договору оренди землі та частково в частині стягнення заборгованості з орендної плати, виходячи з наступного.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.01.2024 року, виданим у спадковій справі №107/2022 приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Вовк І.В., право власності на вказану земельну ділянку станом на час видачі свідоцтва перейшло до позивачки у розмірі 2/3 часток та до ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частки згідно свідоцтва про право на спадщину за законом у тій самій спадковій справі від 12.10.2023 року (а.с.9-10).
Враховуючи наявність у померлого двох земельних ділянок, де спадкоємцями після померлого були позивачка та ОСОБА_4 , та їхню домовленість щодо наявності у кожної чіткого права власності на конкретну земельну ділянку, між ними 31.10.2024 року був укладений договір дарування 1/3 частки вищевказаної земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Вовк І.В. (реєстровий номер 3054)(а.с.10-11). Після цього з 31.10.2024 року одноосібним власником вищевказаної земельної ділянки стала позивачка, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав №401802438 від 31.10.2024 року (а.с.11 зворотній бік).
Про перехід права власності до позивачки та на той час представника відповідача ОСОБА_5 було проінформовано цінним листом з описом 12.12.2024 року, що відповідає вимогам ст.1481 Земельного кодексу України (а.с.8-14).
Даних про оплату позивачці відповідач не надав, хоча відповідно до вимог укладеного договору повинен був до 01 грудня 2024 року сплатити орендну плату за 2023-2024 роки відповідно до вимог діючого договору. При розгляді справи суд враховує виключно два роки (2023-2024), в межах заявлених позивачкою позовних вимог.
Тим самим відповідач допустив не виплату орендної плати за два роки поспіль, що є підставою для розірвання оспорюваного договору оренди землі.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Частинами першою та другою статті 21Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.
У частині першій та другій статті 651ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
У пункті «д» частини першої статті 141ЗК України зазначено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Таким чином, законодавство передбачає як необхідну умову для розірвання договору оренди землі - систематичне невиконання умов договору, в тому числі і несплату орендної плати.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність.
Отже, за змістом статті 141ЗК України та статті 32Закону України «Про оренду землі» підставою розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати, а не разове порушення умов договору у цій частині.
Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.
Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
Вказані правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17.
Щодо другої позовної вимоги щодо стягнення орендної плати за 2023-2024 роки, то в цій частині вимоги позивачки знайшли своє підтвердження лише частково.
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до п.14 оспорюваного договору у разі не внесення орендної плати у строки, визначені договором, справляється пеня у розмірі 0,01% несплаченої суми за кожний день прострочення.
Згідно з ч.1 та п.1 ч.2 ст.258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю; позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).
В даній справі з відповідною вимогою представниця позивачки звернулася 06.05.2025 року (в первинній позовній заяві вказана вимога буда відсутня). Відповідач допустив порушення строку виплати орендної плати за 2023 рік з 01.12.2023 року та за 2024 рік з 01.12.2024 року.
Відповідно загальний розмірі пені, на яку може претендувати позивачка та яка підлягає стягненню з відповідача, складає 525,30 грн. (180,03 грн. + 345,27 грн.).
Враховуючи результати розгляду справи по суті на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у повному обсязі за вимогу про розірвання договору оренди землі у сумі 1211,20 грн. та 71,73% від судового збору за вимогу про стягнення орендної плати та пені, що складає 868,79 грн. від сплачених позивачкою 1211,20 грн. Відповідно дійсний розмір судового збору, який повинен бути стягнутий із відповідача складає 2079,99 грн. (1211,20 грн. + 868,79 грн.) замість заявлених до стягнення 2422,40 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 141, 247, 259, 263-265, 268, 280, 351-352, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Туран Агро» на користь ОСОБА_2 пеню за несвоєчасність розрахунків з орендної плати за 2023-2024 роки у розмірі 525,30 грн. (п`ятсот двадцять п`ять грн. 30 коп.).
В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Туран Агро» на користь ОСОБА_2 судовий збір за розгляд справи у суді у розмірі 2079,99 грн. (дві тисячі сімдесят дев`ять грн. 99 коп.).
В іншій частині у стягненні судового збору відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач може оскаржити заочне рішення до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , і.н. НОМЕР_1 .
Суддя: С. В. Библів