Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 712/4700/25
Провадження №2/711/1914/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2025 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.

при секретарі Буйновській А.П.

за участю представника

позивача за довіреністю Моцайко В.С.

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Черкаська міська філія Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Позивач ТОВ «Черкасиенергозбут» звернувся у Соснівський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ТОВ «Черкасиенергозбут» є постачальником універсальних послуг на території Черкаської області згідно абз. 3 п. 13 Розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» та додатку 3 до постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих непобутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території».

Відповідно до п. 93 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії», універсальна послуга - постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам, що гарантує їхні права бути забезпеченими електричною енергією визначеної якості на умовах, визначених відповідно до цього Закону, на всій території України.

Згідно з абз. 2 п. 3.1.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії затверджених Постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018, у межах території діяльності одного постачальника універсальних послуг або постачальника «останньої надії» не допускається здійснення діяльності іншими постачальниками універсальних послуг або постачальниками «останньої надії» відповідно. Постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є публічним договором приєднання та зміст якого визначається постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до цих Правил), та укладається в установленому цими Правилами порядку (п. 1.2.8 ПРРЕЕ).

Відповідно до пункту 7 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Таким чином, Постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 та Правилами роздрібного ринку електричної енергії визначено загальне правило, за яким договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором, до якого приєднується споживач.

Форма договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, є Додатком № 6 до Правил роздрібного ринку електричної енергії, що затверджені Постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 та відповідно опублікована в електронній формі на офіційному сайті ТОВ «Черкасиенергозбут» за посиланням http://energozbut.ck.ua/pob.html. Згідно з п. 1.1 вказаного Договору постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, цей Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Тобто, шляхом приєднання в тому числі вчиненням конклюдентних дій.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін. Згідно ч. 3 ст. 205 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Як вказано позивачем, відповідний договір на електропостачання в якості публічного договору приєднання опубліковано на офіційному веб-сайті ТОВ «Черкасиенергозбут».

Наприкінці 2018 року, початку 2019 року ТОВ «Черкасиенергозбут» через свій офіційний веб-сайт, та засоби масової інформації повідомляли про умови електропостачання та необхідність укладення відповідного договору, в т.ч. прийняття його умов (акцепту), шляхом вчинення конклюдентних дій (п. 2 ст. 642 ЦК України).

Інформація опублікована на сторінках в мережі «Інтернет» за адресою:

- https://energozbut.ck.ua/news/29-schodo-postachannya-elektrichnoyi-energyi-pobutovim-spozhivacham-z-1-schnya-2019-roku.html («Щодо постачання електричної енергії побутовим споживачам з 1 січня 2019 року» публікація від 13 грудня 2018 року) скорочене посилання - https://cutt.ly/rVkFELc;

- https://energozbut.ck.ua/news/722-publichni-dogovori-pro-postachannya-elektrichnoyienergiyi.html(«ПУБЛІЧНІ ДОГОВОРИ ПРО ПОСТАЧАННЯ ЕЛЕКТРИЧНОЇ ЕНЕРГІЇ» публікація від 02 січні 2019 року).

- https://energozbut.ck.ua/news/24-do-uvagi-pobutovih-ta-malih-nepobutovih-spozhivachv.html («До уваги побутових та малих непобутових споживачів!» публікація від «27» листопада 2018 року) скорочене посилання - https://cutt.ly/PVkGDpO.

Вказаними вище конклюдентними діями в контексті акцепту Договору є фактичне споживання електроенергії, відсутність письмової відмови від отримання послуг, оплата споживачем вартості такої спожитої електроенергії, що, в свою чергу, підтверджується роздруківкою балансу споживача (виписка по особовому рахунку) із відображенням даних із білінгової системи ТОВ «Черкасиенергозбут» щодо нарахованих обсягів та здійснених відповідачами платежів в рахунок оплати вартості спожитої електроенергії.

Таким чином, позивач вважає, що відповідач ОСОБА_1 уклав договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 27.07.2021, подавши заяву-приєднання від 27.07.2021 та підписавши комерційну пропозицію «Побут» від 27.07.2021 за згодою відповідача ОСОБА_2

ТОВ «Черкасиенергозбут» за об`єктом побутових споживачів відповідачів за адресою: АДРЕСА_1 , відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 4.12 Правил, плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем а також в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

Для забезпечення вимог абзацу першого пункту 13 Розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії», з 01 січня 2019 року функції з розподілу електричної енергії (транспортування електричної енергії мережами оператора системи розподілу, експлуатація та ремонт ліній електропередач, підстанцій, припинення та відновлення постачання електричної енергії споживачу, встановлення лічильників електроенергії та фіксація їхніх показів) покладено на ПАТ «Черкасиобленерго».

Таким чином, з 01.01.2019 ПАТ «Черкасиобленерго» виступає в якості оператора системи розподілу та є розпорядником даних про обсяги спожитої електричної енергії споживачами, а ТОВ «Черкасиенергозбут», як постачальник універсальних послуг, формує та виставляє споживачам платіжні документи на підставі даних комерційного обліку, отриманих від ПАТ «Черкасиобленерго».

