ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 609/1472/24Головуючий у 1-й інстанції Катерняк О.М.
Провадження № 22-ц/817/944/25 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу № 609/1472/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 12 червня 2025 року (ухвалене суддею Катерняк О.М., повний текст якого складено 17 червня 2025 року) в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач, апелянт) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що 17 липня 2022 року між ТОВ «Селфі кредит» та ОСОБА_2 укладено договір №350605 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 10000.00 грн, на визначений договором строк, шляхом переказу на платіжну карту № НОМЕР_1 , емітовану АТ «Ощадбанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Договір укладено в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Первісного кредитора. Кредитний договір підписано відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

01 лютого 2024 року між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», укладено договір факторингу №01022024-1, відповідно до умов якого право вимоги за договором кредиту №350605 від 17 липня 2022 року перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».

Відповідач не повернув своєчасно суму позики, нараховані відсотки за користування позикою для погашення заборгованості за позикою, відповідно до умов договору кредиту. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань заборгованість за договором кредиту становить 31280.00 грн, яка складається з 10000.00 грн ? заборгованість за тілом кредитом; 21280.00 грн ? заборгованість за нарахованими процентами.

У зв`язку з наведеним позивач просив суд стягнути з відповідача 31280.00 грн заборгованості за договором кредиту від 17 липня 2022 року.

Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 12 червня 2025 року позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №350605 від 17 липня 2022 року в розмірі 31280 грн та сплачений судовий збір в сумі 2422.40 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Савченко Л.В., подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач не підтвердив факт укладення між ТОВ «Селфі кредит» та ОСОБА_2 кредитного договору №350605 від 17 липня 2022 року. Також позивачем не надано суду належних, допустимих і достовірних доказів того, що відповідачу було видано кредитні кошти. Визначення даних сум в кредитному договорі не свідчить про отримання саме в цьому розмірі кредиту відповідачем і виконання кредитодавцем своїх зобов`язань по договору.

Разом з тим, сторона відповідача звертає увагу на те, що навіть якби позивачем було доведено факт укладення кредитного договору та факт перерахування відповідачу кредитних коштів, то у відповідача була б заборгованість лише за тілом кредиту, а не за відсотками, оскільки нарахування відповідачу як військовослужбовцю відсотків за кредитним договором є незаконним, що відповідає п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». Крім того, згідно наданого позивачем Розрахунку заборгованості за договором №350605 від 17 липня 2022 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 01 лютого 2024 року, відповідачем сплачено відсотків за користування кредитом 7524 гривень. Отже враховуючи викладені вище норми законодавства та судову практику і те що відповідач є військовослужбовцем, і відповідачу не повинні нараховуватися відсотки за користування кредитом, то сплачені відповідачем відсотки за користування кредитом мають бути перераховані в рахунок тіла кредиту.

Крім того, сторона відповідача зазначає, що навіть якби позивачем було доведено факт наявності у відповідача заборгованості за таким кредитним договором, то розмір відсотків мав би розраховуватися як 1% в день, а не 1.90 %, що відповідатиме ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування».

Також, сторона відповідача вважає, що навіть якби відповідач не був військовослужбовцем, та було б доведено факт укладення кредитного договору та факт наявності заборгованості, навіть не враховуючи норму законодавства про обмеження щодо нарахування більше 1% в день, то позивач незаконно нарахував відсотків за межами строку дії кредитного договору, тобто понад 68 днів з моменту укладення спірного договору.

Крім того, встановлення позивачем за кредитним договором процентної ставки за користування кредитом у розмірі 1.90 % в день, враховуючи те, що заборгованість за тілом кредиту становить 10000 грн, нарахування відповідачу простроченої заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 21280 грн, що становить 212, 80 % від тіла кредиту, є агресивною діяльністю, а отже нечесною підприємницькою практикою.

Разом з тим, судом при винесенні оскаржуваного рішення не враховано факту відсутності Ліцензії у ТОВ «Селфі Кредит» та позивача, а також факту недоведеності повноважень у представника фактора на підписання договору факторингу.

У зв`язку з викладеним, відповідач просить рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 12 червня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

13 серпня 2025 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надійшов відзив на апеляційну скаргу, мотивуючи тим, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки суперечить дійсним обставинам справи, а рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 12 червня 2025 року є законним та обґрунтованим. Судом належним чином досліджено всі матеріали справи та вирішено спір у відповідності до законодавства.

