Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.09.2025 Справа №607/23661/24 Провадження №2/607/285/2025

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Якімця Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Трембач С.О.,

без участі сторін,

під час розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільної справи за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту

У С Т А Н О В И В :

І. Описова частина

1. Стислий зміст позовної заяви

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до суду з цивільним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами: № 76987634 від 24.11.2023, № 4174143 від 02.12.2023 та № 37360-09/2023 від 28.09.2023 на загальну суму 137 143,61 грн (а.с. 1 7).

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 24.11.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 76987634, відповідно до умов якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Цей договір укладено у вигляді електронного документа із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII (далі Закон № 675). 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до цього договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 22 003,61 грн.

02.12.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір позики № 4174143, який підписано електронним підписом позичальника. Згідно цього договору, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до цього договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 47 640,00 грн.

28.09.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 37360-09/2023, який підписано електронним підписом позичальника. Відповідно до договору, кошти кредиту надаються ТОВ «Аванс Кредит» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем з метою отримання кредиту. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами згідно кредитного договору. 29.04.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 29042024, у відповідності до якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до цього договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 67 500,00 грн. Позивач вказує, що всупереч умов кредитних договорів відповідач не виконала свої зобов`язання та не повернула заборгованість.

У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами та судові витрати.

2. Стислий зміст відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив, пояснень

2.1. Відповідач ОСОБА_1 подала відзив на позов, в якому вказує, що ознайомившись з позовною заявою та додатками до неї, не погоджується з викладеними у ній обставинами, та вважає позов необґрунтованим та безпідставним. Вказує, що вона не укладала жодних договорів, які долучено до позовної заяви, в редакції, що наведена представником позивача, та, відповідно, відсутні докази погодження нею в цих документах процентних ставок та інших кабальних умов кредитування. Автор відзиву стверджує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що наявні в матеріалах справи договори підписувались електронними підписами уповноважених на те осіб. Відповідач не погоджується із нарахованими кредиторами процентами, оскільки вважає такі завищеними, та що нараховані проценти по 3 кредитним договорам у розмірі 104 162,21 грн є неспіврозмірними тілу кредиту загалом, що суперечить принципам розумності та добросовісності. Також, відповідач вважає, що на підтвердження факту переходу прав вимоги від первісного кредитора позивачем не надано доказів, що підтверджують наявність прав вимог у такого первісного кредитора, оскільки позивачем не надано доказів сплати позивачем грошових коштів за передачу права вимоги. Крім того, ОСОБА_1 стверджує, що позивачем не надано первинних бухгалтерських документів, а також жодного належного доказу про перерахування їй коштів від первісних кредиторів.

Тож ОСОБА_1 вважає, що позивач не довів обставини, на яких ґрунтуються позовні, вимоги, зокрема не довів укладення кредитних договорів між відповідачем та первісними кредиторами на умовах, що вказаві в наданих копіях договорів, не довів перерахування їй тіла кредиту первісними кредиторами, не довів розмір фактично наданих у кредит коштів та розмір відсотків, які він просить стягнути за період користування кредитними коштами, не підтвердив перерахування коштів первісним кредиторам за отримання грошових, а тому в задоволенні варто відмовити повністю (а.с. 65 75).

2.2. На адресу суду 06.01.2025 надійшли письмові пояснення представника позивача, в яких вказано нижченаведене (а.с. 88 109).

2.2.1. В аспекті об`єднання позовних вимог у поясненнях вказано, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду з позовною заявою до одного і того ж відповідача, в якій об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення, однорідністю позовних вимог та поданими доказами. Таким чином, об`єднання в одному позові декількох однорідних позовних вимог сприяє економії процесуальних засобів і є перешкодою для прийняття судом протилежних рішень. Сторони заінтересовані в тому, щоб всі їх спірні вимоги були розглянути одним і тим же судом і одночасно. Цим досягається швидкість в провадженні справи. Об`єднанням позовів забезпечується правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих цивільних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються однорідністю вимог. Отже, на дамку ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивачем не порушено правил об`єднання позовних вимог, відповідно до законодавства України.

2.2.2. Стосовно укладення договорів позивач вказує, що електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

У відповідності до умов кредитних договорів, підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання кредитного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином, кожний кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, а тому укладання між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не були б укладені.