ТОВ «Черкасиенергозбут» виконало взяті на себе зобов`язання з постачання електричної енергії за адресою об`єкта споживання електричної енергії, проте відповідачі, всупереч умовам публічного договору та Правил, не виконали взяті на себе зобов`язання і не здійснювали вчасно та у повному обсязі оплату спожитої електричної енергії.

Так, відповідачі спожили за період з грудня 2024 року по січень 2025 року включно всього електричної енергії обсягом 40714 кВт*год на загальну суму 146929 грн. 68 коп. за вказаний період.

Тож, заборгованість відповідачів перед Товариством за спожиту електричну енергію, за період з грудня 2024 року по січень 2025 року включно, становить 146929 грн. 68 коп.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України, на заборгованість відповідачів за спожиту електричну енергію в розмірі 146929 грн. 68 коп. нараховано інфляційні в розмірі 1161 грн. 08 коп. та 3 % річних у розмірі 887 грн. 01 коп.

До того ж, у зв`язку із заборгованістю з оплати за спожиту електричну енергію, керуючись Правилами роздрібного ринку електричної енергії, ТОВ «Черкасиенергозбут» ініціював процедуру припинення постачання електроенергії в об`єкт споживача по о/р № НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) та поніс витрати в сумі 1061 грн. 36 коп.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем щомісячно надсилалися відповідачам платіжні документи для погашення заборгованості за використану електричну енергію, шляхом поміщення їх до поштової скриньки за об`єктом побутових відповідачів. Крім того, до відповідачів неодноразово здійснювались виїзди на адресу з ціллю повідомлення про наявну заборгованість за спожиту електричну енергію, а також надіслано вимогу про сплату боргу № 19Ц-1846-2025 від 25.03.2025. Вважає, що відповідачів було належним чином повідомлено про наявну заборгованість за спожиту електричну енергію, а відповідачами свідомо порушено взяті на себе зобов`язання за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги.

Вважає, що відповідачі не сплатили позивачу заборгованість, чим порушили свої зобов`язання по оплаті послуг з постачання електричної енергії.

Тому, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за спожиту електричну енергію за період з грудня 2024 року по січень 2025 року включно, у розмірі 146929 грн. 68 коп., інфляційні втрати у розмірі 1161 грн. 08 коп., 3% річних у розмірі 887 грн. 01 коп., витрати на здійснення робіт з припинення електроживлення електроустановки споживача у розмірі 1061 грн. 36 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн. 00 коп.

Відповідно до ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.04.2025, матеріали цієї справи передано до Придніпровського районного суду м. Черкаси, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, для розгляду за підсудністю. До Придніпровського районного суду м. Черкаси матеріали справи № 712/4700/25 надійшли 01.05.2025 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.05.2025, справа № 712/4700/25 передана у провадження судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецької Світлани Михайлівни.

Ухвалою суду від 07.05.2025 позовну заяву прийнято, відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду. Дана цивільна справа визнана судом малозначною (незначної складності) і розглядається в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Крім того, залучено до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Черкаську міську філію Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго». Сторонам та третій особі встановлено строк для подачі заяв по суті справи. До того ж, сторони та третя особа заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали.

18.08.2025 відповідач ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву, який обґрунтовує тим, що нарахування проведені за тарифами грудня 2024 року до всього обсягу спожитої електроенергії за період з березня 2020 року по грудень 2024 року. Фактичне споживання відбувалося з моменту укладення договору у 2020 році, коли тарифи були суттєво нижчими. Таким чином, позивач застосував єдиний тариф кінця 2024 року для всієї заборгованості, що призвело до завищення суми. Вважає за можливе застосувати пропорційний розрахунок споживання електроенергії помісячно, з моменту підключення і до грудня 2024 року пройшло 57 місяців та було спожито 40211 кВт*год, в середньому становить по 705,46 кВт*год у місяць в пропорції день/ніч - 67/33%. Крім того, до зміни тарифу 01.06.2024 пройшло 50 місяців, тобто 50 * 705,46 = 35273 кВт*год, з них 23633 - день і 11640 - ніч, по ціні 1,68 грн. - день і 0,84 грн. - ніч відповідно (23633*1,68 + 11640*0,84 = 49481,04 грн. З червня по грудень 2024 року спожито 4938 кВт*год, відповідно 3309 - день і 1629 - ніч, по ціні 4,32 грн. - день і 2,16 грн. ніч, відповідно. Отже, 3309*4,32 + 1629*2,16 = 17813,52 грн. Разом з січнем місяцем 2025 року сума заборгованості складає 69089 грн. 56 коп.

До того ж, вказує, що відсутність доступу до показників лічильника відбулася не з його вини. Лічильник встановлений у стандартній шафі, яка була опломбована, і не було видно показників, тому що лічильник не стандартний, через що не було можливості регулярно знімати фактичні показники. Позивач як постачальник електричної енергії мав забезпечити належний контроль та періодичні перевірки.

