Справа № 352/1162/25
Провадження № 2-п/352/12/25
УХВАЛА

06 жовтня 2025 рокум. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Кузьменка С.В.

за участі

секретаря судового засідання Кукули О.С.

представника Позивача Пленюк М.Д.

відповідача ОСОБА_1

за результатами розгляду у відкритому судового засіданні в залі суду заяви про перегляд заочного рішення від 21 липня 2025 року у цивільної справи

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1

про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

І. Рух провадження

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 21 липня 2025 року задоволено позов ОСОБА_2 (далі- Позивачка) до ОСОБА_1 (далі- Відповідач), ухвалено стягувати з Відповідача на користь Позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 ( п`ять тисяч) гривень щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 19 травня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Цим же рішенням ухвалено стягнути з Відповідача на користь Позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 гривень.

26 серпня 2025 року до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області надійшла заява представника Відповідача про перегляд заочного рішення, яка призначена до розгляду на 29 вересня 2025 року.

29 вересня 2025 року розгляд справи відкладено на 02 жовтня 2025 року на стадії дослідження доказів

02 жовтня 2025 року у відповідності до вимог статті 244 Цивільного процесуального кодексу України Суд відклав ухвалення та проголошення судового рішення на строк до 06 жовтня 2025 року.

ІІ. Суть клопотання

Представник Відповідача просить скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду.

-Вважає, що він не був повідомлений належним чином про судове засідання, призначене на 16 липня 2025 року. Вказаний факт підтверджується рекомендованим повідомленням, повернутим суду 30 червня 2025 року із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, на сайті судова влада України не відображається правильно прізвище, в в`язку із чим неможливо було дізнатись про дату судового засідання на сайті судової влади України

-Вказує, що Відповідач постійно спілкується із сином та допомагає фінансово, бере участь у вихованні сина, купує одяг, іграшки, продукти. Син проживає в будинку Відповідача 12 днів на місяць.

Відповідач не працевлаштований, є особою з інвалідністю та отримує пенсію в розмірі 3323 гривень щомісячно.

Зазначає, що враховуючи, той факт, що Відповідач також витрачає кошти на дитину, стан здоров`я Відповідача та його матеріальний стан, сума аліментів має становити 2500 гривень щомісячно.

ІІІ. Позиція сторін в судовому засіданні

Відповідач просив задовольнити його заяву, скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду.

Представник Позивача просив відмовити в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом

19 травня 2025 року до Суду надійшла позовна заява Позивача про стягнення з Відповідача аліментів, яка призначена до розгляду на 17 червня 2025 року.

Згідно із текстом позовної заяви та відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру № 1392699 від 20 травня 2025 року, Відповідач зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Ухвала про відкриття провадження у справі разом із позовною заявою та доданими матеріалами скерована Судом Відповідачеві за його зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання.

02 червня 2025 року рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення Відповідачеві повернулось до Суду із позначкою «вручено особисто 30 травня 2025 року» та підписом Відповідача. В судовому засіданні Відповідач підтвердив факт отримання цього відправлення в травні 2025 року, наявність підпису на повідомленні саме Відповідачеві, а також зазначив, що будь-яких клопотань чи заяв, в тому числі про відкладення розгляду справи, до Суду не надсилав

17 червня 2025 року розгляд справи відкладено на 16 липня 2025 року.

17 червня 2025 року на офіційному сайті судова влада України здійснено оголошення про виклик Відповідача в судове засідання на 16 липня 2025 року.

30 червня 2025 року рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення Відповідачеві повернулось до Суду із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою».

16 липня 2025 року Судом постановлено у справі рішення, яким ухвалено стягувати з Відповідача на користь Позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 ( п`ять тисяч) гривень щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 19 травня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Цим же рішенням ухвалено стягнути з Відповідача на користь Позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 гривень.

Відповідач є особа з інвалідністю 3 групи, яка встановлена тимчасово до 30 червня 2027 року.

V. Висновки Суду

Відповідно до частини першої статті 288 Цивільного процесуального кодексу України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, заочне рішення може бути скасовано виключно у випадку одночасної наявності двох підстав:

-Відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин;

-Відповідач посилається на докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

щодо поважності причин неявки та ненадання відзиву.