2.2.3. У частині нарахування відсотків за договорами у поясненнях зазначено, що при укладанні договору про надання фінансового кредиту та договорів позики, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк, умови кредитування та нарахування відсотків в зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Заборгованість нараховано відповідно до умов договору та додатків до нього.

Отже, на думку представника позивача, підписавши договір про надання фінансового кредиту та договори позики, відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраних ним фінансових установ, отримавши від останніх всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договорів.

2.2.4. Щодо переходу права вимоги представник позивача звертає увагу суду на ту обставину, що у цій справі договори факторингу у встановленому законом порядку відповідачем не визнавалися недійсними. З урахуванням принципу тлумачення favor contractus (тлумачення договору на користь дійсності) сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності. Тож договір факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та позивачем та договір факторингу № 29042024 від 29.04.2024 між ТОВ «Аванс кредит» та позивачем укладені у відповідності до вимог чинного законодавства України, яке діяло на момент укладання цих договорів та ніяким чином не порушує права та законні інтереси відповідача.

2.2.5. В аспекті перерахування кредитних коштів та розрахунків заборгованості у поясненнях зазначено, що відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування/отримання кредитних коштів. Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок Позичальника, вказаний у договорах, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. В той же час, відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. Однак, відповідач не заперечує факт отримання кредитних коштів, а лише посилається на відсутність доказів, які б це підтверджували.

2.3. Представником відповідача адвокатом Созанською Т І. 09.04.2025 подано письмові пояснення, в яких зазначається наступне. Звертаючись до суду із позовом, позивач в такому не повідомляв, що докази, які мають виключне значення для розгляду даної справи з об`єктивних причин не можуть бути подані у встановлений законом строк, і з клопотанням про витребування доказів не звертався. Позивачем до позовної заяви не надано доказів на підтвердження безготівкового перерахування ОСОБА_1 коштів первісними кредиторами. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що позикодавцем були перераховані грошові кошти відповідачу в розмірах, що передбачені кредитними договорами, а відповідач отримала ці кошти. Наявні в матеріалах справи розрахунки заборгованості за кредитними договорами не є належними та допустимими доказом наявності заборгованості та її розміру за договорами, оскільки будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача, підтвердження отримання останнім кредитних коштів відповідно до укладених договорів позивачем не надано. Розрахунок є виключно внутрішнім документом, підготовленим працівниками позивача та відображає односторонню арифметичну калькуляцію і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Інших доказів позивачем не надано. Оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданого відповідачу кредиту та первинних документів, перевірити розмір заборгованості не є можливим.

У поясненнях вказано, що за умовами договорів факторингу, фактори мали зобов`язання передати клієнту документацію по боржниках, що вказує на відсутність перешкод у ТОВ «ФК «ЄАПБ» в наданні до суду доказів на підтвердження розміру отриманих ОСОБА_1 кредитів. Згідно договорів факторингу законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, але це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Враховуючи вищевикладене, відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Разом з тим, з аналізу вказаного договору факторингу вбачається, що право вимоги від первісного кредитора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перейшло до нового кредитора ТОВ «ФК «ЄСПБ», ще 14.06.2021, коли договори позики з ОСОБА_1 ще не укладалися. У той же час, права вимоги за договором факторингу є похідними від кредитного договору, а отже договір факторингу не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги. І це не є тотожним визначенню, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога), оскільки у даному випадку мова йдеться саме про вимогу, а не про правочин, на підставі якого така вимога може виникнути в майбутньому.

У частині нарахованих відсотків, представник відповідача зазначає, що згідно з розрахунками, наданими позивачем у ОСОБА_1 наявна заборгованість:

за договором № 76987634 у розмірі 22 003,61 грн, з яких: 5 981,40 грн заборгованість за основною сумою боргу; 16 022,21 грн заборгованість за відсотками;

за договором № 4174143 у розмірі 47 640 грн, з яких: 12 000 грн заборгованість за основною сумою боргу; 35 640 грн заборгованість за відсотками.