Відповідач також звертає увагу на те, що в зв`язку з тим, що співвласником 1/2 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 , доцільно розділити борг за спожиту електроенергію, витрати на роботи по припиненню електроживлення та витрати на судовий збір. Крім того, в зв`язку із введенням воєнного стану на території України з 24.02.2022, обмеженням доступу до житла та комунікацій, існували об`єктивні перешкоди для своєчасного виконання зобов`язань. Відповідно до ст. 617 ЦК України та ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» зазначені обставини є форс-мажорними та звільняють від відповідальності за прострочення. Таким чином, вважає, що вимоги про стягнення пені, штрафних санкцій, інфляційних втрат чи 3 % річних є безпідставними. До того ж, відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України загальна позовна давність становить 3 роки. Отже, враховуючи ту обставину, що позов подано у березні 2025 року, тому вимоги щодо заборгованості, які виникли до березня 2022 року, підлягають відхиленню.

Враховуючи зазначені вище обставини, відповідач ОСОБА_1 просить:

-провести перерахунок заборгованості відповідно до тарифів, що діяли у 2020-2024 рр. на момент фактичного споживання;

-зменшити заявлену суму стягнення, а саме стягнути 1/2 боргу за спожиту електроенергію, витрати на роботи по припиненню електроживлення та витрати на судовий збір з співвласника домоволодіння ОСОБА_2 ;

-скасувати нарахування пені, інфляційних витрат та 3% річних на підставі форс-мажорних обставин;

-застосувати строк позовної давності до вимоги щодо заборгованості, яка виникла до березня 2022 року.

20.08.2025 позивачем подано відповідь на відзив відповідача ОСОБА_1 . Як зазначено, всі розрахунки між побутовими споживачами, зокрема, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і позивачем здійснювались (здійснюються) за даними, отриманими від оператора системи розподілу АТ «Черкасиобленерго». Оскільки оператор системи розподілу АТ «Черкасиобленерго» є уповноваженою особою, яка передає електропостачальнику відомості про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії, у ТОВ «Черкасиенергозбут» відсутні підстави не приймати обсяги та не здійснювати на підставі них розрахунок вартості такої спожитої електричної енергії. Позаяк оператор системи розподілу Черкаська міська філія АТ «Черкасиобленерго» підтвердив, що відповідачі спожили електричну енергію в обсязі 40 714 кВт.год. у період з грудня 2024 року по січень 2025 року включно, ТОВ «Черкасиенергозбут» для розрахунку вартості спожитої електричної енергії застосувало тариф, який був чинний у вказаний період та, який з 01.06.2024 становить 4,32 грн/кВт.год. З огляду на вищевикладене, ТОВ «Черкасиенергозбут» на підставі відомостей про обсяги розподіленої (спожитої) електричної енергії отриманих від оператора системи розподілу Черкаської міської філії АТ «Черкасиобленерго», відповідно до пункту 4.12 ПРРЕЕ, здійснило розрахунок вартості такої спожитої електричної, що був доданий до позовної заяви та, який є арифметично правильним, з урахуванням тарифу, що діяв у відповідний період та з урахуванням наявності обліку споживання електричної енергії за періодами часу (за двозонним диференціюванням за періодами часу). Окрім того, ТОВ «Черкасиенергозбут» здійснювало розрахунок вартості спожитої електричної енергії за тарифами, чинними на момент фактичного споживання, яке за інформацією, отриманою від оператора системи розподілу відбулося у грудні 2024 року та січні 2025 року. Щодо наведеного відповідачем ОСОБА_1 розрахунку вартості спожитої електричної енергії у період з грудня 2024 року по січень 2025 року включно, вказує, що такий розрахунок є арифметично неправильним та таким, що суперечить положенням Правил роздрібного ринку електричної енергії. Також, звертає увагу суду на те, що відповідачі всупереч положенням Правил роздрібного ринку електричної енергії та Кодексу комерційного обліку електричної енергії, не передавали щомісячно оператору системи розподілу АТ «Черкасиобленерго» фактичні показники лічильника, чим порушили взяті на себе зобов`язання, передбачені публічним договором про надання послуг з розподілу електричної енергії, розміщеного на офіційному сайті АТ «Черкасиобленерго», положеннями Правил та ККОЕЕ.