Відповідно до частини четвертої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України днем вручення судової повістки, серед іншого, вручення судової повістки під розписку, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідач зареєстрований в АДРЕСА_1 , за якою Судом скеровувались ухвали у справі.

Рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення Відповідачеві повернулись до Суду із позначками «вручено особисто» та «адресат відсутній за вказаною адресою».

Таким чином, у відповідності до вимог частини четвертої статті 128 ЦПК України ухвали суду про призначення справи до розгляду, в тому числі на 16 липня 2025 року, вручені Відповідачеві у встановленому законом порядку.

Про обізнаність Відповідача про наявність судової справи свідчить також його пояснення в судовому засіданні, згідно із якими він дійсно отримував повідомлення про призначення справи до розгляду у травні 2025 року

В зв`язку із викладеним, Суд вважає, що Відповідач у встановленому законодавством порядку повідомлений як про відкриття провадження у справі так і в подальшому про призначення справи до розгляду на 16 липня 2025 року.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, Відповідач в судові засідання не з`явився.

Відповідно до частини сьомої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвалою про відкриття провадження від 20 травня 2025 року у справі Відповідачеві встановлено 15-денний строк для надання відзиву з дня вручення ухвали про відкриття провадження.

Відповідачеві вручена ухвала 30 травня 2025 року, про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення Відповідачеві повернулось до Суду 02 червня 2025 року із позначкою «вручено особисто» та підписом Відповідача.

Таким чином, строк для подання відзиву сплинув 14 червня 2025 року.

Однак Відповідач не надав відзиву на позов як у встановлений судом строк, так і до 16 липня 2025 року, тобто до дати ухвалення рішення у справі.

Також представником Відповідача не подавались до Суду клопотання про відкладення розгляду справи, про що він зазначив в судовому засіданні.

Таким чином, Суд вважає, що відсутні поважні причини неявки Відповідача в судове засідання та (або) не повідомлення про причини неявки, а також неподання відзиву на позовну заяву.

щодо доказів, які мають істотне значення для справи.

Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Заява про перегляд заочного рішення обгрунтовується тим, що Відповідач постійно спілкується із сином та допомагає фінансово, бере участь у вихованні сина, купує одяг, іграшки, продукти. Син проживає в будинку Відповідача 12 днів на місяць. Відповідач не працевлаштований, є особою з інвалідністю та отримує пенсію в розмірі 3323 гривень щомісячно.

До заяви про перегляд судового рішення долучені наступні докази:

-Конверт про поштове відправлення 49;

-Скріншот сайту судової влади України;

-Довідка до акта огляду медико-соціальної експертною комісією, згідно із якою Відповідач є особою з інвалідністю 3 групи, яка встановлена на строк до 01 липня 2027 року;

-Пенсійне посвідчення Відповідача як особи з інвалідністю, видане 24 липня 2024 року із терміном дії до 30 червня 2027 року;

-Інформація з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, згідно із якою з 2022 року відсутні відомості про страхувальників Відповідача;

-Виписка ПАТ «Приватбанк» за період часу з 04 січня по 22 червня 2025 року, в якій містяться відомості про отримання Відповідачем щомісячно пенсії в розмірі до 3323 гривень, а також зарахування з терміналів та переказів сумами до 3383 гривень.

Суд нагадує, що предметом розгляду справи є визначення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі.

Таким чином враховуючи, що цільовим призначенням коштів, що підлягають стягненню, є утримання неповнолітнього сина, цей спір має вирішуватись в першу чергу із урахуванням того , щоб рішення суду було прийнято саме в найкращих інтересах дитини.

Відповідно, для прийняття справи рішення у справі в першу чергу важливим є визначення розміру витрат, які мають бути необхідними та достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Під час ухвалення рішення Суд дійшов висновку щодо необхідності витрачання для забезпечення гармонійного розвитку ОСОБА_4 коштів в розмірі 10000 гривень щомісячно.

Відповідачем не оскаржуються та не спростовуються вказані висновки Суду, а також не надано докази, які б мали істотне значення для вирішення питання саме в частині встановлення розміру коштів, який є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку ОСОБА_4 .

Надані Відповідача докази зазначають стосуються виключно матеріального достатку Відповідача, а не розміру коштів, який є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку ОСОБА_4 .