Як слідує з матеріалів справи, договір позики № 76987634 від 24.11.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , було укладено строком на 30 днів, тобто до 23.12.2023, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 9000 грн. Сторони погодили, що процентна ставка за користування кредитом за період з 24.11.2023 по 23.12.2023 становить 2,5 % на добу, та що сума нарахованих процентів за користування кредитом в межах строку договору буде становити 1 350 грн. Договір позики № 4174143 від 02.12.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , було укладено строком на 30 днів, тобто до 01.01.2024, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 12 000 грн. Сторони погодили, що процентна ставка за користування кредитом за період, з 02.12.2023 по 01.01.2024 становить 3 % на добу, та що сума нарахованих процентів за користування кредитом в межах строку договору буде становити 3 240 грн. Докази продовження строку договорів позики № 76987634 та № 4174143 в матеріалах справи відсутні. З огляду на те, що строк договорів позики № 76987634 та № 4174143 не продовжувався, відповідачу безпідставно нараховано відсотки поза межами строку дії договору. З цих підстав просить відмовити в повному обсязі.

3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 листопада 2024 року відкрито провадження у цій цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження (а.с. 60, 61).

17 березня 2025 року судом було закрито підготовче судове засідання у цій справі та призначено її до розгляду по суті на 16 квітня 2025 року (а.с. 194).

У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» не з`явився, подавши клопотання згідно якого просив розгляд справи проводити за його відсутності, позов підтримує з підстав наведених у позові (а.с. 6, 109, 164).

Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Созанська Т.І. в судове засідання не з`явились, однак адвокатом подано заяву про розгляд справи без сторони позивача. Заперечує проти задоволення позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у поданих письмових поясненнях (а.с. 226, 227).

У зв`язку з неявкою учасників справи, беручи до уваги приписи частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права.

ІІ. Мотивувальна частина

1. Фактичні обставини встановлені судом

24 листопада 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 76987634 (далі Договір № 76987634), який підписано позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 3rG8BUA6t7.

Згідно п. 1 Договору № 76987634 за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, для задоволення власних потреб, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

Сума позики складає 9000 грн. Строк позики/строк договору 30 днів. Процентна ставка/день 2,5% (фіксована). Дата повернення позики (останній день) 23.12.2023. Процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день 2,70%. Орієнтовна річна процентна ставка 480,71%. Орієнтовна загальна вартість позики 10 350,00 грн. (пункти 2.1 2.3 Договору № 76987634).

Згідно п. 4 Договору № 76987634 проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором/додатковими угодами. Товариство на власник розсуд може зупинити нарахування процентів до спливу строку, визначеного у першому реченні цього пункту.

Відповідно до п. 5.1 Договору № 76987634, підписанням цього договору позичальник підтверджує, що ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена статтею 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та нормативно-правовими актами Національного банку України.

Згідно п. 24 Договору № 76987634, позичальник ідентифікований за допомогою системи BankID НБУ.

Також в реквізитах про позичальника зазначено номер електронного платіжного засобу НОМЕР_1 .

З додатку № 1 до Договору № 76987634 від 24.11.2023, яким є таблиця обчислення загальної вартості позики та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит вбачається, що дата платежу 23.12.2023, кількість днів у розрахунковому періоді 30. Загальна вартість кредиту 10 350,00 грн. Проценти за користування позикою 1 350,00 грн. Реальна річна процентна ставка 480,71% (а.с. 10 зворотна сторона, 11).

Як слідує з розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за Договором № 76987634, загальна заборгованість ОСОБА_1 станом на 11.04.2024 становить 22 003,61 грн, з яких: 5 981,40 грн заборгованість за тілом кредиту; 16 022,21 грн заборгованість за відсотками. З розрахунку також вбачається, що відповідачем здійснювалась часткова сплата заборгованості за даним договором на загальну суму 3018,60 грн (а.с. 12, 180 185).

02.12.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 4174143 (далі Договір № 4174143), який підписано позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора 76G3jHFTYS (а.с. 19 21).

Згідно п. 1 Договору № 4174143 за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, для задоволення власних потреб, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

Сума позики 12 000 грн. Строк позики/строк договору 30 днів. Базова процентна ставка за перший день користування позикою (фіксована) 26,71%. Базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики 3,00% (фіксована). Дата повернення позики (останній день) 01.01.2024. Знижена процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позик 0,01%. Орієнтовна річна процентна ставка 1732,08%. Орієнтовна загальна вартість позики 15 240,00 грн (пункти 2.1 2.4 Договору № 4174143).

Згідно п. 4 Договору № 4174143 проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором/додатковими угодами. Товариство на власник розсуд може зупинити нарахування процентів до спливу строку, визначеного у першому реченні цього пункту.

Відповідно до п. 5.1 Договору № 4174143 підписанням цього договору позичальник підтверджує, що ознайомився на сайті https://clickcredit.ua/informaciya з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена статтею 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та нормативно-правовими актами Національного банку України.

