Провадження № 2/742/1889/25
Єдиний унікальний № 742/3850/25
06 жовтня 2025 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючої - судді Короткої А.О.,
за участі секретаря судового засідання Бурмаки Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,-
Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, але не надав відзиву на позовну заяву у строк, передбачений в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Зі згоди позивача (а.п.9), суд на підставі наявних в справі доказів, ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється судом за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 неодноразово отримував кредитні кошти.
2 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №102815475, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 7000 гривень 00 копійок, строком кредитування 30 днів з 2 вересня 2021 (строк кредитування) до 2 жовтня 2021 року (а.п.85).
Даний кредитний договір було підписано ОСОБА_1 електронним підписом, що відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.
15 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №15-12/2021-22 від 15 грудня 2021 року, за умовами якого до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит №102815475 від 2 вересня 2021 року (а.п.142-143).
10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу №10-03/2023 за умовами якого до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №102815475 від 2 вересня 2021 року (а.п.30).
За п. 1.1. договору факторингу, згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах визначених цим договором.
Даний кредитний договір було підписано ОСОБА_1 електронним підписом, що відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.
15 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №15-12/2021-22 від 15 грудня 2021 року, за умовами якого до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит №3772766 від 7 вересня 2021 року (а.п.142-143).
10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу №10-01/2023 за умовами якого до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №3772766 від 7 вересня 2021 року (а.п.65).
За п. 1.1. договору факторингу, згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах визначених цим договором.
Так, 20 серпня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №75154183 (а.п.105).
Даний кредитний договір було укладено ОСОБА_1 в електронному кабінеті позичальника, який створено в системі товариства, шляхом верифікації відповідача.
27 січня 2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №27/01/2022, за умовами якого до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №75154183 від 20 серпня 2021 року.
10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу №10-01/2023 за умовами якого до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним №75154183 від 20 серпня 2021 року (а.с.36).
За п. 1.1. договору факторингу, згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах визначених цим договором.
Обґрунтовуючи поданий позов, ТОВ «Коллект Центр» зазначило, що ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за кредитними договорами, заборгованість не погасив. Враховуючи укладені договори факторингу, позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 215929,54 грн.
Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно з статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до п. 1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ч.1 ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Так, звертаючись до суду із позовом ТОВ «Коллект Центр» надало належні та допустимі докази укладення ОСОБА_1 чотирьох кредитних договорів із ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Мілоан», ТОВ «Маніфа».
ОСОБА_1 отримав кредити за договорами №3094038, №102815475, №3772766, №75154183, проте не виконав взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, кошти не повернув.
З приводу стягнення заборгованості за кредитним договором №3094038 від 02.09.2021 суд виходить з наступного.
Доказів погашення тіла кредиту матеріали справи не містять.
Враховуючи те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором позики належним чином не виконав, кредитні кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, суд доходить висновку про стягнення заборгованості по тілу кредиту в сумі 12 000 грн.
Згідно ч.7 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядкує нікчемною. У договорі про споживчий кредит забороняється встановлювати умову про продовження в односторонньому порядку строку користування кредитом. Продовження строку користування кредитом здійснюється виключно шляхом укладення додаткового договору за домовленістю сторін.
В договорі позики чітко визначений строк його дії, який закінчився 2 жовтня 2021 року, і до цього часу його умови сторонами не змінювалися.
Відповідно до п. 3.6. договору позики, у випадку укладення Додаткової угоди щодо продовження строку позики за цим договором, проценти за користування позикою у період дії такої додаткової угоди нараховуються за спадною процентною ставкою на підставі фіксованого базового середньоденного розміру процентів за користування позикою (п. 2.4.3.); графік нарахувань визначається відповідною Додатковою угодою.
Додаткові угоди про продовження строку дії договору позики №3094038 між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 не укладалися, і доказів того факту, що договір позики після 2 жовтня 2021 року було пролонговано шляхом укладання додаткової угоди позивачем не надано.
З приводу стягнення заборгованості за договором позики №75154183 від 20.08.2021 суд виходить з наступного.
Встановлено, що ТОВ «Коллект Центр» має право вимоги ОСОБА_1 на підставі укладеного Договору про відступлення прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023.
З договору позики №75154183 від 20.08.2021 та Додатку №1 до нього вбачається, що сторони погодили строк дії позики у 30 днів та нарахування відсотків на залишок суми позики до 19.09.2021.
Тобто, відсотки на залишок суми позики позивачем мали нараховуватися протягом місяця, починаючи з 20.08.2021 і до 19.09.2021. При цьому, позивачем відповідно до розрахунку заборгованості відсотки були нараховані до 27.01.2022 (а.п.131-133).
В той же час, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних збитків, в сумі 183,68 грн. та 3% річних, в сумі 26,41 грн., в розумінні п.6 Розділу IV Прикінцеві та Перехідні положення ЗУ "Про споживче кредитування", Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, задоволенню не підлягають, а підлягають списанню кредитодавцем.
З приводу стягнення заборгованості за договором позики №102815475 від 02.09.2021 суд виходить з наступного.
2 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №102815475, який підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», що підтверджується анкетою-заявою на отримання кредиту №102815475, самим договором, паспортом споживчого кредиту №102815475, та довідкою про ідентифікацію ТОВ «Мілоан» (а.п. 85-91).
Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 вказаного договору ТОВ «Мілоан» надало ОСОБА_1 грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 7000,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.
Відповідно до п.п. 1.3, 1.4 вказаного договору кредит надавався строком на 30 днів з 2 вересня 2021 року. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 2 жовтня 2021 року.
Відповідно до п.3 Паспорту споживчого кредиту процентна ставка за кожен день користування кредитом в межах строку кредитування в п.1.3 Договору становить 1,25% (а.п.90).
ТОВ «Коллект центр» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами, що відповідно до наявного в матеріалах справи графіку платежів за договором про споживчий кредит №102815475 від 02.09.2021, за користування кредитними коштами в строк, передбачений умовами договору, розмір процентів складає 2625 грн та комісії за надання кредиту - 770 грн. Тому, на думку суду, саме такий розмір заборгованості відповідача, з урахуванням строку кредитування у 30 днів, є доведеним. Позивачем не надано будь-яких доказів, що позичальником було пролонговано строк кредитування в порядку, визначеному п. 2.3 кредитного договору. Отже, кредитним договором не передбачено нараховування процентів після закінчення терміну дії договору.
З приводу стягнення заборгованості за договором позики №3772766 від 07.09.2021 суд виходить з наступного.
7 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №3772766, який підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», що підтверджується анкетою-заявою на отримання кредиту №3772766, самим договором, паспортом споживчого кредиту №3772766, та довідкою про ідентифікацію ТОВ «Мілоан» (а.п.78-84).
Відповідно до п.п. 1.3, 1.4 вказаного договору кредит надавався строком на 30 днів з 7 вересня 2021 року. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 7 жовтня 2021 року.
ТОВ «Коллект центр» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами, що відповідно до наявного в матеріалах справи графіку платежів за договором про споживчий кредит №3772766 від 07.09.2021, за користування кредитними коштами в строк, передбачений умовами договору, розмір процентів складає 5100 грн та комісії за надання кредиту - 1900 грн. Тому, на думку суду, саме такий розмір заборгованості відповідача, з урахуванням строку кредитування у 30 днів, є доведеним. Позивачем не надано будь-яких доказів, що позичальником було пролонговано строк кредитування в порядку, визначеному п. 2.3 кредитного договору. Отже, кредитним договором не передбачено нараховування процентів після закінчення терміну дії договору.
Отже, згідно п. 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Апеляційний суд також враховує правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 (провадження № 12-16гс22), згідно якого у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (ст.1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.
У Рішенні Конституційного Суду України від 22 червня 2022 у справі №3-188/2020(455/20) вказано, що приписи ч.2 ст. 625 ЦК України, першого речення ч.1 ст. 1050 ЦК України та ч.1 ст. 1048 ЦК України регулюють різні за змістом правовідносини, які не є взаємовиключними, адже за загальним правилом (ч.1 ст. 622 цього Кодексу), якщо інше не встановлено в договорі або законі, застосування заходів цивільної відповідальності не звільняє боржника від виконання зобов`язань за договором у натурі.
Суд відхиляє доводи позивача щодо обґрунтованості нарахування процентів за договорами № 3094038 від 2 вересня 2021 року, №102815475 від 2 вересня 2021 року, № 3772766 від 7 вересня 2021 року, № 75154183 від 20 серпня 2021 року після настання терміну повернення кредиту, оскільки вказані умови договору суперечать положенням ст.ст. 1048, 1050 ЦК України та висновкам, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 ( провадження №14-10цс18).
Крім того, посилання позивача на те, що розмір заборгованості за кредитом був переданий в порядку відступлення права вимоги саме по собі не свідчить про обґрунтованість нарахування такої заборгованості та суперечить наведеним вище положенням Цивільного кодексу України.
Виходячи з викладеного, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект центр» підлягає стягненню заборгованість за кредитними договорами:
В іншій частині позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.
Щодо розподілу судових витрат, то згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач за подачу позову сплатив судовий збір у розмірі 2591,15 грн.
Таким чином, із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 778,4 грн. (2591,15*30,04%).
Представник ТОВ «Коллект Центр» заявив про відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, в розмірі 25 000,00 грн.
На підтвердження цих витрат надано: заявка на надання юридичної допомоги №333 від 02.06.2025; договір про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024, укладений між ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс» та прайс-лист АО «Лігал Ассістанс» (а.п.74-77).
Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, визначаючи суми судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд має виходити з критерію їх реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
З огляду на необхідність дотримання принципу співмірності розміру витрат на правничу допомогу із складністю справи та виконаної роботи, суд визначає їх в сумі 8 000,00 грн і стягненню з відповідача ці витрати підлягають пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (30,04 %).
8 000,00 грн х30,04% = 2403 грн 20 к (розмір витрат, понесених на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача).
На підставі наведеного та Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронний цифровий підпис», Закону України «Про захист прав споживачів», ст.6, 204-205, 207, 526, 530, 610, 612, 625-629, 634, 638-630, 642, 1049, 1050, 1054, 1083 ЦК України, керуючись ст.2, 12, 13, 81, 134,141 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 284, 352, 354-355 ЦПК України, суд
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено та підписано 06.10.2025.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя Анна КОРОТКА