Визначення розміру аліментів є похідним від встановленого розміру коштів, необхідних та достатніх для забезпечення гармонійного розвитку дитини та, враховуючи обов`язок обох батьків утримувати дитину, розмір аліментів становить половину від розміру коштів, необхідних та достатніх для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Наданими Відповідачем не спростовується висновок Суду щодо необхідності батьків в рівних долях утримувати неповнолітнього сина.

Відповідач посилається на свій матеріальний стан та його статус як особи з інвалідністю 3 групи як на підстави для призначення розміру аліментів в меншому розмірі.

Відповідно до пункту першого частини другої статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд, серед іншого, враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів.

Встановлення у Відповідача 3 групи інвалідності не позбавляє його можливості працевлаштування самостійно або за допомогою державних програм, в том числі через центр зайнятості.

Відповідач не надав докази перебування в центрі зайнятості, відповідних звернень або неможливості працевлаштування, а наданими ним доказами виключно констатується факт наявності у нього захворювання. При цьому Суд звертає увагу, що наданими Відповідачем доказами (довідкою до огляду МСЕК та посвідченням) підтверджується набуття такого статусу у червні 2024 року зі строком до липня 2027 року. Одночасно згідно із реєстром застрахованих осіб, наданих Відповідачем, він не працевлаштований з 2021 року.

Таким чином, наданими Відповідачем доказами, на думку Суду, не підтверджується неможливість працевлаштування Відповідача саме через його статус, а відсутність офіційного працевлаштування залежить в першу чергу від волевиявлення Відповідача

Окрім того, Суд звертає увагу, що загальним правилом, визначеним статтею 183 Сімейного кодексу України, аліменти на утримання однієї дитини сплачуються у розмірі заробітку платника податків, а визначення аліментів в твердій грошовій сумі здійснюється за заявою стягувача.

Відповідно до статті 185 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Відповідно до інформації, розташованої у відкритому доступі на сайті https://minfin.com.ua/ у липні та серпні 2025 року розмір середньої заробітної плати в Івано-Франківській області становить 21270 та 20173 гривень відповідно.

Таким чином, розмір сплати аліментів на утримання однієї дитини непрацевлаштованою особою на території Івано-Франківської області на цей час становить понад 5000 гривень ( 1/4 від 21270 та 20173 гривень).

Відповідно, розмір аліментів, стягнутий у твердій грошовій сумі рішенням у справі № 352/1162/25 є наближеним до мінімального розміру аліментів, що підлягають стягненню з непрацевлаштованої особи у випадку стягнення їх у розмірі від заробітку.

Надані Відповідачем докази не спростовують вищевказані обставини

На підставі викладеного, Суд приходить до висновку, що Відповідачем разом із заявою про перегляд судового рішення не надані докази, які мають істотне значення для справи.

щодо витрат на професійну правничу допомогу

Відповідач зазначає, що витрати підлягають зменшенню, оскільки справа є незначної складності, позовна заява є стандартною, а також не зібрані докази на підтвердження заявленої суми.

Відповідно до частини третьої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідачем не спростовано, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу відповідає визначеним статтею 141 ЦПК України критеріям. Суд вважає, що заявлений розмір витрат є обгрунтованим та пропорційним, враховуючи предмет спору, який стосується сплати грошових коштів протягом тривалого періоду часу, а також ціни позову, згідно із якої розмір аліментів визначено в розмірі 5000 гривень щомісячно, тобто заявлені витрати на професійну правничу допомогу не перевищують розмір сплати аліментів за два місяці.

Також Відповідачем не надано будь-яких доказів на обгрунтування своєї позиції щодо необхідності зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

За таких обставин, в ході розгляду заяви про перегляд судового рішення Судом не встановлено обставин, наявність яких у відповідності до статті 288 Цивільного процесуального кодексу України, є підставою для скасування заочного рішення, в зв`язку із чим відсутні підстави для задоволення заяви представника Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 260, 288 Цивільного процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Залишити без задоволення заяву представника Відповідача ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення від 21 липня 2025 року, яким ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 ( п`ять тисяч) гривень щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 19 травня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до частини четвертої статті 287 Цивільного процесуального кодексу України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Сергій КУЗЬМЕНКО