Справа №478/1061/24 пров. №2/478/27/2025
У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

06 жовтня 2025 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючої судді Сябренко І.П.

за участю: секретаря Шинкарюка М.О.

представника позивача Глушаниці А.Л. (в режимі відеоконференції)

представника відповідача Задерецького В.А.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду с-ще Казанка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу,

В с т а н о в и в:

22 серпня 2024 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 26 серпня 2024 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого засідання.

07 жовтня 2024 року відповідачем ОСОБА_4 , у відповідності до вимог ст.178 ЦПК України, подано до суду відзив на позов (а.с.41-51 том 1), в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на безпідставність та недоведеність обставин, на які позивач посилається як на правову підставу своїх вимог. Зазначив, що не отримував від позивача ОСОБА_2 жодних коштів за Договором позики, будь-яких договорів та документів не підписував, позивачем не надано достовірних, належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт передачі йому грошових коштів. Крім того, відповідач ОСОБА_4 вказує, що позивач ОСОБА_2 пропустив встановлений ст.256 ЦК України трирічний строк позовної давності для звернення до суду з указаним позовом щодо стягнення заборгованості за Договором позики від 01 березня 2015 року, який закінчився - 31 березня 2018 року. Однак з даним позовом ОСОБА_2 звернувся до суду лише 22 серпня 2024 року, тобто, поза межами строку позовної давності. Звертає увагу, що згідно зі ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Просить суд застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позову.

07 жовтня 2024 року відповідачем ОСОБА_4 подано до суду клопотання про призначення у справі судово-почеркознавчої експертизи.

Ухвалою суду від 04 листопада 2024 року провадження у справі за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, зупинене в зв`язку з призначенням судово-почеркознавчої експертизи.

Судом проведення експертизи доручено Миколаївському науково - дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України.

04 грудня 2024 року від Миколаївського науково - дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшло клопотання експерта про надання матеріалів, необхідних для проведення експертизи.

Ухвалою суду від 05 грудня 2024 року поновлено провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 13 грудня 2024 року клопотання експерта Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Сологуб Г.А. про надання матеріалів, задоволено. Матеріали цивільної справи №478/1061/24 повернуто експерту для вирішення питання щодо подальшого проведення судово-почеркознавчої експертизи, призначеної ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 04 листопада 2024 року. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Втім, 12 лютого 2025 року до суду від Миколаївського науково - дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, разом з повідомленням про неможливість проведення судової експертизи №СЕ-19/115-24/21415-ПЧ від 03 лютого 2025 року, у зв`язку з відсутністю оплати за проведення експертизи.

Ухвалою суду від 13 лютого 2025 року поновлено провадження у справі, продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів та призначено до підготовчого судового засідання на 11 год. 03 березня 2025 року. Крім того, скасовано ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 04 листопада 2024 року про призначення судово-почеркознавчої експертизи по зазначеній цивільній справі.

17 березня 2025 року представником відповідача Задерецьким В.А. , у відповідності до вимог ст.178 ЦПК України, подано до суду відзив на позов (а.с.166-174 том 1), в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на безпідставність та недоведеність обставин, на які позивач посилається як на правову підставу своїх вимог. Зазначив, що відповідач ОСОБА_4 жодних договірних відносин із позивачем ОСОБА_2 не мав, Договір позики від 01 березня 2015 року та Боргову розписку від 01 лютого 2018 року, не укладав і не підписував. Позивачем ОСОБА_2 доказів підписання договору та боргової розписки саме відповідачем ОСОБА_4 , не надано. Так само як і не надано доказів отримання відповідачем ОСОБА_4 від позивача ОСОБА_2 грошових коштів. Крім того, представник відповідача Задерецький В.А. вказує, що позивач ОСОБА_2 пропустив встановлений ст.256 ЦК України трирічний строк позовної давності для звернення до суду з указаним позовом щодо стягнення з відповідача ОСОБА_4 заборгованості за Договором позики від 01 березня 2015 року, оскільки перебіг позовної давності розпочався з 20 липня 2018 року, коли відповідачем ОСОБА_4 були повернуті позивачу ОСОБА_2 грошові кошти за Договором позики не в повному обсязі, та відповідно до ст.257 ЦК України така позовна давність сплила - 20 липня 2021 року. Однак з даним позовом позивач ОСОБА_2 звернулося до суду лише 22 серпня 2024 року, тобто, поза межами строку позовної давності. Звертає увагу, що згідно зі ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Просить суд застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача ОСОБА_4 заборгованості за Договором позики від 01 березня 2015 року (а.с.163-164 том 1).

