Номер провадження: 22-ц/813/4404/25
Справа № 515/1825/24
Головуючий у першій інстанції Олійник К. І.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
02.10.2025 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Лозко Ю.П., Карташова О.Ю.,
учасники справи:
позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) справу
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк,
на рішенняТатарбунарського районного суду Одеської області від 30 січня 2025 року,
за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості
Короткий зміст позовних вимог
Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором виконував неналежно, у зв`язку з чим станом на 17.11.2024 року утворилась заборгованість за кредитним договором перед позивачем.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Татарбунарський районний суд Одеської області рішенням від 30 січня 2025 року Акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості відмовив.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що суду не надано доказів оформлення та укладання між сторонами кредитного правочину (незважаючи на їх посилання) та відповідно не надано доказів, які б в сукупності свідчили про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 30 січня 2025 року по справі № 515/1825/24 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» посилається на те, що факт видачі кредитних коштів підтверджується випискою за картковим рахунком (додаток 5 до позову) та розрахунком заборгованості (додаток 4 до позову). Так, банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.12 р. № 578/5 (далі Перелік № 578/5), згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. А розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю правовою природою, а є лише інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображує стан нарахувань в певні періоди часу. Тому банком було надано виписку по рахунку, яка має статус первинного документу (згідно Переліку № 578/5).
Вважає, що суд дійшов помилкового висновку про неукладеність кредитного договору, оскільки позивачем до позову було надано копію заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, підписаних відповідачем 31.08.2021 року за допомогою ОТП паролю. Також, безпосередньо в заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 31.08.2021 року, підписаній відповідачем, зазначено основні умови кредитування, які є суттєвими умовами кредитного договору відповідно до вимог параграфу 2 Цивільного кодексу України.
Скаржник зазначає, що сторони виконали вимоги законодавства щодо письмової форми правочину (ст. 1055 ЦК України), а тому застосування судом першої інстанції висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17 є помилковим, що призвело до ухвалення незаконного рішення.
(2) Позиція інших учасників справи
Скаржником, який звернувся за допомогою підсистеми (модуля) ЄСІТС «Електронний суд» з апеляційною скаргою, виконанні вимоги ч. 7 ст. 43 ЦПК України щодо надсилання копії апеляційної скарги разом з додатками іншим учасникам справи.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.03.2025 року відкрито апеляційне провадження та роз`яснено учасникам справи, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 369 ЦПК України дана справа підпадає під категорію справ, розгляд яких здійснюється без повідомлення учасників справи.
ОСОБА_1 роз`яснено його право на подання відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі у десятиденний строк з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження та апеляційної скарги, у відповідності до положень ст. 360 ЦПК України.
Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження АТ КБ «ПриватБанк» отримано 19.03.2025 року в електронному кабінеті Електронного Суду, що підтверджується довідкою.
ОСОБА_1 копія ухвали про відкриття апеляційного провадження та копія апеляційної скарги надсилалися засобами поштового зв`язку 29.04.2025 року, 27.05.2025 року та 26.06.2025 року, конверти повернулися до суду із зазначенням про причини повернення «за закінченням терміну зберігання».
Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що суду не надано доказів оформлення та укладання між сторонами кредитного правочину (незважаючи на їх посилання) та відповідно не надано доказів, які б в сукупності свідчили про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 1056-1 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 31.08.2021 року; виписку по рахунку по картці за період з 31.08.2021 року по 19.11.2024 року, довідку про видані картки; довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, паспорт споживчого кредиту, ксерокопію паспорта ОСОБА_1 .
Із матеріалів справи вбачається, що 31.08.2021 року ОСОБА_1 підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, в якій сторони погодили порядок та умови надання кредиту (розмір кредиту, реальну річну процентну ставку та загальну вартість кредиту на час укладення договору, пільговий період кредитування), права та обв`язки клієнта, права та обв`язки банка, відповідальність сторін, тарифи, строк кредиту.