Щодо форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), про які зазначає ОСОБА_1 у своєму відзиві на позовну заяву, то, на думку позивача, таке твердження ОСОБА_1 є хибним та таким, що суперечить положенням чинного законодавства та актуальним правовим висновкам, які висвітлені у постановах Верховного Суду. Так, ОСОБА_1 не надано, разом з відзивом на позовну заяву, жодних належних та допустимих доказів (зокрема сертифікати ТПП, тощо), що підтверджували б наявність форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливили виконання відповідачами взятих на себе зобов`язань з оплати вартості спожитої електричної енергії та, як наслідок, звільнили б їх від відповідальності за таке невиконання зобов`язань. Крім того, посилання ОСОБА_1 на введення воєнного стану не є підставою, що підтверджує наявність форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) та не підтверджує, що внаслідок настання таких обставин відповідачі були позбавлені можливості виконати взяті на себе фінансові зобов`язання. Таким чином, вважає, що оскільки відповідачами не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), вони не можуть бути звільнені від відповідальності за прострочення взятих на себе зобов`язань з оплати вартості спожитої електричної енергії, а тому позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Що стосується вимог ОСОБА_1 щодо застосування строків позовної давності до вимоги про стягнення заборгованості, яка виникла з березня 2022 року, таке прохання є неспроможним і не відповідає суті позовних вимог та предмету спору. Зі змісту позовної заяви вбачається, що ТОВ «Черкасиенергозбут» просить стягнути заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 146 929 грн. 68 коп., що утворилась у період з грудня 2024 року по січень 2025 року. Прострочення зобов`язання з оплати вартості спожитої електричної енергії розпочинається у наступні строки: за грудень 2024 року - з 21.01.2025; за січень 2025 року - з 21.02.2025. Враховуючи, що позовну заяву про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у сумі 146 929 грн. 68 коп., яка утворилась у період з грудня 2024 року по січень 2025 року, було подано 09.04.2025, строк позовної давності не пропущений, а відтак, не може бути застосовано при розгляді даної справи.

07.08.2025 третьою особою - Черкаська міська філія Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» надано до суду письмові пояснення. Як зазначено, між ВСП Черкаські міські енергетичні мережі АТ «Черкасиобленерго» та ОСОБА_1 укладений публічний договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 164-2831 від 20.03.2020. Відповідно до розділу 2 даного Договору, Оператор системи надає споживачу послуги з розподілу (передачі) електричної енергії параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 309, та Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 310, за об`єктом, технічні параметри якого фіксуються в Паспорті точки розподілу за об`єктом споживача, який є Додатком 2 до цього договору, та в особовому рахунку споживача, облікових базах даних Оператора системи. Відомості про засіб (засоби) вимірювання обсягу електричної енергії, що використовується на об`єкті (об`єктах) споживача, зазначаються разом із енергетичними ідентифікаційними кодами (ЕІС кодами) в додатку 3 до цього Договору. Споживач оплачує за розподіл (передачу) електричної енергії згідно з умовами глави 5 цього Договору та інші послуги Оператора системи згідно з Додатком 4 «Порядок розрахунків».

На підставі зазначеного вище Договору, АТ «Черкасиобленерго» ВСП Черкаські міські енергетичні мережі, здійснювався розподіл електричної енергії по об`єкту (житловий будинок) за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідності до Паспорта точки (точок) розподілу електричної енергії по Договору № 164-2831. Так, відповідно до умов Договору № 164-2831 було розподіллено електричну енергію в наступних обсягах: фактично надані послуги з розподілу електричної енергії за грудень 2024 року становить 40 211кВт.год., фактично надані послуги з розподілу електричної енергії за січень 2025 року становить - 503кВт.год.

Враховуючи зазначені вище обставини просить задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача за довіреністю адвокат Моцайко В.С. підтримала заявлені позовні вимоги та просила задовольнити у повному обсязі, на підставі наведеного у позовній заяві обґрунтування та з урахуванням доданих до неї матеріалів. Крім того, зазначила, що даний позов пред`явлено до двох відповідачів у зв`язку з тим, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , належить двом співвласникам. У свою чергу, договір про постачання електричної енергії був укладений з одним із співвласників вказаного вище будинку, а саме ОСОБА_1 , тому вказана обставина свідчить про те, що інший співвласник будинку ОСОБА_2 , надала згоду на укладення такого договору з постачальником електричної енергії. Також звернула увагу суду на те, що відповідачі не подавали заяв про некористування послугами.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 пояснив, що він користується послугами, які надаються позивачем, протягом п`яти років. З лютого 2020 року було підключено електролічильник в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , хоча там ніхто не проживав. У грудні 2024 року співробітники обленерго замінили лічильник і зняли показання лічильника, у ході чого він і дізнався про об`єм 40714 кВт*год. Вказані показники електролічильника він визнає, але не визнає розрахунок заборгованості, оскільки позивачем не враховані тарифи, які діяли у період виникнення боргу (з березня 2020 року по січень 2025 року). Також зазначив, що він не передавав щомісячно показники електролічильника, оскільки він не міг бачити цифри на означеному лічильнику. Водночас, він не звертався до обленерго із заявами щодо усунення обставин, які перешкоджали йому бачити цифри (покази) на електролічильнику. Крім того, просив застосувати трьохрічний строк позовної давності до заявлених позивачем позовних вимог.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у контексті положень п. 3 ч. 8 ст. 128, ст.ст. 223, 131 ЦПК України, суд вважає, як повідомлення відповідача належним чином. Слід також зазначити, що згідно з положеннями ст. 8 ЦПК України, інформація про рух справи є відкритою, оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою можливо дізнатися необхідну інформацію щодо справи. Відзив на позовну заяву не подано.

