Справа №760/6609/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду м. Києва Козленко Г.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів, пені за прострочку сплати аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

До Солом`янського районного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд:

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати аліментів за договором за період з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2023 року в сумі 142 482,27 грн;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню в сумі 142 482,27 грн за період з 11.12.2022 по 15.03.2024 за несплату заборгованості за аліментами, що виникла за договором від 21.11.2022 про сплату аліментів на утримання спільної неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідченого 21.11.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чекідою Олексієм Андрійовичем за реєстровим №3.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі та мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

21.11.2022 сторони уклали договір про сплату аліментів на утримання спільної неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чекідою Олексієм Андрійовичем за реєстровим №3.

Відповідно до п. 2 договору за домовленості сторін, даним договором встановлюється обов`язок батька щомісячно сплачувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі гривневого еквіваленту 300 доларів США за офіційним курсом НБУ до долару США діючого на момент здійснення платежу.

Відповідно до п. 3 договору аліменти сплачуються до досягнення дитиною - ОСОБА_3 18-ти річного віку, а саме - до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до п. 4 договору аліменти сплачуються авансом, не пізніше 10 числа кожного поточного місяця за наступний місяць.

Станом на момент звернення до суду відповідач умови договору не виконує, аліменти на утримання неповнолітнього сина не сплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 142 482,27 грн.

Окрім цього, оскільки відповідачем не сплачувались аліменти у визначеному розмірі позивач просить стягнути пеню за несплату аліментів, яка відповідно до розрахунку позивача становить 395 853,48 грн, однак відповідно до положень ст. 196 СК України позивач просить стягнути пеню за несплату аліментів у розмірі 142 482,27 грн.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25.03.2024 відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів, пені за прострочку сплати аліментів.

Ухвала від 25.03.2024 та примірник позовної заяви разом з доданими до неї документами надсилались для відповідача за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання.

Відповідач правом подати відзив на позовну заяву або заяву про визнання позову не скористався.

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, письмові докази, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, приходить до наступного висновку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності з ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , батьками якого є - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, серії НОМЕР_1 , актовий запис №798.

21.11.2022 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір про сплату аліментів на утримання дитини, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва Чекідою О.А., зареєстровано в реєстрі за №3.

Відповідно до п. 2 договору за домовленістю сторін, даним договором встановлюється обов`язок батька щомісячно сплачувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі гривневого еквіваленту 300 (триста) доларів США за офіційним курсом НБУ до долару США діючого на момент здійснення платежу.

Сторони домовились, що у разі зниження офіційного курсу долара США до української гривні відносно курсу, діючого на дату підписання цього договору, більше ніж на 10 (десять) відсотків, сума сплачених щомісячно аліментів не повинна бути менше ніж 12 000,00 (дванадцять тисяч) гривень на кожну дитину.

Згідно з п. 3 договору аліменти сплачуються до досягнення дитиною - ОСОБА_3 18-ти річного віку, а саме - до ІНФОРМАЦІЯ_3 (включно).

Пунктом 4 договору передбачено, що аліменти сплачуються батьком авансом, не пізніше 10 (десятого) числа кожного поточного місяця за наступний місяць, шляхом будь-яким шляхом за його вибором:

- готівкою безпосередньо матері, що має бути підтверджено її розпискою;

- банківським перерахуванням на поточний (картковий) рахунок матері.

Пунктом 5 договору закріплено, що батько зобов`язується своєчасно, але не пізніше ніж в 10-денний строк з моменту виникнення обставин, повідомляти матір про виникнення або загрозу виникнення будь-яких обставин, що потенційно можуть призвести до затримки сплати ним аліментів на дитину.

24.01.2024 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чекідою О.А. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - вчинені виконавчого напису на договорі про сплату аліментів на утримання дитини від 21.11.2022 посвідченого Чекідою О.А., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим №144.

12.02.2024 ОСОБА_4 направила ОСОБА_2 претензію, в якій просила негайно сплатити заборгованість по аліментам за договором про сплату аліментів на утримання дитини від 21.11.2022.

За положеннями ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Так, вимоги чинного сімейного законодавства передбачають два порядки надання батьками утримання дитини - добровільний та примусовий. При цьому добровільне виконання батьками обов`язку утримувати дитину буває як фактичне так і договірне.

Частинами першою та другою ст. 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Статтею 189 СК України передбачено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно дост. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 цього Кодексу).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що між сторонами вже досягнуто згоди щодо аліментних зобов`язань, шляхом укладення договору в добровільному порядку, який посвідчено нотаріально.

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів визнання недійсним договору про сплату аліментів на неповнолітню дитину від 21.11.2022, укладеного між позивачем та відповідачем,та/або доказів розірвання, припинення дії іншим чином, а також беручи до уваги, що відповідач, обізнаний про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на неповнолітню дитину, під час судового розгляду справи обставини викладені у позовній заяві не спростував, свого розрахунку або доказів на підтвердження відсутності заборгованості зі сплати аліментів за договором не надав, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості зі сплати аліментів на неповнолітню дитину.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів, який повинен довести, що вжив усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання щодо Вище вказане узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, згідно якого відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.

Як роз`яснено у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. № 3 передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Суд контрастує, що під час розгляду справи відповідачем не спростовано наявності вини внаслідок чого виникла заборгованість зі сплати аліментів. Відповідачем не було належними і допустимими доказами доведено факт того, що у нього була відсутня можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, розмір яких визначено у договорі про сплату аліментів на утримання дитини від 21.11.2022, та те, що існуюча заборгованість виникла з незалежних від нього причин суду не наддав, розрахунок позивача відповідачем спростовано не було, відтак суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення пені за прострочку сплати аліментів.

У свою чергу, відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦК України).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 849,65 грн.

Керуючись ст.ст.3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів, пені за прострочку сплати аліментів - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) заборгованість зі сплати аліментів за договором про сплату аліментів на утримання дитини від 21.11.2022 за період з 01.12.2022 по 31.12.2023 в сумі 142 482,27 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) пеню в сумі 142 482,27 грн за період з 11.12.2022 по 15.03.2024 за несплату заборгованості за аліментами, що виникла за договором про сплату аліментів на утримання дитини від 21.11.2022.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 2 849,65 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.О. Козленко