17 березня 2025 року представником відповідача Задерецьким В.А. подано до суду клопотання про призначення комплексної судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів.

Ухвалою суду від 31 березня 2025 року призначено у справі комплексну судово-почеркознавчу та судово-технічну експертизу. Судом проведення експертизи доручено експертам Київського відділення національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса».

30 травня 2025 року від заступника директора - завідувача Київського відділення національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» Чабанець Т.М. надійшло клопотання експертів щодо уточнення питань поставлених на вирішення експертизи та надання вільних зразків підпису і почерку ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 02 червня 2025 року поновлено провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 11 червня 2025 року в задоволенні клопотання судових експертів Київського відділення національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» про уточнення питань, надання додаткових матеріалів, зразків необхідних для проведення комплексної судової почеркознавчої експертизи та судової технічної експертизи документів, відмовлено. Матеріали цивільної справи №478/1061/24 повернути експертам для вирішення питання щодо подальшого проведення експертизи, призначеної ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 31 березня 2025 року. Провадження у справі зупинити на час проведення експертизи.

Втім, 28 липня 2025 року до суду від Київського відділення національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, разом з повідомленням про неможливість надання висновку №1421/1422 від 22 липня 2025 року.

Ухвалою суду від 29 липня 2025 року поновлено провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання.

18 серпня 2025 року представником відповідача Задерецьким В.А. подано до суду клопотання про витребування доказів та зупинення провадження у справі, в якому просить витребувати з ВЧ НОМЕР_1 інформацію про переведення цієї військової частини на воєнний стан і про залучення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до виконання бойових завдань у зоні бойових дій, та зупинення провадження у справі до припинення перебування ОСОБА_4 у складі Збройних Сил України.

Ухвалою суду від 18 серпня 2025 року клопотання представника відповідача Задерецького В.А. про витребування доказів, задоволено.

З довідки виданої командиром ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_5 від 24 вересня 2025 року за вих. №782, на виконання вимог ухвали суду від 18 серпня 2025 року, та Витягів з наказу №209 від 15 липня 2025 року і №225 від 26 липня 2025 року вбачається, що ОСОБА_4 15 липня 2025 року самовільно залишив військову частину. Станом на 24 вересня 2025 року його точне місцезнаходження невідоме. Відповідно до наказу №225 від 26 липня 2025 року ОСОБА_4 перебуває в розпорядженні командира ВЧ НОМЕР_1 та згідно з цим наказом не залучений до виконання бойових завдань у зоні бойових дій.

Ухвалою суду від 06 жовтня 2025 року в задоволенні клопотання представника відповідача Задерецького В.А. про зупинення провадження у справі відмовлено.

В підготовчому судовому засіданні представник відповідача Задерецький В.А. посилаючись на те, що просив оголосити перерву в підготовчому судовому засіданні для з`ясування обставин перебування відповідача в ЗСУ, однак головуюча суддя Сябренко І.П. перейшла до розгляду клопотання про зупинення провадження у справі по суті, що вказує на тиск на адвоката та як наслідок недовіру складу суду, тому заявив про відвід головуючої судді Сябренко І.П.

Представник позивача ОСОБА_3 посилаючись на те, що заява про відвід є необґрунтованою, просив відмовити в її задоволенні.

Вислухавши думку представника позивача, представника відповідача, дослідивши заяву та матеріали справи, суд приходить наступного висновку.

Згідно ч. 3 ст.39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч.3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Враховуючи, що заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, а саме 06.10.2025 року, тому питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Підстави для відводу судді визначені ч. 1 ст. 36 ЦПК України. Так, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу також за наявності обставин, визначених ст. 37 цього Кодексу (недопустимість повторної участі судді в розгляді справи).

При цьому у ч. 4 ст. 36 ЦПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (справа «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року №33949/02, §49-52).

Аналіз змісту заяви про відвід судді Сябренко І.П. дає підстави для висновку, що в ній викладено незгоду з процесуальним рішенням суду.

Зазначене не свідчить про існування об`єктивно обґрунтованих обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

До того ж, відповідно до ч.4 ст.36 ЦПК України незгода з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

За такого, у задоволенні заяви про відвід судді Сябренко І.П. слід відмовити.

Керуючись статтями 36, 39, 40 ЦПК України, суд

П о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката Задерецького В.А. про відвід судді Сябренко І.П., - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 06.10.2025 року.

Суддя Сябренко І.П.