У судове засідання представник третьої особи - Черкаська міська філія Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» не з`явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Водночас, у поданих письмових поясненнях, які надійшли до суду 07.08.2025, зазначено про можливість розгляду справи без участі представника АТ «Черкасиобленерго» ВСП Черкаські міські енергетичні мережі.

Заслухавши думку представника позивача за довіреністю адвоката Моцайко В.С., відповідача ОСОБА_1 , враховуючи думку третьої особи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов до таких висновків.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ст. 14 ЦК України).

У судовому засіданні встановлено, що згідно із Переліком постачальників універсальних послуг на закріпленій території, який є додатком до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1268 від 26.10.2018 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих непобутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функцій універсальної послуги на закріпленій території» ТОВ «Черкасиенергозбут» Черкаська область є постачальником універсальних послуг на території Черкаської області.

Відповідно до розрахунків нарахувань по спожитій електроенергії абоненту ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , по особовому рахунку № НОМЕР_1 , за період з грудня 2024 року по січень 2025 року включно, нараховано 146929 грн. 68 коп. за спожиту електроенергію, а саме:

-за грудень 2024 року спожито 40 211кВт.год., що становить 145 134 грн. 72 коп.;

-за січень 2025 року спожито 503кВт.год., що становить 1794 грн. 96 коп.

Вказаний вище обсяг розподіленої (спожитої) електричної енергії за адресою об`єкта побутового споживача, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується інформацією, яка надана листом Черкаської міської філії АТ «Черкасиобленерго» за № 2481/24/2025 від 04.04.2025.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з відповіді № 5775/8625-01-10 від 25.03.2025, на адвокатський запит ОСОБА_3 , наданої Департаментом «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради, за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 24.03.2025, зареєстровано 2 (дві) особи: ОСОБА_4 , з 17.12.2009 дотепер, ОСОБА_2 , з 17.12.2019 дотепер.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 191581358 від 05.12.2019, відповідач ОСОБА_2 , є власником нерухомого майна, а саме: 1/2 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

До того ж, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 191581236 від 05.12.2019, відповідач ОСОБА_1 , є власником нерухомого майна, а саме: 1/2 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Слід зазначити, що постановах Верховного Суду від 02.04.2020 у справі № 757/29813/17-ц, 25.06.2020 у справі № 520/16591/16-ц сформульовано правові висновки, про те, що факт відсутності реєстрації особи у квартирі не звільняє її, як власника квартири, від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг.

Правовідносини між співвласниками майна як суб`єктами цивільних правовідносин та іншими особами регулюються законами України та договорами, укладеними власниками (співвласниками) майна та іншими особами. Правовідносини власників житлових приміщень щодо оплати комунальних послуг з підприємствами, які надають ці послуги, регулюються нормами ЦК України та законодавства, яке регулює користування житловими комунальними послугами.

Правове регулювання правовідносин власників житлового приміщення належного їм на праві приватної власності, здійснюється на підставі норм ЦК України, які регулюють правовідносини з права власності. У статті 13 Конституції України зазначено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондує зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, чинне законодавство визначає обов`язок для власника, незалежно від фактичного проживання, сплачувати комунальні послуги на утримання житла.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ (в редакції Закону України №2454-VІІІ від 07 червня 2018 року, що чинна з 09 червня 2018 року; діє в частині положень частини третьої статті 11, абзаців першого та другого частини п`ятої статті 18 з 1 січня 2019 року; введено Закон в дію з 01 травня 2019 року відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ), житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами п. 2 ч.1 ст. 5 цього Закону. Права та обов`язки споживача визначені у статті 7 згаданого Закону.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Відповідно до частини 5 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з постачання електричної енергії надається згідно з умовами договору та вимогами правил, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Крім того, згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2454-VІІІ від 07.06.2018, в редакції, що чинна з 09.06.2018, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

За нормами статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії», електропостачальник - суб`єкт господарювання, який здійснює продаж електричної енергії за договором постачання електричної енергії споживачу; споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання; побутовий споживач - індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність).

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 № 2019-VIII учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 № 2019-VIII постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Згідно із п. 2 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Відповідно до п. 7 вказаної вище Постанови договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умов надання рахунку постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно із пунктом 1.2.8. Правил, постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є публічним договором приєднання та зміст якого визначається постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до цих Правил), та укладається в установленому цими Правилами порядку.

Пунктом п. 1.2.15 Правил визначено, що укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку).

Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернувся.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст. 634 ЦК України).

Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщено на офіційному сайті ТОВ «Черкасиенергозбут» за посиланням: http://energozbut.ck.ua/pob.html.