За правилами частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до пунктів 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна даного позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до даних договору про споживчий кредит №350605 від 17 липня 2022 року (далі - Договір) укладеного між ТОВ «Селфі кредит» та ОСОБА_2 , відповідачу надано кредит у розмірі 10000.00 грн. Даний договір підписаний електронним підписом, шляхом використання ОСОБА_2 одноразового ідентифікатора T974.

Згідно із п.1.1 Договору, укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через веб-сайт. Електронна ідентифікація Споживача в ІТС Товариства здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, що є електронним підписом Споживача та направлений Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході. При цьому, Споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту Товариства.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що на умовах, встановлених Договором, Товариство надає споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.

Відповідно до п.п.1.3, 1.4, 1.5, 1.6 Договору сума кредиту складає 10000 грн; строк кредиту 68 днів; тип процентної ставки фіксована; мета отримання кредиту споживчі потреби.

Згідно із п.1.5.1 Договору стандартна процентна ставка становить 1.90% в день та застосовується:

- у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки;

- у межах нового строку кредиту, якщо відбулась пролонгація за ініціативою Споживача, відповідно до п.4.2 Договору;

- у межах нового строку кредиту, якщо відбулась автопролонгація, відповідно до п.4.3 Договору.

Пунктом 1.5.2 Договору передбачена знижена процентна ставка 1.52% в день.

Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає:

- за стандартною ставкою 8480.35% річних;

- за зниженою ставкою 4415.03 % річних (п.1.7).

Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає:

- за стандартною ставкою 14180 грн;

- за зниженою ставкою 13344 грн.

Згідно із п.п.2.1, 2.4, 2.5 Договору кошти надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використанні реквізитів платіжної картки № НОМЕР_2 . Кредит вважається наданим в день перерахування суми кредиту Товариством, кредит вважається погашеним в день отримання Товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом.

Розділом 4 Договору регламентовано пролонгація строку кредиту.

Так, відповідно до п. 4.1. строк кредиту може бути продовжено:

- за ініціативою Споживача на кількість днів, зазначену в п.1.4 Договору, якщо між Сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження в порядку, визначеному п.4.2 Договору;

- в порядку автопролонгації, на кількість днів відповідно до умов, визначених в п.4.3 Договору.

Відповідно до п.4.3.1 Договору сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п.4.2.2 - 4.2.4 Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.

Відповідно до п.10.8 Договору, підписуючи цей договір, споживач підтвердив, що: перед укладенням цього договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування; б) вказана в ч.ч.1, 2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на веб-сайті; він ознайомлений з усіма умовами правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Селфі кредит», що розміщені на веб-сайті, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися; дані, що стосуються його особи (дані паспорту, ідентифікаційного коду, ПІБ, місце проживання, інше), зазначені в преамбулі, та реквізитах сторін цього договору є актуальними, правильними та відповідають дійсності.

Крім того, 17 липня 2022 року відповідачем ОСОБА_2 підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Т974 Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до Договору про надання споживчого кредиту №350605 від 17 липня 2022 року, з якої вбачається, що розрахунки за кредитом мають такі значення:

- сума платежу за розрахунковий період складе 14180 грн;

- проценти за користування кредитом складуть 4180 грн;

- реальна річна процентна ставка складе 8480.35 % річних;

- загальна вартість кредиту складе 14180 грн.

Згідно паспорту споживчого кредиту вбачається, що ТОВ «Селфі кредит» надало кредит ОСОБА_2 в розмірі 10000 гривень, строком на 22 дні з можливістю пролонгації та автопролонгації відповідно до умов договору, пролонгація 68 днів, стандартна процентна ставка 1.90 % в день.

Додатковою угодою до Договору №350605 про надання споживчого кредиту від 17 липня 2022 року на часткову зміну п.1.4 Договору та Додатку 1 до Договору, сторони погодили, що строк кредиту складає загальну кількість днів користування кредитором (крім періоду прострочення), з кінцевим терміном повернення кредиту 23 вересня 2023 року.

У межах нового строку кредиту застосовується стандартна процентна ставка, визначена Договором.

Отже строк кредитування договору про споживчий кредит №350605 від 17 липня 2022 року в разі непогашення заборгованості позичальником становить 158 днів (68 первісний строк + 90 днів).

З довідки про ідентифікацію вбачається, що ОСОБА_2 підтвердив укладення договору №350605 від 17 липня 2022 року і підписав аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора Т974, який був відправлений на номер телефону НОМЕР_3 .

