Справа № 396/1430/25
Провадження № 2/396/821/25
РІШЕННЯ

Іменем України

02.10.2025 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Русіної А.А.,

за участю секретаря судового засідання Андріяш І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Новоукраїнка цивільну справу № 396/1430/25 за позовом ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Руденко Ганна Валентинівна до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАСТА КОМПАНІ» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середній заробіток за час затримки розрахунку та компенсацію невикористаної відпустки,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Руденко Г.В. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за час затримки розрахунку та компенсацію невикористаної відпустки.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з грудня 2022 року по квітень 2025 року позивач працювала у відповідача на посаді оператора заправника. На підставі наказу №103-к по ТОВ «АВАСТА КОМПАНІ» позивачку було звільнено з посади за угодою сторін. В період з листопада 2024 року по день звільнення роботодавець практично не виплачував заробітну плату. При звільненні позивачці не була виплачена заборгованості по заробітній платі, яка мала бути нарахована підприємством за період з листопада 2024 року по квітень 2025 року в сумі 57810,12 грн та компенсацію за 8 днів невикористаної відпустки в сумі 3175,44 грн. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з даним позовам.

Ухвалою суду 16.07.2025 за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

28.08.2025 ухвалою суду клопотання представника позивача адвоката Руденко Г.В. задоволено.

Відповідач про час та місце судового засідання повідомлена належним чином в порядку п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, про що свідчить довідка про доставку електронного документу. Відзив до суду не подав, з заявами та клопотаннями не звертався.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов необхідно задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що з 08.12.2022 по 11.04.2025 ОСОБА_1 працювала у ТОВ «АВАСТА КОМПАНІ» на посаді оператора заправних станцій 3 розряду, що підтверджується даними трудової книжки НОМЕР_1 , заведеної на ім`я ОСОБА_1 (а.с.13).

11.04.2025 року наказом №103-к по ТОВ «АВАСТА КОМПАНІ» позивачку було звільнено з посади за угодою сторін (а.с.20).

Як вбачається з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України Форми ОК-7 ОСОБА_1 вбачається, що ТОВ «АВАСТА КОМПАНІ» (код 44807654) з листопада 2024 по квітень 2025 включно сплачувало страхові внески (а.с. 14-15).

За результатами звернення позивача до Державної служби з питань праці щодо можливого порушення законодавства про працю ТОВ «АВАСТА КОМПАНІ», отримано відповідь про неможливість проведення перевірок у товаристві, складено акти про неможливість проведення заходів державного контролю (а.с.8-9).

Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 12.06.2025 підтверджено, що сума нарахованої, але не виплаченої відповідачем ОСОБА_1 заробітної плати за листопад 2024 року склала 9504,67 грн, за грудень 2024 року 11721,88 грн, за січень 2025 року 10224,76 грн, за лютий 2025 року 10435,54 грн, за березень 2025 року 9 560,97 грн, за квітень 2025 року 6 362,90 грн (а.с.6,7).

Таким чином, заборгованість ТОВ «АВАСТА КОМПАНІ» перед позивачкою по заробітній платі за період з листопада 2024 року по грудень 2024 року включно становить 41 087,70 грн.

Суд вжив заходів з витребування від відповідача відомостей про розмір нарахованої та виплаченої заробітної плати позивачу, а також нарахування та виплату компенсації за невикористану відпустку, проте на час розгляду справи відповідач витребуванні ухвалою суду докази не надав.

Відповідно до частин першої, третьої статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з частинами першою, другою статті 94 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП) заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

За правилами, встановленими частиною першою статті 116 КЗпП, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Частиною першою статті 115 КЗпП визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

За приписами статті 117 КЗпП у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За твердження позивачки, що не спростовано відповідачем, при звільненні з нею не проведено повного розрахунку з виплати нарахованої заробітної плати за листопад 2024 по квітень 2025.

Відповідач не надав суду відзиву на позов чи заперечення, у зв`язку з чим несе ризик настання наслідків, пов`язаних з невчиненням процесуальних дій, ухвалення рішення на підставі наявних доказів у справі.

Станом на час розгляду справи в суді відповідач не виплатив позивачці заборгованість із заробітної плати в загальному розмірі 57 810,12 грн, і такий розмір заборгованості відповідачем не спростований.

Оскільки станом на час звільнення позивачки з роботи і розгляду справи в суді відповідач не провів з нею повного розрахунку та не виплатив у повному обсязі заборгованість із заробітної плати, то наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості зі сплати заробітної плати в указаному позивачкою розмірі.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивачки середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12.04.2025 по 11.07.2025, але не більше як за шість місяців, слід зазначити таке.

При обчисленні середнього заробітку сторона позивача просила врахувати, що сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивачки з 12.04.2025 року і по 11.07.2025 року становить 40458,48 грн. (465,04 грн. х 87 робочих днів за цей період).

Разом з цим суд не може повністю погодитися з вищевказаним розміром середньоденної заробітної плати. Стороною позивача при його обчисленні за період 12.04.2025 по липень 2025 нараховано 87 робочих дні, однак за розрахунком суду кількість робочих днів за вказаний період становить 65 робочих днів.

Таким чином, середній заробіток за час затримки виплати позивачці заробітної плати за період з 12.04.2025 по 11.07.2025 становить 30 227,60 грн (465,04грн х 65 робочих дні).

Щодо вимоги про стягнення компенсації за невикористану відпустку.

Позивачка просить стягнути компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 3175,44 грн, посилаючись на те, що має 8 календарних днів невикористаної основної відпустки.

Оскільки відповідачем не надано жодних доказів на спростування даного твердження, суд бере за основу саме 8 календарних днів для розрахунку компенсації за невикористану відпустку.

Розрахунок середнього заробітку проведено судом у відповідності з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі Порядок).

Відповідно до абзацу першого пункту 2 Розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Згідно з абзацом першим пункту 7 Розділу ІV Порядку обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки.

Заробітна плата позивача за 12 місяців, що передували звільненню, згідно з наданими ним доказами становить 144 878,00 грн/365=396,93 грн.

Отже, розмір компенсації за невикористану відпустку (8 днів), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 3 175,44 грн.

У зв`язку із чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі вищевикладеного, з відповідача на користь держави необхідно стягнути 2906 грн 88 коп (1211,20*0,8=968,96, 968,96*3=2906,88).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.15,16,23 ЦК України, ст.ст.47,94,115,116,117 КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», ст.ст.2,4,81,82,128,141,142,259,263-265,268,272,273,279,430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАСТА КОМПАНІ» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середній заробіток за час затримки розрахунку та компенсацію невикористаної відпустки задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАСТА КОМПАНІ», () на користь ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), заборгованість по заробітній платі за період з 01 листопада 2024 року по 11 квітня 2025 року в сумі 57 810,12 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12.04.2025 року по 11.07.2025 року в сумі 30 227,60 грн та компенсацію за 8 днів невикористаної відпустки в сумі 3 175,44 грн. Під час стягнення сум врахувати необхідні податки та збори.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАСТА КОМПАНІ», () - на користь держави судовий збір в розмірі 2906 гривні 88 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Всього підлягає стягненю 94 120 (дев`яносто чотири тисячі сто двадцять) грн 04 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття.

Повний текст рішення складено 02.10.2025 року.

Суддя: А. А. Русіна