Встановлено, що, зокрема, споживач ОСОБА_1 уклав договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 27.07.2021 за адресою: АДРЕСА_1 , подавши заяву-приєднання від 27.07.2021 та підписавши комерційну пропозицію «Побут» від 27.07.2021.

Крім того, ОСОБА_2 не заперечувала проти того, щоб особовий рахунок за адресою: АДРЕСА_1 , був оформлений на ОСОБА_1 , що підтверджується її заявою від 25.10.2021.

Відповідно, як на думку суду, відповідачі є споживачами наданих житлово-комунальних послуг.

Згідно із пунктом 3.2.13 Правил договір про постачання електричної енергії споживачу є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, та вважається укладеним з дати відкриття особового рахунка за об`єктом споживача або внесення змін до такого особового рахунка, про що споживач інформується у передбаченому договором порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

За нормою ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, про що вказано у ст. 525 ЦК України.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ч. 1 ст. 526 ЦК України.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Як уже зазначалось вище, відповідно до розрахунків нарахувань по спожитій електроенергії абоненту ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , по особовому рахунку № НОМЕР_1 , враховуючи диференційований облік електроенергії в залежності від часу доби день/ніч, за період з грудня 2024 року по січень 2025 року включно, нараховано 146929 грн. 68 коп. за спожиту електроенергію (40 714 кВт.год.).

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 визнав обсяг розподіленої (спожитої) електричної енергії за адресою об`єкта побутового споживача, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 40 714 кВт.год., але зауважив, що нарахування в сумі 146929 грн. 68 коп. проведені за тарифами грудня 2024 року до всього обсягу спожитої електроенергії за період з березня 2020 року по грудень 2024 року, незважаючи на те, що фактичне споживання відбувалося з моменту укладення договору у 2020 році.

Водночас, суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 8.6.1 Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП № 311 від 14.03.2018 (далі ККОЕЕ), зчитування показів з лічильників, встановлених у споживачів, може здійснюватися споживачем, а також оператором системи або ППКО (у ролі ОЗД) відповідно до цього Кодексу та умов договору.

Згідно з п. 8.6.2. ККОЕЕ, індивідуальні побутові споживачі зобов`язані щомісяця зчитувати фактичні покази зі всіх лічильників, встановлених на об`єкті споживача, для яких відсутня можливість дистанційного зчитування даних, та надавати їх до кінця третього календарного дня місяця, що настає за розрахунковим, відповідному оператору системи розподілу або ППКО (у ролі ОЗД) в один із таких способів:

1) через особистий кабінет на сайті оператора системи розподілу або ППКО (у ролі ОЗД);

2) за телефоном чи іншими електронними засобами;

3) шляхом зазначення цих показів у сплаченому рахунку;

4) через особисте звернення або іншим зручним та прийнятним для сторін способом згідно з укладеним договором.

Разом з тим, позивачем доведено той факт, що відповідачі, всупереч положень Правил роздрібного ринку електричної енергії та Кодексу комерційного обліку електричної енергії, не передавали щомісячно оператору системи розподілу АТ «Черкасиобленерго» фактичні показники лічильника, чим порушили взяті на себе зобов`язання передбачені публічним договором про надання послуг з розподілу електричної енергії розміщеного на офіційному сайті АТ «Черкасиобленерго», положеннями Правил та ККОЕЕ.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 підтвердив факт не передання щомісячно оператору системи розподілу фактичних показників лічильника з незалежних від нього причин (не бачив цифр на лічильнику), проте не надав жодного доказу на підтвердження зазначених ним обставин, чи доказів надсилання оператору системи розподілу АТ «Черкасиобленерго» претензій з цього приводу.

Відповідно до п. 4.3 Правил, дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку.

Згідно з п. 4.12 ПРРЕЕ, розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

На теперішній час, на підставі пункту 5 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, ОСР (ОСП) надає послуги комерційного обліку споживачам, точки комерційного обліку яких улаштовані на території його ліцензованої діяльності, а відтак, у межах Черкаської області такі послуги надає акціонерне товариство «Черкасиобленерго».

У постанові від 08.02.2023 у справі № 904/6689/21 Верховний Суд вказав: «отже, оператор системи розподілу щомісяця надає електропостачальнику дані щодо обсягів споживання електричної енергії споживачами, а електропостачальник, зі свого боку, на підставі отриманих від ОСР даних щодо обсягів споживання електричної енергії здійснює нарахування грошових коштів до сплати за спожиту електричну енергію».

Судом достовірно встановлено, що оператор системи розподілу Черкаська міська філія АТ «Черкасиобленерго» підтвердила, що відповідачі спожили електричну енергію в обсязі 40 714 кВт.год., у період з грудня 2024 року по січень 2025 року включно. ТОВ «Черкасиенергозбут» для розрахунку вартості спожитої електричної енергії застосувало тариф, який був чинний у вказаний період та який з 01.06.2024 становить 4,32 грн/кВт.год (затверджений постановою КМУ № 1479 від 20.12.2024).

