Провадження № 2-з/201/84/2025
УХВАЛА

07 жовтня 2025 року м. Дніпро

Суддя Соборного районного суду міста Дніпра Федоріщев С.С., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування розпорядження,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Соборного районного суду міста Дніпра перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування розпорядження.

03 жовтня 2025 року від позивачки до суду надійшла заява про забезпечення позову, у якій остання просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

-зупинення, на час розгляду справи, дії розпорядження голови Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради Володимира Федоренка від 02 вересня 2025 року № 169-р «Про визначення ОСОБА_2 способу участі у вихованні сина, ОСОБА_3 »;

-заборони Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради вживати будь-які дії щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за невиконання розпорядження голови Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради Володимира Федоренка від 02 вересня 2025 року № 169-р «Про визначення ОСОБА_2 способу участі у вихованні сина, ОСОБА_3 ».

В обґрунтування поданої заяви позивачка зазначила, що предметом спору по даній справі є розпорядження голови Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради Володимира Федоренка від 02 вересня 2025 року № 169-р «Про визначення ОСОБА_2 способу участі у вихованні сина, ОСОБА_3 ». Винесене розпорядження, з врахуванням встановленого графіку побачень батька з сином, порушує права малолітньої дитини ОСОБА_4 , на безпечні умови проживання, з врахуванням дії воєнного стану та теперішніх безпекових умов у м. Дніпрі, а також порушує графік навчання та відпочинку малолітньої дитини, що є недопустимим та не відповідає найкращим інтересам дитини. ?У зв?язку з вказаною військово-політичною ситуацією в країні оголошуються повітряні тривоги, існує загроза ракетних обстрілів та дронових атак, що є загальновідомим фактом, однак при винесені вказаного розпорядження та встановленні графіку побачень з правом ночівлі дитини по місцю проживання батька в м. Дніпрі, адміністрацією в оскаржуваному розпорядженні проігноровано небезпеку, яка є реальною для дитини, під час щоденних (відповідно до графіку) поїздок дитини, що будуть займати тривалий час, для побачень з батьком до міста Дніпра, з подальшою ночівлею та поверненням до селища Царичанка, для відвідування начального закладу. Вказане є неприйнятим та не відповідає найкращим інтересам дитини, а також становити реальну загрозу для життя і здоров?я дитини, шляхом зараження її на небезпеку. Це неодноразово доводилось матір?ю дитини до відома ОСОБА_2 , пояснювалась реальна небезпека для дитини під час таких поїздок, також матір?ю дитини неодноразово акцентувалось на порушенні, внаслідок прийнятого розпорядження, графіку навчання та відпочинку дитини, однак вказане відкрито ігнорується батьком дитини, а діюче розпорядження є основним засобом батька дитини для маніпулювання та залякування матері дитини - ОСОБА_1 . Вказане є також неприпустимим та прямо порушує права малолітнього ОСОБА_3 .

Згідно із протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 06 жовтня 2025 року вказану вище заяву було розподілено судді Федоріщеву С.С. 06 жовтня 2025 року.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою. Керуючись наведеними нормами процесуального законодавства та з урахуванням роз`яснень Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Предметом позову у даній справі є визнання незаконним та скасування розпорядження голови Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради Володимира Федоренка від 02 вересня 2025 року № 169-р «Про визначення ОСОБА_2 способу участі у вихованні сина, ОСОБА_3 ».

З огляду на викладене, заявниця просить суд забезпечити позов шляхом зупинення, на час розгляду справи, дії розпорядження голови Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради Володимира Федоренка від 02 вересня 2025 року № 169-р «Про визначення ОСОБА_2 способу участі у вихованні сина, ОСОБА_3 » та заборони Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради вживати будь-які дії щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за невиконання розпорядження голови Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради Володимира Федоренка від 02 вересня 2025 року № 169-р «Про визначення ОСОБА_2 способу участі у вихованні сина, ОСОБА_3 ».

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечено: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Нормою ч. 10 ст. 150 ЦПК України заборонено вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті. Зазначене обмеження не поширюється на забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів керівника або роботодавця про застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, відмова в наданні відпустки, відсторонення від роботи чи посади, будь-яка інша форма дискримінації позивача тощо) у зв`язку з повідомленням ним або його близькими особами про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції».

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 13 січня 2020 року у справі № 922/2163/17 Верховний Суд, зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

В даному випадку заявницею не доведено з посиланням на відповідні докази, що невжиття заходу забезпечення позову, про які просить заявниця, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача або їх спільної з відповідачем дитини.

Доводи заяви про забезпечення позову з приводу того, що виконання розпорядження голови Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради Володимира Федоренка від 02 вересня 2025 року № 169-р «Про визначення ОСОБА_2 способу участі у вихованні сина, ОСОБА_3 », з врахуванням встановленого графіку побачень батька з сином, порушує права малолітньої дитини ОСОБА_4 , на безпечні умови проживання, з врахуванням дії воєнного стану та теперішніх безпекових умов у м. Дніпрі, а також порушує графік навчання та відпочинку малолітньої дитини, що є недопустимим та не відповідає найкращим інтересам дитини, є лише припущенням заявниці, яке не доведено жодними належними та допустимими доказами.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Що стосується вимоги про заборону Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради вживати будь-які дії щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за невиконання розпорядження голови Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради Володимира Федоренка від 02 вересня 2025 року № 169-р «Про визначення ОСОБА_2 способу участі у вихованні сина, ОСОБА_3 », то суд звертає увагу на похідний характер даної вимоги від вимоги про зупинення дії цього розпорядження на час розгляду справи, при відмові у задоволенні якої, відсутні підстави й для задоволення вимоги про заборону притягнення заявниці до відповідальності у разі його невиконання. До того ж, вжиття компетентними органами заходів реагування на неправомірні дії осіб, на яких розповсюджується дія тих чи інших нормативно-правових актів, у тому числі актів індивідуальної дії, відноситься до дискреційних повноважень таких органів.

Ураховуючи, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів відповідача на спілкування з сином, суд вважає за необхідне у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149, 150, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування розпорядження відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.С. Федоріщев