Провадження № 2-о/643/414/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2025 Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Осачого О.В.,

за участі секретаря судового засідання Нікітенка В.О.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Шеліпової Ю.А.,

представника заінтересованої особи Щербакової І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

Адвокат Шеліпова Юлія Анатоліївна звернулась до Салтівського районного суду міста Харкова в інтересах ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків та встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродження м. Харків, на території України станом на серпень 24 серпня 1991 року.

В обґрунтування заяви зазначила, що ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Харків. 12.03.1985 року заявник був документований паспортом громадянина СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_1 , оригінал якого в подальшому втратив та більше будь яким іншим паспортом, у тому числі паспортом громадянина України, не документувався. За даними інформаційної підсистеми «Заява про видачу паспорта громадянина СРСР» ЄІАС УМП ДМС заява про видачу заявнику паспорта громадянина СРСР зразка 1974 року з невідомих причин відсутня. У період з 13.03.1985 року по 21.01.1987 рік, з 18.01.1989 року по 16.01.1991 рік, з 17.04.1991 року по 24.09.2002 рік місце проживання заявника було зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 . Заявник неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. У травні 2025 року, заявник звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області з метою встановлення належності до громадянства України та оформлення паспорта громадянина України. Однак, згідно отриманої відповіді вих №6301.7-10268/63.2-25 від 19.06.2025 року заявнику було повідомлено про те, що для можливості розгляду питання по суті необхідно звернутись до суду. Встановлення особи заявника та факту його постійного проживання на території України необхідне для звернення до органів Державної міграційної служби України з метою встановлення належності до громадянства України та в подальшому оформлення паспорта громадянина України.

Ухвалою суду від 21.08.2025 року справу було призначено до розгляду.

На адресу суду від заінтересованої особи Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області надійшов відзив на заяву, в якому просять прийняти рішення за результатами розгляду матеріалів заяви ОСОБА_1 про встановлення особи та про встановлення факту, що має юридичне значення, на розсуд суду.

Заявник та його представник у судовому засіданні підтримали заяву та просили її задовольнити.

Представник заінтересованої особи у судовому засіданні просила прийняти рішення на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників, показання свідка, суд доходить висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 16.01.1969 серії НОМЕР_2 , актовий запис №13, ОСОБА_1 народився у м. Харків. Відповідно вказаного свідоцтва про народження батьками заявника зазначені: ОСОБА_2 - батько, ОСОБА_3 - мати.

З листа КП «Жилкомсервіс» від 15.04.2025 року №4618/2/07-05, копій поквартирної карти (форми Б) та карток реєстрації (форма А) вбачається, що ОСОБА_1 був зареєстрований, станом на 24.08.1991 рік, на території України за адресою АДРЕСА_1 .

12 березня 1985 року відділом внутрішніх справ Московського району м. Харкова ОСОБА_1 було видано паспорт серії НОМЕР_1 , що вбачається з копії картки реєстрації форми А.

Відповідно до листа Департаменту інформатизації МВС України від 14.04.2025 №1024/16-2025 станом на 11.04.2025 в інформаційно аналітичній системі «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків наявні дані про судимість: 18.12.1989 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова, 08.09.2005 року Московським районним судом м. Харкова, 19.10.2009 року Судацьким міським судом АР Крим, 21.08.2014 року Чутівським районним судом Полтавської області, 08.06.2015 року Київським районним судом м. Харкова, 27.05.2019 року Зіньківським районним судом Полтавської області, 08.06.2022 року Октябрським районним судом м. Полтави.

Відповідно до довідок про звільнення серії ХАР № 04180 від 07.05.2022 року та серії ХАР №03376 від 27.02.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження Харків, громадянство Україна, раніше судимий 6 разів, останній 27.05.2019 року.

До матеріалів справи заявником додано відповідь Департаменту інформаційно аналітичної підтримки Національної поліції України від 11.04.2025 № 54323-2025 з наявними фотозображеннями ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що ОСОБА_1 знає з кінця 70 -х років, з останнім ходили разом до школи, заявник проживав з матір`ю доки його матір була жива, прожили у одному домі з ОСОБА_5 близько 15 років за адресою : АДРЕСА_1 .

Із роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, вбачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Згідно з п.п1, 2 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України»(13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно доЗакону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Пунктом 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року (далі Порядок) передбачено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно доЗакону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Пунктом 44 Порядку передбачено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Можливість встановлення в порядку окремого провадження факту постійного проживання особи на території України за станом на день проголошення незалежності України для вирішення питання про набуття громадянства України підтверджується постановою Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30 квітня 2020 року у цивільній справі №133/2348/17.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно п.5 ч.2ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2 ст.315ЦПКУкраїни у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд дослідивши зібрані у справі докази, заслухавши покази свідка, який підтвердив факт проживання заявника на території України станом на 24.08.1991 рік, вважає доведеним факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України.

При вирішенні вимог про встановлення особи заявника суд виходить з наступного.

Європейський Суд з прав людини визначив, що оскільки призначенням Конвенції є захищати реальні права людини, а не ілюзорні, справедливий баланс між різними інтересами, що розглядаються, може бути порушено не тільки тоді, коли відсутні положення для захисту гарантованих прав, а й коли їх не дотримуються належним чином (пункти 56 та 61 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Морено Гомес проти Іспанії», заява № 4143/02).

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.5 ЦПК).

Також, за статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Також, Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справі «Буланов та Купчик проти України» від 09.12.2010 року, яке набуло статусу остаточного 09.03.2011 року ще раз вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутій проти Хорватії» (Kutit v Croatia), № 48778/99, пункт 25, ЕCHR 2002-II). Крім того, Європейський суд з прав людини в своїй практиці, а саме: рішення від 13 травня 1980 року в справі «Артіко проти Італії» (п. 35), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32), визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

За нормою ст.293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до п.5 ч.2ст.293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

Допитаний в судовому засіданні свідок підтвердив, що особа, яка звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, є ОСОБА_1 . Суд також враховує наявність у заявника всіх оригіналів документів, які стосуються ОСОБА_1 , обізнаність заявника у фактах власної біографії, які підтверджуються відповідними документами, а також відповідністю фотографій ОСОБА_1 на довідках при звільненні та базах МВС особі, яка звернулась до суду та брала участь у судовому засіданні.

Встановлення особи заявника, необхідне для наступного звернення до органів ДМС України для отримання довідки про реєстрацію його громадянином України та подальшого подання заяви про видачу паспорта громадянина України нового зразка.

При таких обставинах, підлягає встановленню в судовому порядку факт, що заявник, який звернувся до суду, є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в місті Харкові.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,10,264, 268,293,315 319 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт, що заявник, який звернувся до суду, є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Харкові.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченомуст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня підписання його повного тексту.

Повний текст рішення складено 07.10.2025 р.

Заявник: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса АДРЕСА_2 )

Заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області (ЄРДПОУ 37764460, м. Харків, вул. Римарська, буд.24)

Суддя О.В. Осадчий