Таким чином, заперечення відповідача ОСОБА_1 у цій частині є безпідставними та такими, що суперечать нормам законодавства.

З огляду на викладене вище, ТОВ «Черкасиенергозбут» на підставі відомостей про обсяги розподіленої (спожитої) електричної енергії, отриманих від оператора системи розподілу Черкаської міської філії АТ «Черкасиобленерго», відповідно до пункту 4.12 ПРРЕЕ, здійснило розрахунок вартості такої спожитої електричної. Тож, позивачем надано правильний розрахунок заборгованості за надані послуги з постачання електроенергії за показником 40 714 кВт.год., за період з грудня 2024 року по січень 2025 року включно, що становить 146929 грн. 68 коп., які й підлягають до стягнення на користь позивача.

Крім того, оскільки правовідносин, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, то на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, якою передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем надано вірний розрахунок інфляційних втрат у сумі 1161 грн. 08 коп. (за період з 21.01.2025 по 03.04.2025) та 3 % річних у сумі 887 грн. 01 коп. (за період з 21.01.2025 по 03.04.2025), у зв`язку із простроченням відповідачами оплати за споживчу електричну енергію у розмірі 146929 грн. 68 коп.

Також, відповідно до п.п. 2 п. 7.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії припинення, повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення у разі заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником. Також, згідно з п. 7.12. Правил витрати оператора системи на здійснення робіт з припинення та відновлення електроживлення електроустановки споживача (повторне підключення електроустановки) покриваються за рахунок коштів ініціатора здійснення цих робіт, які відшкодовуються йому споживачем (крім випадків, визначених цим пунктом), якщо припинення постачання (розподілу або передачі) електричної енергії споживачу здійснювалося у встановленому цими Правилами порядку.

Судом встановлено, що у зв`язку із заборгованістю з оплати за спожиту електричну енергію, позивач ініціював процедуру припинення постачання електроенергії в об`єкт споживача по о/р № НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) та поніс витрати в сумі 1061 грн. 36 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 55 від 01.04.2025, реєстром споживачів постачальника, яким було припинено електроживлення від № 54 від 18.02.2025, рахунком № 496/54 від 27.02.2025, актом здачі приймання робіт за рахунком № 496/54 від 27.02.2025.

Як передбачено ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно, такі збитки повинні відшкодувати позивачу саме відповідачі, як споживачі послуг.

Що стосується заяви відповідача ОСОБА_1 про безпідставність нарахування позивачем інфляційних втрат та 3% річних, у зв`язку з наявністю, як на його думку, форс-мажорних обставин, пов`язаних з введенням воєнного стану на території України з 24.02.2022, обмеженням доступу до житла та комунікацій, існуванням об`єктивних перешкод для своєчасного виконання зобов`язань, слід зазначити, що відповідно до положень ст. 617ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до частини другої статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Частиною першою цієї статті встановлено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Отже, для звільнення себе від відповідальності внаслідок настання форс-мажорних обставин (обставинами непереборної сили) відповідач зобов`язаний був надати не лише сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а й довести, що такі обставини об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору.

Таким чином, суд звертає увагу на те, що наведені відповідачем і зазначені в листі Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за конкретних обставин справи не можуть бути підставою для звільнення відповідачів від відповідальності за невиконання своїх зобов`язань за договором.

Так, суд висновує, що незважаючи на доводи відзиву на позов, відповідачем жодними належними та допустимими доказами не доведені обставини про те, що несплата коштів за спожиту електричну енергію відбулася з обставин наявності причинно-наслідкового зв`язку між невиплатою та форс-мажором. Відповідно, споживач електричної енергії не може відмовитися від оплати за спожиту електричну енергію, посилаючись виключно на те, що в Україні введено воєнний стан. Воєнний стан, як обставина непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті, чи інші зобов`язання. Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, які висвітлені у постанові від 06.08.2025 у справі № 610/937/24.

Що стосується заяви відповідача ОСОБА_1 про застосування строків позовної давності до заявлених позовних вимог, слід зазначити, що главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11.09.1997, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав-учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (п. 570 рішення від 20.09.2011 за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22.10.1996 за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена тривалістю три роки (ст. 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Крім того, суд зауважує на тому, що згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Слід зазначити, що ці зміни до ЦК України внесені Законом України №540-ІХ від 30.03.2020, які набрали чинності 02.04.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України введено карантин. У подальшому термін дії карантину неодноразово продовжувався відповідними постановами Кабінету Міністрів України та тривав до 30.06.2023 включно.

Тобто, карантин, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), на території України тривав до 30.06.2023.

Виходячи з наведених вище положень закону, пропущеною може бути позовна давність лише за вимогами, що виникли до 12.03.2017. Строк позовної давності за всіма вимогами, що виникли після 12.03.2017, та на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважаються продовженим на підставі пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), тобто до 30.06.2023.