Згідно п. 24 Договору № 4174143 позичальник ідентифікований за допомогою системи BankID НБУ.

Також в реквізитах про позичальника зазначено номер електронного платіжного засобу НОМЕР_1 .

З додатку № 1 до Договору № 4174143 від 02.12.2023, яким є таблиця обчислення загальної вартості позики та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит вбачається, що дата платежу 01.01.2024, кількість днів у розрахунковому періоді 30. Загальна вартість кредиту 15 240,00 грн. Проценти за користування позикою 3240,00 грн. Реальна річна процентна ставка 1732,08% (а.с. 22).

Як слідує з розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за Договором №4174143 від 02.12.2023, загальна заборгованість ОСОБА_1 станом на 11.04.2024 становить 47 640,00 грн, з яких: 12 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 35 640,00 грн заборгованість за відсотками (а.с. 23).

14.06.2021 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір факторингу № 14/06/21 (далі Договір № 14/06/21) (а.с. 13, 14).

Згідно п. 1.1 Договору № 14/06/21 за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору № 14/06/21.

Відповідно до п. 1.2 Договору № 14/06/21 перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 28 липня 2021 року укладено додаткову угоду № 2 (а.с. 15). Також між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 11 квітня 2024 року укладено додаткову угоду № 22 (а.с. 16).

Згідно акту прийому-передачі Реєстру боржників № 22 від 11.04.2024 за Договором № 14/06/21, клієнт передав, а фактор прийняв Реєстру боржників № 22 від 11.04.2024 кількістю 7145, після чого, з урахуванням п. 1.2 Договору № 14/06/21, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с. 17).

Згідно витягу з Реєстру боржників № 22 до Договору № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором № 76987634 в загальній сумі заборгованості 22 003,61 грн (а.с. 18).

Актом прийому-передачі Реєстру боржників № 23 від 11.04.2024 за Договором № 14/06/21 клієнт передав, а фактор прийняв Реєстру боржників № 23 від 11.04.2024 кількістю 6984, після чого, з урахуванням п. 1.2 Договору № 14/06/21, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с. 24).

Згідно витягу з Реєстру боржників № 23 до Договору № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором № 4174143 в загальній сумі заборгованості 47 640,00 грн.

Згідно платіжної інструкції в національній валюті № 21156 від 15.04.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» перерахувало ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» кошти в розмірі 7 267 877,97 грн за відступлення права вимоги згідно додаткової угоди № 22 від 11.04.2024 до Договору №14/06/21 від 14.06.2021 (а.с. 131).

Відповідно до платіжної інструкції в національній валюті № 21169 від 18.04.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» перерахувало ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» кошти в розмірі 5 015 266,31 грн за відступлення права вимоги згідно додаткової угоди № 22 від 11.04.2024 до Договору № 14/06/21 від 14.06.2021 (а.с. 132).

28.09.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 37360-09/2023 (далі Договір № 37360-09/2023), який підписано електронним підписом позичальника, за допомогою одноразового ідентифікатора W2248

(а.с. 33 35).

Згідно п. 1.1 Договору, товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 15 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 1.2. Тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта. Кредит надається строком на 360 днів. Дата надання кредиту 28.09.2023. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 21.09.2024.

Згідно п. 1.3. у клієнта відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту, встановлених договором, у тому числі на підставі звернення до товариства у паперовій формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора.

Відповідно до п. 1.4. за користування кредитом нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована.

Згідно п. 1.4.1. процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п.1.2 цього договору.

Згідно п. 1.6. кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок Клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № 5168-74ХХ-ХХХХ-2978 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту за вказаними реквізитами.

Як убачається із додатку № 1 до Договору № 37360-09/2023 від 28.09.2023, який є графіком платежів, зазначено дати платежів та суму до сплати. Загальна вартість кредиту 150 000,00 грн. Реальна річна процентна ставка 133859,83% (а.с. 35 зворотна сторона, 36).

Згідно інформації викладеній у листі вих. № 3466_51 від 07.01.2025, ТОВ «Універсальні платіжні рішення» повідомляє, що успішно перераховано кошти 28.09.2023 на суму 15 000,00 грн, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 290257132 (а.с. 174).

Крім того, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, який також підписано електронним підписом позичальника, в якому містяться відомості про кредитодавця, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови (а.с. 31, 32).

