РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2025 року

м. Рівне

Справа № 569/22437/24

Провадження № 22-ц/4815/879/25

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 07 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», ОСОБА_1 про стягнення боргу по страховому відшкодуванню,

в с т а н о в и в:

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь позивача ОСОБА_2 борг по страховому відшкодуванню в розмірі 1320,86 грн., пеню 530,80 грн., інфляційні 2075,63 грн., 3% річних 463,00 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 шкоду завдану в ДТП в розмірі 28197,94 грн. Стягнути з відповідачів 25688,96 грн. судових витрат (в т.ч. 12700,00 грн. витрати на експертизу, 12000,00 грн. витрати на правничу допомогу та 968,96 грн. судового збору).

04.12.2023 р. у м. Рівне сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля під керуванням ОСОБА_1 (FORD FOCUS) та автомобіля позивача (TOYOTA RAV4). Постановою Рівненського міського суду ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Його цивільно-правова відповідальність була застрахована у ПрАТ «СК «Еталон».

Позивач звернувся до страхової компанії із заявою про виплату відшкодування, однак страховик здійснив виплату із затримкою та не в повному обсязі. Виплачена сума становила 71 757,83 грн, тоді як згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи фактичний розмір збитків значно перевищував цю суму: вартість відновлювального ремонту 85 529,15 грн, матеріальний збиток 113 727,09 грн, втрата товарної вартості 28 197,94 грн.

У зв`язку з простроченням виплат позивач нарахував пеню, інфляційні втрати та 3% річних. Частину пені (3494,30 грн) страховик відшкодував, однак залишок боргу за пенею становить 530,80 грн, інфляційні 2075,63 грн, 3% річних 463,00 грн, а заборгованість по страховому відшкодуванню 1320,86 грн.

Крім того, позивач вважає, що відповідач ОСОБА_1 має компенсувати різницю між розміром фактичної шкоди та страховою виплатою 28 197,94 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 14 січня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь ОСОБА_2 борг по страховому відшкодуванні і розмірі 1320,86 грн., пеню 530,80 грн., інфляційні 2075,63 грн., 3 % річних - 463,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 шкоду завдану в ДТП в розмірі 28197,94 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 13668,96 грн. (в тому числі 12700,00 грн. витрат на експертизу, 968,96 грн. судового збору) .

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з ухваленим рішенням в частині стягнення з нього шкоди. Вважає його необґрунтованим, незаконним та таким, що підлягає скасуванню через неправильне встановлення обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку.

Посилаючись на пп. "е" "ж" п. 8.6.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ вказав, що величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується за пошкоджений бампер та декоративну накладку, а також раніше пошкоджений автомобіль.

ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Поліщук Дмитро Володимирович у відзиві на апеляційну скаргу заперечує викладені у ній доводи, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до положень статті 367 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 04.12.2023 року об 09 год. 30 хв. в м. Рівне, по вул. Степана Бандери Відінська 9, водій автомобіля "FORD FOCUS" державний номерний знак НОМЕР_1 відповідач ОСОБА_1 , зіткнувся з транспортним засобом - автомобілем «TOYOYA RAV4», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 . Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, у зв`язку з чим, постановою Рівненського міського суду Рівненської області № 569/1610/24 від 26 січня 2024 р., ОСОБА_1 визнаний винним за ст.124 КУПАП, що стверджується копією постанови суду від 26 січня 2024 року, яка набрала законної сили 08.02.2024 року.

Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "FORD FOCUS" державний номерний знак НОМЕР_1 була застрахована відповідачем ПАТ «Страхова компанія «Еталон», яка має зобов`язання згідно умов страхового поліса ЕР-216412828, що не заперечується сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 1166, ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна особі або майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується за правилами ч. 1 ст. 1188 ЦК України: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного).

Разом з цим статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (Закон № 1961-IV), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Пунктом 32.7 частини першої статті 32 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

В постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що: відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц).

В постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 серпня 2022 року у справі № 761/15232/18 вказано, що системний аналіз пункту 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

21.08.2024 р. позивачем було замовлено та оплачено проведення судової автотоварознавчої експертизи, з метою встановлення суми збитків (в т.ч. вартість ремонту автомобіля з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу та величину втрати товарної вартості).

Відповідно до Висновку судової автотоварознавчої експертизи № 512.24СЕ від 01.10.2024 року:

1. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу автомобіля Toyota RAV 4, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 пошкодженого в ДТП 04.12.2023 року, станом на момент ДТП, становить: 85529,15 грн. (Вісімдесят п`ять тисяч п`ятсот двадцять дев`ять гривень 15 копійок).

2. Вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Toyota RAV 4, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 пошкодженого в ДТП 04.12.2023 року, станом на момент ДТП, становить: 113727,09 грн. (Сто тринадцять тисяч сiмсот двадцять сiм гривень 09 копiйок).

3. Величина втрати товарної вартості автомобіля Toyota RAV 4, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 з врахуванням пошкоджень наявних після ДТП 04.12.2023 року, станом на момент ДТП, становить: 28197,94 грн. (Двадцять вiсiм тисяч сто дев`яносто сiм гривень 94 копiйки).

При визначенні величин втарти товарної вартості досліджуваного автомобіля експерт враховував відсутність факторів визначених у підпунктах "а"- "з" пункту 8.6.2. (а.с. 35).

Належними та допустимими доказами правильність експертизи відповідачем не спростована.

Зважаючи на викладене та виходячи з меж і доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375,381,382,383,384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 07 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.

Шимків С.С.