До того ж, згідно із Законом № 2120-IX від 15.03.2022, в редакції Закону № 3450-IX від 08.11.2023, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, яким визначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

При цьому, 14.05.2025 прийнято Закон України «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» № 4434-IX, яким виключено пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003р., №№ 40-44, ст. 356). Цей Закон набирає чинності з 04.09.2025.

Отже, з 04.09.2025 відновиться перебіг строків позовної давності. Водночас, строки позовної давності не обнуляються, а продовжуються з того моменту, на якому були зупинені. Якщо строк вже сплив до моменту зупинення, він не поновлюється.

Судом взято до уваги, що на час розгляду справи, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, строком на 30 діб та у подальшому продовжено строк його дії з 05 години 30 хвилин 07.08.2025 строком на 90 діб.

Тобто, воєнний стан в Україні діяв на момент подачі цього позову до суду і триває по теперішній час.

Суд звертає увагу відповідача ОСОБА_1 на те, що ТОВ «Черкасиенергозбут» просить стягнути заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 146 929 грн. 68 коп., яка утворилась у період з грудня 2024 року по січень 2025 року.

Таким чином, враховуючи той факт, що дану позовну заяву про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію подано позивачем 10.04.2025, строк позовної давності не пропущений, а відтак, не може бути застосовано при розгляді даної справи, тому доводи сторони відповідача про пропуск позивачем строків позовної давності є безпідставними, враховуючи викладене вище та приписи п.п. 12, 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (пункт 19 розділу виключено на підставі Закону № 4434-IX від 14.05.2025).

Що стосується заяви відповідача ОСОБА_1 про необхідність розділити борг за спожиту електроенергію, витрати на роботи по припиненню електроживлення та витрати на судовий збір між ним та іншим співвласником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яким є співвідповідач ОСОБА_2 , слід зазначити, що відповідно до ст. 541 ЦПК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі (ч.ч. 1, 2 ст. 543 ЦК України).

Відповідно, відсутні підстави для задоволення заяви відповідача ОСОБА_1 у цій частині. Крім того, на час розгляду справи, встановлено, що всі договори, які укладалися із вказаних правовідносин, є чинними.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

За таких обставин, оцінивши докази надані позивачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» підлягають до повного задоволення, оскільки встановлено, що позивач є надавачем послуг з постачання електроенергії, ним були надані відповідні послуги відповідачам, як споживачам таких послуг, наведені ним розрахунки розміру боргу здійснені за встановленими тарифами та не спростовані відповідачами належними та допустимими доказами, а тому до стягнення солідарно з відповідачів підлягає заборгованість за спожиту електричну енергію, за період з грудня 2024 року по січень 2025 року, в сумі 146929 грн. 68 коп., інфляційні втрати у розмірі 1161 грн. 08 коп. 3% річних у розмірі 887 грн. 01 коп., витрати на здійснення робіт з припинення електроживлення електроустановки споживача у розмірі 1061 грн. 36 коп. При цьому, відповідач ОСОБА_2 не скористалася правом подати свої заперечення проти позову, як і не спростувала розмір заборгованості та порядок його нарахування. Що стосується доводів-заперечень проти позову відповідача ОСОБА_1 , то вони не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи і не відповідають нормам законодавства, які регулюють ці правовідносини. Навпаки, його твердження спростовуються дослідженими доказами по справі, які є належними, допустимими, достатніми і переконливими.

Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним документом № 95 від 07.04.2025.

Тож, враховуючи те, що позовні вимоги задоволено у повному обсязі, до стягнення із відповідачів на користь позивача підлягає сума 3028 грн. 00 коп. (судовий збір), тобто по 1514грн. 00коп. з кожного.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12-13, 76-84, 89, 141, 164, 223, 259, 264-265, 268, 353, 354 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» (, м. Черкаси, вул.Благовісна, 166):

-заборгованість за спожиту електричну енергію за період з грудня 2024 року по січень 2025 року в сумі 146929грн. 68коп. на поточний рахунок № НОМЕР_5 в Філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк», МФО 354507;

-інфляційні втрати у розмірі 1161грн. 08коп. на р/р № НОМЕР_6 в Філії АБ «Укргазбанк», МФО 320478;

-3% річних у розмірі 887грн. 01коп. на р/р № НОМЕР_6 в Філії АБ «Укргазбанк», МФО 320478;

-витрати на здійснення робіт з припинення електроживлення електроустановки споживача у розмірі 1061грн. 36коп. на р/р № НОМЕР_6 в Філії АБ «Укргазбанк», МФО 320478, -

а всього 150039грн. 13коп.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» (, м.Черкаси, вул.Благовісна, 166 судовий збір у розмірі 1514грн. 00коп. на р/р № НОМЕР_6 в Філії АБ «Укргазбанк», МФО 320478.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» (, м.Черкаси, вул.Благовісна, 166) судовий збір у розмірі 1514грн. 00коп. на р/р № НОМЕР_6 в Філії АБ «Укргазбанк», МФО 320478.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 12.09.2025.

Головуючий суддя С. М. Позарецька