Згідно листа ТОВ «Пейтек Україна» № від 30 жовтня 2024 року вбачається, що 17 липня 2022 року було успішно перераховано кошти на суму 10000.00 грн, маска карти 537541хххххх1874, призначення платежу: зарахування на карту НОМЕР_1 .

Згідно даних листа АТ «Державний ощадний банк України» від 07 травня 2025 року вбачається, що на ім`я ОСОБА_2 банком емітовано платіжну картку № НОМЕР_4 по банківському рахунку № НОМЕР_5 та долучено підтверджуючий платіжний документ щодо зарахування коштів ОСОБА_2 на суму 10000.00 грн. Також зазначено, що оскільки вказані кошти перераховані з використанням транзитного рахунку АТ «Ощадбанк», в програмному забезпеченні Банку відсутня інформація щодо безпосереднього відправника коштів та способу їх відправки.

Згідно меморіального ордеру № від 20 липня 2022 року підтверджується зарахування коштів ОСОБА_2 у сумі 10000 грн по банківському рахунку № НОМЕР_5 .

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №350605 від 17 липня 2022 року слідує, що станом на 01 лютого 2024 року розмір заборгованості становить 31280.00 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 10000.00 грн; заборгованості за відсотками 21280.00 грн, за період з 17 липня 2022 року по 22 грудня 2022 року. Також вбачається, що позичальник ОСОБА_2 за вказаним договором сплатив 7525.00 грн заборгованості за відсотками.

01 лютого 2024 року між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладеного договір факторингу №01022024-1. Відповідно до вказаного договору та витягу з реєстру боржників, ТОВ «Селфі кредит» передало ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №350605 від 17 липня 2022 року на суму 31280.00 грн.

Згідно долученої копії військового квитка серії НОМЕР_6 , виданого на ім`я ОСОБА_2 , вбачається запис в п.9 «30.10.2023р. на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_7 №163-РС від 30.10.2023 призваний у Збройні сили України».

Відповідно до довідки №96, виданої 07 березня 2025 року командиром в/ч НОМЕР_8 Міністерства оборони України, вбачається, що солдат військової служби за контрактом ОСОБА_2 дійсно перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_8 з 09 грудня 2023 року по теперішній час.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України).

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Звертаючись до суду з позовом ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» посилалося на те, що через неналежне виконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань за кредитним договором №350605 від 17 липня 2022 року утворилась заборгованість, яка станом на 01 липня 2024 року становить 31280.00 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 10000.00 грн; заборгованості за відсотками 21280.00 грн, за період з 17 липня 2022 року по 22 грудня 2022 року.

Матеріалами справи та судом першої інстанції належним чином встановлено, що як сам кредитний договір із зазначенням у ньому усіх реквізитів відповідача, в тому числі паспортних даних, ідентифікаційного коду, місця прописки та проживання, мобільного номеру телефону ( НОМЕР_3 ), рахунку позичальника, так і додатки до договору про надання кредиту, а також інформація щодо умов кредитування підписані електронним підписом ОСОБА_3 за допомогою одноразового ідентифікатора T974, який відправлено на телефон НОМЕР_3 .

Колегія суддів враховує процесуальну поведінку сторони відповідача, який не заперечує факт укладення договору №350605 від 17 липня 2022 року та належність ОСОБА_2 номеру телефону НОМЕР_3 . Більше того, стороною відповідача у заяві про перегляд заочного рішення та відзиві на позов зазначено, що номер телефону НОМЕР_3 належить ОСОБА_2 і саме такий номер телефону зазначено в кредитному договорі (т.1 а.с.106).

Крім того, з інформаційної довідки № від 30 жовтня 2024 року, виданої ТОВ «Пейтек Україна» вбачається, що 17 липня 2022 року було успішно перераховано кошти на суму 10000.00 грн, маска карти НОМЕР_1 , яка вказана в кредитному договорі. Листом АТ «Державний ощадний банк України» від 07 травня 2025 року встановлено, що на ім`я ОСОБА_2 банком емітовано платіжну картку № НОМЕР_4 , на яку поступило надходження в розмірі 10000 грн, що підтверджено меморіальним ордером № від 20 липня 2022 року, який в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первинним документом.