Згідно розрахунку заборгованості складеного ТОВ «Аванс Кредит» у ОСОБА_1 заборгованість за вказаним кредитним договором складає 67 500,00 грн, з яких: 15 000 грн тіло кредиту; 52 500,00 грн відсотки. Крім того, з вказаного розрахунку вбачається, що відповідачем здійснювались часткові оплати на погашення заборгованості на загальну суму 28 125,00 грн

(а.с. 165 172).

29.04.2024 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Аванс Кредит» укладено договір факторингу № 29042024 (далі Договір № 29042024) (а.с. 38 40).

Згідно п. 1.1 Договору № 29042024 за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору № 29042024.

Відповідно до п. 1.2 Договору № 29042024 перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Як слідує з акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 29.04.2024 за Договором № 29042024 від 29.04.2024, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників, після чого з урахуванням п. 1.2 Договору № 29042024 від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с. 41).

Згідно витягу з Реєстру боржників до Договору № 29042024 від 29.04.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором № 37360-09/2023 в загальній сумі заборгованості 67 500,00 грн (а.с. 42).

Відповідно до розрахунку заборгованості складеного ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 37360-09/2023, за період з 29.04.2024 по 30.09.2024 у ОСОБА_1 заборгованість становить 67 500,00 грн, яка складається з: 15 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 52 500,00 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 43).

Згідно платіжної інструкції в національній валюті № 21234 від 30.04.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» перерахувало ТОВ «Аванс Кредит» кошти в розмірі 7 003 851,94 грн, оплата за відступлення прав вимоги згідно Договору №29042024 (а.с. 153).

2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

2.1. В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частини перша та друга статті 8 Конституції України).

Конституцією України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша статті 55). Частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод (пункт 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року №9-зп).

Відповідно до частини третьої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; у передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною першою статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 10 ЦПК України закріплено: суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (частина перша); суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина друга); суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (частина четверта); забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини (частина десята).

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

2.2. Особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, регулюються цивільним законодавством (частина перша статті 1 Цивільного кодексу України; далі ЦК України).

Цивільне законодавство ґрунтується на відповідних засадах, однією з яких є свобода договору (пункт 3 статті 3 ЦК України).

За статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша); правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (частина друга).

Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом (абзац перший). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (абзац другий).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

У статті 639 ЦК України вказано: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (частина перша); якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина друга).

Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року (справа № 127/33824/19) дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму; договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

2.3. Основні організаційно-правові засади електронного документообігу та використання електронних документів унормовано Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року № 851-IV (далі Закон № 851).

Відповідно до статті 5 Закону № 851 електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа (частина перша); електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму (частина тертя); візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною (частина четверта).

Згідно з частиною другою статті 14 Закону № 851 використання електронного документа у цивільних відносинах здійснюється згідно із загальними вимогами вчинення правочинів, встановлених цивільним законодавством.

Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначає Закон № 675.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону №675 електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5); одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію; одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12); електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6).

Порядок укладення електронних договорів регулюється статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року № 675-VIII (далі Закон № 675).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (частина перша статті 11 Закону № 675).

Відповідно до частини шостої статті 11 Закону № 675 відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За частиною дванадцятою статті 11 Закону № 675 електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону № 675 якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Наявні в матеріалах справи докази, досліджені судом у судовому засідання, дають підстави для висновку про дотримання всіх встановлених законодавством вимог при укладенні договорів між первинними кредиторами та відповідачем у електронній формі, пропозиція (оферта) укласти електронний договір та її прийняття (акцепт) здійснені з дотриманням вимог статей 11 та 12 Закону № 675, що не дає підстав для сумніву в існування вільного волевиявлення сторін на укладення відповідного правочину.

2.4. У статті 526 ЦК України вказано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша).

У зв`язку з цим Конституційний Суд України зазначив: «одним із загальновизнаних принципів міжнародного права є «pacta sunt servanda» (договорів слід додержувати). Цей принцип входить і до системи цивільного права, зокрема він міститься в тих статтях Кодексу, які встановлюють, що зобов`язання має бути виконане належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що їх звичайно виставлено (частина перша статті 526); договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629)» (абзац четвертий пункту 6 мотивувальної частини Рішення від 22 червня 2022 року

№ 6-р(II)/2022).

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1048 позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено: якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також Законом України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII (далі Закон № 1734).