Враховуючи, що відповідачем підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, то висновок суду першої інстанції про відсутність доказів укладення між сторонами кредитних зобов`язань, домовленість сторін про отримання кредиту, сплату процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів є необґрунтованим.
Підписавши 31.08.2021 року Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ОСОБА_1 відповідно до статті 627 ЦК України добровільно погодився на умови договору, яким сторони погодили відсоткову ставку за користування кредитними коштами, порядок, строк повернення коштів, строк кредитування, та взяв на себе відповідні зобов`язання.
На підставі вищевказаної Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна» № НОМЕР_1 , строком дії до вересня місяця 2025 року, що підтверджується довідкою про видані кредитні картки.
Доказів на спростування вказаних обставин матеріали справи не містять.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», згідно з якою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
З огляду на наведені положення, виписки по банківських рахунках клієнта є належними та допустимими доказами, які підтверджують рух коштів по рахунку, а саме зняття та зарахування коштів на поточний рахунок.
Вказані висновки відповідають позиціям Верховного Суду викладеним у постанові від 16.09.2020 по справі № 200/5647/18, у постанові від 08.05.2024 по справі № 381/1647/21.
З наданої банком виписки по картковому рахунку вбачається, що відповідач після отримання картки неодноразово здійснював операції як щодо переказу коштів, оплачував послуги, розплачувався за товари в магазинах, аптеках, так й частково погашав заборгованість по кредиту.
Колегія суддів приймає та надає оцінку новим доказам, доданим до апеляційної скарги, а саме: розрахунку заборгованості, зважаючи на таке.
Повноваження суду апеляційної інстанції визначені частиною 1 статтею 367 ЦПК України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування фактичних обставин справи та оцінки доказів, що мають важливе значення для правильного вирішення справи.
Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично-значущих обставин та надання доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного і обґрунтованого рішення.
В статті 89 ЦПК зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Однак, суд першої інстанції посилаючись на те, що банком не надано до суду розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н, не звернув уваги, що у додатках до позовної заяви зазначено розрахунок заборгованості (оригінал).
В матеріалах справи відсутній акт складений працівниками суду відповідно до вимог Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 року № 814 зі змінами та доповненнями, про відсутність додатка до позовної заяви (розрахунку заборгованості).
Тому, враховуючи викладені вище обставини, перевіряючи доводи апеляційної скарги, з метою повного та всебічного встановлення обставин по справі, апеляційний суд вважає за доцільне долучити до матеріалів справи і дослідити розрахунок заборгованості за договором б/н від 31.08.2021 року станом на 17.11.2024 року.
Разом з тим, колегія судді не приймає до уваги доданий позивачем до позовної заяви паспорт споживчого кредиту, з огляду на таке.
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).
До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.
Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування»).
Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20.
В паспорті споживчого кредиту, який підписаний відповідачем 31.08.2021 року, міститься зауваження про те, що інформація зазначена в ньому зберігає чинність та є актуальною лише до 15.09.2021 року. Більш того, зі змісту цього паспорту вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в ньому, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.
Тому, паспорт споживчого кредиту не може бути визнаний належним і достатнім доказом на підтвердження обставин погодження сторонами умов кредитування, саме щодо сплати відсотків за користування кредитом.
Щодо суті апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).
Щодо судових витрат
В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 28.11.2024 року.
За подання апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір згідно платіжної інструкції від 05.02.2025 року в сумі 2906,88 грн та згідно платіжної інструкції від 12.03.2025 року в сумі 726,72 грн, в загальному розмірі 3633,60 грн.
Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, то з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 6056 грн.
Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» задовольнити.
Рішення рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 30 січня 2025 рокускасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», , заборгованість за кредитним договором б/н від 31.08.2021 року у сумі 40840,01 грн, яка складається з: 33141,59 грн - заборгованість за кредитом; 7698,42 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», , судовий збір в сумі 6056 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 02 жовтня 2025 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

Ю.П. Лозко