РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2025 року

м. Рівне

Справа № 564/2435/23

Провадження № 22-ц/4815/998/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Боймиструка С.В.,

суддів: Гордійчук С.О., Шимків С.С.,

секретар судового засідання: Хлуд І.П.,

за участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 , від імені якої діє адвокат Григоренко Олег Сергійович, на додаткове рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 08 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

У липні 2023 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 07 квітня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 08 травня 2025 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу (правову) допомогу адвоката в сумі 217 846,26 грн (двісті сімнадцять тисяч вісімсот сорок шість гривень 26 копійок) .

В стягненні понесених витрати, пов`язаних із залученням судового експерта та проведенням судової експертизи відмовлено.

У поданій на вказане додаткове рішення апеляційній скарзі ОСОБА_3 , від імені якої діє адвокат Григоренко Олег Сергійович, вважає, що воно є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неправильного встановлення обставин справи.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, та неправильно застосував норми матеріального права щодо зменшення витрат на правничу допомогу. На її думку, витрати у сумі 217 846,26 грн є завищеними та неспівмірними зі складністю спору, обсягом наданих адвокатом послуг та ціною позову. Суд безпідставно не врахував клопотання представника ОСОБА_3 про зменшення судових витрат, хоча предмет спору стягнення заборгованості за договором позики не належить до складних категорій справ і не потребував значного обсягу доказів.

Крім того, апелянт наголошує, що розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним із ціною позову (2 219 702,90 грн) та фактичною оспорюваною сумою боргу (1 305 000,00 грн), тоді як щодо похідних вимог заперечень не було. Частина витрат, які були стягнуті судом, не є необхідними та неминучими, зокрема щодо підготовки письмових пояснень, заяви про застосування строку позовної давності, аналізу судової практики, письмової промови в дебатах, клопотань про залучення доказів та експертизи, відповіді на адвокатський запит тощо.

Апелянт також вказує на сумніви у фактичному наданні таких послуг Адвокатським бюро «Сокурова Ярослава», оскільки всі процесуальні документи підписані іншою особою ОСОБА_2 . Крім того, заявлена сума витрат у понад 217 тис. грн значно перевищує орієнтовну суму, вказану у відзиві (35 238,60 грн), без належного обґрунтування, що суперечить усталеній судовій практиці, де у подібних справах стягувалися значно менші суми при більшій ціні позову.

Окремо підкреслюється, що Відповідач не надав доказів оплати правничої допомоги, що саме по собі є підставою для відмови у їх стягненні.

ОСОБА_2 подав відзив, яким заперечує доводи апеляційної скарги.

Узагальнені доводи відзиву зводяться до наступного.

На думку відповідача, розмір витрат на правничу допомогу у сумі 217 846,26 грн є обґрунтованим та співмірним. Він відповідає умовам Договору про надання правової допомоги, додатку до нього та вимогам процесуального законодавства. Значний обсяг послуг адвоката пояснюється складністю та обсягом справи, високою ціною позову (2 219 702,90 грн) та особливим значенням спору для Відповідача, тривалістю його розгляду (майже два роки), а також зловживанням процесуальними правами з боку Позивача, що спричинило затягування процесу. Окремо наголошується, що у справі брали участь два адвокати від Позивача, один з яких мав погодинну ставку, удвічі вищу від ставки представника Відповідача. Крім того, Позивач намагалася приховати істотні факти, що змусило Відповідача збирати додаткові докази, зокрема проводити психологічну експертизу із застосуванням поліграфа.

Відповідач вказує, що витрати на правничу допомогу становлять лише 9,82% від суми позову, що відповідає загальноприйнятій практиці (в межах 10%) та не виходить за межі домовленостей із Адвокатським бюро. Ціною позову є вся заявлена Позивачем сума, з якої було сплачено судовий збір, тому доводи апелянта про «оспорювану суму» є помилковими.

Доводи Позивача щодо судової практики спростовуються: у наведених нею справах обсяг роботи адвокатів був значно менший, а характер справ простіший. Натомість у даній справі мала місце повна змагальність сторін, потреба у збиранні великого масиву доказів і проведенні складної процесуальної роботи.

Також ОСОБА_2 наголошує, що відповідно до висновків Верховного Суду відшкодуванню підлягають не лише фактично сплачені, а й ті витрати, які підлягають оплаті згідно з умовами договору. Позивач не заперечує дійсності укладеного договору та документів, які підтверджують домовленості між Відповідачем та адвокатським бюро.

Таким чином, на переконання Відповідача, додаткове рішення ухвалене законно й обґрунтовано, з урахуванням повного та всебічного з`ясування обставин справи. Сума витрат на правничу допомогу є реальною та розумною, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявників, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, проте не через їхню обґрунтованість, а за іншої підстави, яка унеможливлює чинність додаткового рішення.

Спонуканням для цього висновку стало те, що постановою Рівненського апеляційного суду від 02 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 , від імені якої діє адвокат Коваль Вероніка Валеріївна, задоволено.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 07 квітня 2025 року скасовано.

Позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за Договором позики від 18 серпня 2016 року, яка становить 2041048,90 грн. з яких: 1 305 000 грн. - сума основного боргу, 559 176, 71 грн. - інфляційні витрати; 176 872,19 грн. - 3% річних від простроченої суми.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 25147 гривень 32 копійки судового збору.

Оскаржуване додаткове рішення хоч і є окремим процесуальним документом, проте в силу вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України є невід`ємною складовою основного судового рішення та не може існувати окремо від нього, тому апеляційна скарга позивача підлягає розгляду з врахуванням таких обставин.

У пункті 20 постанови Пленум Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 4 "Про судове рішення у цивільній справі" судам роз`яснено, що у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Тому колегія суддів ураховує те, що за результатами перегляду справи по суті, скасування основного рішення і прийняття нової постанови змінено розподіл судових витрат у справі в порядку ч.13 ст. 141 ЦПК України.

При цьому, через те, що додаткове рішення суду першої інстанції втратило силу, проте було предметом апеляційного перегляду по суті, то апеляційний суд вважає за необхідне його скасувати.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , від імені якої подано адвокатом Григоренко Олегом Сергійовичем, задовольнити частково.

Скасувати додаткове рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 08 травня 2025 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 02 жовтня 2025 року.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.

Шимків С.С.