Справа № 275/414/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2025 року с-ще Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді Данилюк О. С.

при секретарі с/з Марієвській Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Брусилів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна, в обґрунтування позовних вимог зазначивши наступне. Так, з 14.05.2016 року по 12.03.2025 р. сторони перебували у шлюбі. Від спільного шлюбу в них народились діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 12.03.2025 року у справі № 275/134/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу раніше укладений між сторонами шлюб розірвано. Під час перебування у шлюбі подружжям придбано майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Зокрема, відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку від 23.10.2023 року позивачем ОСОБА_1 за спільні кошти сім`ї було придбано житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 63,3 кв.м, та земельну ділянку площею 0, 2500 га, кадастровий номер :001:8108. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на зазначені житловий будинок та земельну ділянку зареєстровані за позивачкою, при цьому вид власності зазначений як спільна сумісна. Оскільки згоди про розподіл будинку після розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не досягнуто, позивач змушена звернутися до суду з позовом про його поділ.

Просила визнати шляхом поділу за ОСОБА_1 та за ОСОБА_2 за кожним право власності на частину житлового будинку загальною площею 63,3 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору.

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 19 травня 2025 р. у вказаній цивільній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 08.09.2025 року підготовче провадження у вказаній цивільній справі було закрито та справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 адвокат Слівінський В.О. не з`явився, подав до суду клопотання про проведення судового засідання у його відсутність, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги ОСОБА_1 визнав, проти їх задоволення судом не заперечував (а.с. 57).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що сторони у справі позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 14.05.2016 р. перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 12 березня 2025 р. (а.с. 19).

23.10.2023 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Отрищенком О.І., позивачкою ОСОБА_1 було придбано цілий житловий будинок АДРЕСА_1 , та земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:8108, площею 0, 2500 га, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Житлова площа будинку становить 36,1 кв.м., загальна 63,3 кв.м. Зазначений договір було зареєстровано в реєстрі за № 2083 (а.с. 11-14).

Також судом встановлено, що згідно з витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_1 , при цьому вид власності зазначений як спільна часткова (а.с. 15).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Аналогічний висновок підтверджений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 756/8056/19 (провадження № 14-94цс21).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина перша, третя статті 12, частина перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).

Так, звертаючись до суду з даним позовом, позивачка ОСОБА_1 просила поділити спільне майно подружжя - житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , між сторонами шляхом визнання за кожним з них права власності на частку вказаного будинку.

При цьому, оскільки судом встановлено, що спірний будинок було придбано позивачкою ОСОБА_1 на підставі договору купівлі - продажу житлового будинку та земельної ділянки від 23.10.2023 р. в період шлюбу з відповідачем, доказів набуття позивачкою ОСОБА_1 вказаного будинку за власні кошти суду надано не було, суд погоджується з міркуваннями позивачки та вважає, що, зазначений будинок є спільною сумісною власністю сторін як колишнього подружжя.

Ч. 1 ст. 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що поділ майна подружжя здійснюється таким чином: по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно (стаття 70 СК України); по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток (стаття 71 СК України). При цьому не виключається звернення одного із подружжя, при наявності спору, з позовом про визнання права на частку в праві спільної власності без вимог щодо поділу майна в натурі.

Як поділ спільного сумісного майна в натурі, так і визначення розміру часток кожного з них може здійснюватися на підставі: договору подружжя; рішення суду при наявності спору між подружжям. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України) (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2023 року в справі № 648/3137/15-ц (провадження № 61-17560св21)).

За таких обставин суд вважає можливим здійснити поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , визнавши за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на частину вказаного житлового будинку за кожним, задовольнивши таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, 50 відсотків сплаченої позивачкою суми судового збору у розмірі 5 399, 92 грн., а саме 2 699, 96 грн. підлягає поверненню позивачу з державного бюджету, інші 50 відсотків вказаної суми в розмірі 2 699, 96 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

На підставі викладеного, ст.ст. 3, 21, 60, 70, 71 СК України, ст. 368 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 81, 84, 88, 142, 209, 212-215, 218, 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна, - задовольнити.

Здійснити поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , визнавши за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на частину вказаного житлового будинку з надвірними будівлями за кожним.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 2 699 (дві тисячі шістсот дев`яносто дев`ять) гривень 96 копійок.

Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з державного бюджету 50 відсотків сплаченого згідно квитанції до платіжної інструкції № 164 від 15.05.2025 року судового збору в сумі 2 699 (дві тисячі шістсот дев`яносто дев`ять) гривень 96 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ О.С. Данилюк