Зв статтею 13 Закон № 1734 договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитні договори між первинними кредиторами та ОСОБА_1 були укладені у електронній формі, підписані відповідачем шляхом накладання електронного цифрового підпису.

Таким чином, суд доходить висновку, що між сторонами було належним чином укладено вказані вище кредитні договори, які оформлені сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Тож при укладенні кредитних договорів було дотримано їх письмової форми.

2.5. Згідно із частиною першою, другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо); умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в аспекті цієї справи ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Аванс Кредит»).

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Позивач надав суду необхідні докази, які підтверджують доведення до відома відповідача основних умов кредитування з урахуванням побажань споживача ОСОБА_1 , інформації щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту, порядку повернення кредиту, іншу необхідну інформацію, що пов`язана з укладенням договорів № 76987634, № 4174143 та № 37360-09/2023, які підписані останньою відповідно до вимог законів № 851, № 675 та № 1734.

2.6. За змістом статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

За статтею 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Як було встановлено судом, 14.06.2021 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено Договір № 14/06/21. Згідно витягу з Реєстру боржників № 22 до Договору № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором № 76987634 в загальній сумі заборгованості 22 003,61 грн. Згідно витягу з Реєстру боржників № 23 до Договору № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором № 4174143 в загальній сумі заборгованості 47 640,00 грн.

Крім того, 29.04.2024 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Аванс Кредит» укладено Договір № 29042024. Згідно витягу з Реєстру боржників до Договору № 29042024 від 29.04.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором № 37360-09/2023 в загальній сумі заборгованості 67 500,00 грн.

Таким чином, ТОВ «ФК «ЄАПБ» наділено правом грошової вимоги до відповідача.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (частина перша статті 517 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі №910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні, саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року (справа № 6-979цс15), боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Ця позиція знайшла свій розвиток у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 року (справа № 278/1679/13-ц), в якій зазначено, що неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.

У постанові від 18 жовтня 2023 року (справа № 905/306/17) Верховний Суд зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29 червня 2021 року (справа № 753/20537/18), від 21 липня 2021 року (справа № 334/6972/17), від 27 вересня 2021 року (справа № 5026/886/2012).

Таким чином, за договором факторингу фактор передає грошові кошти клієнту, за що отримує право вимоги за грошовим зобов`язанням боржника та плату за надані грошові кошти, а клієнт отримує грошові кошти, за що передає право вимоги до боржника та сплачує плату за отримані кошти.

Наведені правові позиції найвищого суду у системі судоустрою України підтверджують обґрунтованість правомочності позивача щодо звернення до суду у частині грошової вимоги до відповідача.

2.7. У частині розв`язання спору щодо вимоги про стягнення заборгованості за Договором № 76987634 та Договором № 4174143, право вимоги за якими позивач набув шляхом укладення договору факторингу з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», то суд зазначає наступне.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування з дотриманням вимог ЦПК України.

На підтвердження позовних вимог в частині стягнення заборгованості за Договором № 76987634 надано копію договору позики, копію додатку № 1 до договору позики, розрахунки заборгованості складені власноручно, копію договору факторингу, копію акту прийому-передачі реєстрів боржників, витяг з Реєстру боржників. Крім того, на підтвердження позовних вимог щодо стягнення заборгованості за Договором № 4174143, позивачем надано копію договору позики, копію додатку № 1 до договору позики, розрахунки заборгованості складені власноручно, копію договору факторингу, копію акту прийому-передачі реєстрів боржників, витяг з Реєстру боржників.

Однак, вказані документи, на думку суду, не підтверджують факт отримання відповідачем кредитних коштів за цим кредитним договором, а також відповідач заперечує, як наслідок, наявність у неї заборгованості перед позивачем у визначеному розмірі.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Верховний Суд зазначив, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором (постанова від 25 травня 2021 року, справа № 554/4300/16-ц).

У постанові Верховного Суду від 31 травня 2022 року (справа № 194/329/15) зазначено, що виписка з особового рахунку може бути належним доказом заборгованості відповідача за кредитом, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами.

Кредитними договорами передбачено, що кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

Як стверджує позивач, платіжним дорученням, кошти за Договором № 76987634 та Договором № 4174143, в розмірі ними визначеному були перераховані на картковий рахунок відповідача.

Разом з тим, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження перерахування коштів відповідачу на її картковий рахунок за цими договорами.