Підстав вважати, що картка № НОМЕР_1 , яка зазначена у кредитному договорі, не належить відповідачу ОСОБА_2 , у колегії суддів немає, з огляду також на те, що відповідачем протягом розгляду справи як в суді першої, так і апеляційної інстанцій не заперечувався такий факт, не долучено жодного доказу, який б підтверджували відсутність надходжень на цей рахунок коштів в сумі 10000 грн, враховуючи також і той факт, що доступ до цього рахунку має відповідач.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що у своїй апеляційний скарзі сторона відповідача просить врахувати сплачені відповідачем відсотки за користування кредитом в розмірі 7524.00 грн, які мають бути перераховані в рахунок тіла кредиту.

В той же час, принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Тобто, коли позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази. Про перевагу однієї позиції над іншою суд і виносить власне рішення.

При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

У відповідності до ч.3 ст.89 ЦПК України, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На переконання колегії суддів, наявні вище та належним чином досліджені судом першої інстанції докази свідчать про укладення ОСОБА_2 кредитного договору №350605 від 17 липня 2022 року з ТОВ «Селфі кредит», який був вчинений сторонами в електронній формі, яка відповідно до ст.207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми. Кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором, однак в останнього станом на день подання позовної заяви існує заборгованість, яка підтверджується розрахунком долученим позивачем.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що місцевим судом обґрунтовано стягнуто з відповідача суму заборгованості за відсотками за користування кредитом, в межах строку дії кредитного договору в розмірі 31280.00 грн (10000 + 21280).

Доводи апелянта про те, що позивач незаконно нарахував відсотки за межами строку дії кредитного договору, тобто понад 68 днів з моменту укладення спірного договору, колегія суддів відхиляє, оскільки кредитний договір №350605 від 17 липня 2022 року укладено строком на 158 днів (68 + 90), такий строк узгоджено сторонами. Зокрема, у зв`язку із невиконанням позичальником своїх зобов`язань, зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносились на наступний день після закінчення первинного строку кредиту 68 днів, строк кредиту продовжувався кожен раз на один наступний календарний день (автопролонгація), але не більше ніж на 90 днів від дати закінчення первинного періоду.

Твердження апелянта про те, що нарахування відповідачу як військовослужбовцю відсотків за кредитним договором є незаконним, суд апеляційної інстанції не приймає, оскільки ОСОБА_2 з 30 жовтня 2023 року призваний у Збройні сили України, натомість кредитний договір відповідачем укладено 17 липня 2022 року, а нарахування відсотків здійснювалося в межах дії договору 158 (68+90) днів, до 22 грудня 2022 року, тобто до отримання позичальником статусу військовослужбовця.

Посилання апелянта про те, що відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» розмір відсотків обмежувався в 1% в день, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки вказана норма набрала чинності з 24 грудня 2023 року. При цьому пунктом 17 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2.5 %; протягом наступних 120 днів 1.5 %. Водночас із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за процентами нараховувалась в період з 17 липня 2022 року по 22 грудня 2022 року - за відсотковою ставкою протягом 22 днів 1.52%, далі за ставкою 1.9%, тобто до набрання чинності зазначеним законом, відтак твердження представника відповідача про необхідність здійснити перерахунок процентів за ставкою 1% є безпідставним.

Доводи апелянта про те, що умови кредитного договору №350605 від 17 липня 2022 року порушують принципи справедливості та добросовісності, колегія суддів відхиляє, оскільки при розгляді даної справи в суді першої інстанції ОСОБА_2 не заявляв зустрічних вимог про визнання недійсним кредитного договору в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами, у зв`язку з його невідповідністю вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», «Про споживче кредитування».

Твердження апелянта про те, що не враховано факту відсутності Ліцензії ТОВ «Селфі Кредит» та позивача, а також факту недоведеності повноважень у представника фактор на підписання договору факторингу №01022024-1 від 01 лютого 2024 року укладеного між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки докази того, що вказаний договір факторингу визнаний недійсним повністю чи частково чи його дійсність оскаржується у судовому порядку, суду не надані.

Інші доводи апеляційної скарги є аналогічними викладеним у відзиві на позов, які не спростовують правильність висновку суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до власного тлумачення характеру спірних правовідносин та до переоцінки доказів.

У відповідності до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини другої статті 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Задовольняючи позов, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 12 червня 2025 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені сторонами у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції залишити в межах, ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 29 вересня 2025 року.

Головуючий О.З. Костів

Судді: Б.О. Гірський

М.В. Хома