У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року (справа № 200/5647/18), від 28 жовтня 2020 року (справа № 760/7792/14-ц), від 17 грудня 2020 року (справа № 278/2177/15-ц) зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

У постанові Верховного Суду від 22 грудня 2021 року (справа № 759/10277/20) найвищого суду у системі судоустрою України виснував, що сам по собі розрахунок заборгованості без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачем не свідчить про укладення між сторонами кредитного договору та досягнення згоди щодо вищевикладених істотних умов. Виписка по картковому рахунку, на яку також посилається представник позивача, в матеріалах справи відсутня і представником позивача ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не подавалась, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів вважає безпідставними.

Проаналізовані судом докази свідчать, що на обґрунтування підставовості вимог позивача у частині стягнення заборгованості за Договором № 76987634 та Договором № 4174143 не надано відповідних первинних документів; надані позивачем розрахунки є документами, що створені самим позивачем, та первісним кредитором, а тому інформація, зазначена в них, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач.

Відтак, суд вважає, що позивач не довів належними та достатніми доказами, що зазначена позивачем заборгованість дійсно має місце та що вона виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов договору позики.

Таким чином, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували існування у позичальника заборгованості за укладеними Договором № 76987634 та Договором № 4174143, факт виплати грошових коштів, зокрема первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Крім того, за умовами договору факторингу, укладеного між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», фактор мав зобов`язання передати клієнту документацію по Боржниках, зазначених у Реєстрі Боржників № 22 та № 23, що вказує на відсутність перешкод у ТОВ «ФК «ЄАПБ» в наданні до суду доказів на підтвердження розміру отриманих ОСОБА_1 кредитних коштів.

Отже, саме ТОВ «ФК «ЄАПБ» не довело позов в цій частині, що є позивача, а не відповідача, процесуальним обов`язком (статті 12, 13, 81 ЦПК України). Такий висновок узгоджується із позицією Верховного Суду у постанові від 03 серпня 2022 року (справа № 156/268/21).

У своїй заяві представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» просив розглянути справу проводити у відсутності сторони позивача, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляв. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Такий висновок суду кореспондує з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року (справа № 755/18920/18).

За таких умов, в ході розгляду справи позивачем не було доведено факту видачі відповідачу кредитних коштів, а також відповідно і користування ними, не встановлено, за договором позики № 4174143 від 02.12.2023 та договором позики № 76987634 від 24.11.2023, а тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заявлених в цій частині вимог.

Відповідно до вимог частин третьої та четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до вимог статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви

Таким чином, суд констатує, що твердження відповідача, щодо не укладання між нею та первісними кредиторами кредитних договорів, а також ненадання позивачем доказів на підтвердження перерахування ОСОБА_1 кредитних коштів в частині вимог за Договором № 37360-09/2023, та те що позивачем не доведено відступлення прав вимоги за цим договором, зазначені у відзиві та письмових поясненнях, суд до уваги не приймає, оскільки такі спростовуються іншими доказами, наявними в матеріалах справи.

Частинами першою третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Таким чином, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, що в даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача щодо порядку погашення заборгованості за Договором

№ 37360-09/2023, суд дійшов висновку про задоволення позову частково, шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за вказаним договором на загальну суму 67 500 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до позовних вимог, ціна первісного позову у даній справі становила 137 143,61 грн. Позовні вимоги задоволено частково на загальну суму 67 500 грн, в іншій частині відмовлено. Отже, розмір задоволених позовних вимог у пропорційному відношенні становить 49,22 % (67500*100/137143,61).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 3 028,00 грн.

Отже, підлягає розподілу судові витрати в сумі 3 028,00 грн, які слід розподілити пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зокрема, 3028 * 49,22/100 = 1 490,38 грн.

За таких обставин, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 1 490,38 грн, сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 19, 76 78, 141, 223, 247, 258 268, 273 274, 352 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.

2. Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 37360-09/2023 від 28.09.2023 в сумі 67 500 (шістдесят сім тисяч п`ятсот) гривень.

3. Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 1 490 (одна тисяча чотириста дев`яносто) грн 38 копійок сплаченого судового збору.

4. У задоволені решти позовних вимог відмовити.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

6. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного рішення суду.

8. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення виготовлений 29 вересня 2025 року.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , адреса місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації:

АДРЕСА_1 .

Головуючий суддяТ. І. Якімець