Провадження №: 2-др/755/106/25
"23" вересня 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:
Головуючого судді: Хромової О.О.,
при секретарі: Бовкун М.В.
представника позивача - адвоката Натальчук В.В.
відповідача - ОСОБА_1
розглянувши в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва заяву представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Натальчук Валентини Вікторівни, про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, подану у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права спільної сумісної власності на майно та стягнення грошових коштів,
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 15 липня 2025 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права спільної сумісної власності на майно та стягнення грошових коштів задоволено частково, припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 на частини автомобіля марки Dodge Journey, 2017 року випуску, № кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , виділено ОСОБА_1 автомобіль марки Dodge Journey, 2017 року випуску, № кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості частини автомобіля марки Dodge Journey, 2017 року випуску, № кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , у розмірі 266 405,00 грн. Також стягнуто з

ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 3 674,61 грн. У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

21 липня 2025 року (вхід. від 23 липня 2025 року № 42690) представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Натальчук В.В., засобами поштового зв`язку подала до суду клопотання про розподіл судових витрат, у якому просила вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених ОСОБА_2 в межах розгляду цивільної справи № 755/16316/24, та стягнути із ОСОБА_1 на її користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000,00 грн та витрати на проведення автотоварознавчого експертного дослідження автомобіля в розмірі 4 543,68 грн.

У порядку автоматизованого розподілу справ між суддями, відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30 липня 2025 року, заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О.

Відповідно до частин другої, третьої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У період з 09 серпня 2025 року по 01 вереся 2025 року суддя Хромова О.О. перебувала у щорічній відпустці.

Судове засідання для розгляду заяви представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Натальчук Валентини Вікторівни, про розподіл судових витрат призначено на 23 вересня 2025 року.

23 вересня 2025 року у судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Натальчук В.В., вимоги заяви підтримала та просила задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн та витрати на проведення автотоварознавчого експертного дослідження авто в розмірі 4 543,68 грн.

Відповідач ОСОБА_1 зазначив, що витрати потрібно стягувати пропорційно до задоволених позовних вимог, що передбачено статтею 141 ЦПК України. Поряд з цим, позивач не зверталася до нього щодо вирішення спору у досудовому порядку.

Дослідивши матеріали справи, заяву про стягнення судових витрат та вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Згідно із статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно із статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною першою статті 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Судом встановлено, що у позовній заяві позивачем зазначено такий попередній розрахунок витрат на правничу допомогу: 6 000,00 грн - складання та подання позовної заяви, 2 000,00 грн - написання та направленя адвокатського запиту, 4 564,68 грн - вартість проведення автотоварозначого дослідження, 4 000,00 грн - вартість участі адвоката в одному судовому засіданні. Також міститься заява позивача, що за результатами розгляду справи позивачем буде подано остаточний розрахунок понесених витрат на правничу допомогу.

У відзиві на позовну заяву відповідачем ОСОБА_1 не зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Згідно із статтею 141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, провадження № 61-22131св19.

На підтвердження факту надання правової допомоги та розміру витрат на правничу допомогу представником представника позивача - адвокатом Натальчук В.В., до матеріалів справи долучено:

1)оредер про надання правничої допомоги від 09 серпня 2024 року серії АІ № 1675833, виданий адвокатським об`єднанням АО «Кравченко і партнери» на підставі договору про надання правничої допомоги від 15 липня 2024 року № 0115/0724;

2)копію свідоцтва Натальчук В.В. про право на зайняття адвокатською діяльністю від 25 березня

2024 року серії КС № 11468/10;

3)копію договору від 15 липпня 2024 року № 0115/0724 про надання правничої допомоги, укладеного між ОСОБА_2 та АО « Кравченко і партнери», у пункті 4.1 якого зазначено, що оплата послуг виконавця за цим договором проводиться у порядку, визначеному у додатку № 1 до договору, а компенсація або авансування витрат виконавця по підтвердженням, експертизам, оцінкам, оплаті судового збору та інших витрат, які супроводжують надання послуг (виконання доручень) здійснюється замовником на підставі наданих виконавцем підтверджуючих документів (квитанцій, рахунків, договорів та ін) не пізніше 3-х робочих днів з моменту надання відповідних документів (пункт 4.2 договору);

4)копію додатку від 15 липня 2024 року № 1 до договору від 15 липня 2024 року № 0115/0724, де сторони домовились про те, що оплата послуг виконавця за договором проводиться виходячи із необхідних робіт, оплата послуг та строки такої оплати визначаються за згодою сторін згідно умов договору та тарифікації послуг АО «Кравченко і партнери», про що складається акт виконаних робіт за підписом сторін;

5)копію Акту прийому-передачі наданих послуг від 16 липня 2025 року № 0115/0724-01 на загальну суму 50 000,00 грн;

6)копію рахунку від 16 липня 2025 року № 0115/0724-01 на оплату згідно Акту прийому-передачі наданих послуг від 16 липня 2025 року № 0115/0724-01 на суму 50 000,00 грн.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, провадження

№ 61-22131св19 судом також зроблено висновок, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду, зокрема, у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Верховного Суду від 13 березня 2025 року по справі № 275/150/22 зазначено, що суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативию. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.

У судовому засіданні 23 вересня 2025 року відповідач ОСОБА_1 клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не заявив, письмового клопотання він чи його представник до суду також не подавав, у своїх усних поясненях відповідач зазначив, що витрати підлягають розподілу пропорційно до задоволених позовних вимог.

Документи, що підтверджують розмір понесених позивачем судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу, долучено до матеріалів справи, відповідач факту ознайомлення з такими доказами не заперечував.

Таким чином, відповідач визначену позивачем суму витрат на професійну правничу допомогу адвоката визнав, про її не співмірність чи недоведеність не заявив.

Також позивачем надано докази понесених витрат на проведення експертного дослідження спірного транспортного засобу автомобіля марки Dodge Journey, 2017 року випуску, № кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 . Зокрема, в матеріалах справи міститься копія заяви від 30 серпня 2024 року на проведення експертного дослідження ринкової вартості транспортного засобу, копію платіжної інструкції від 30 серпня 2024 року № 981 на суму 4 543,68 грн про сплату вартості автотоварознавчого експертного дослідження на підставі рахунку від 28 серпня 2024 року № 63-08-24, а також висновок експерта від 17 вересня 2024 року № ВЕД-35/24 за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження, складеного судовим експертом Семенченком П.О.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 3 частини другої статті 141 ЦПК України).

Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог (83,44 % від заявленої позивачем суми до стягнення) із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 41 720,00 грн та витрати на проведення автотоварозначого дослідження у сумі 3 791,24 грн.

Враховуючи, що відповідачем не оспорено розміру витрат на професійну правничу допомогу, яку просить стягнути сторона позивача на свою користь, позивачем підтверджено розмір понесених витрат належними доказами, а також у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 15, 133-134, 137, 141, 270 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Доповнити рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15 липня 2025 року у справі

№ 755/16316/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права спільної сумісної власності на майно та стягнення грошових коштів.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, що складаються із витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 41 720,00 грн (сорок одна тисяча сімсот двадцять гривень 00 копійок) та витрат на проведення транспортно-товарозначого дослідження у розмірі 3 791,24 грн (три тисячі сімсот дев`яносто одна гривня 24 копійки).

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 , місце проживання зареєстровано за адресою:

АДРЕСА_2 .

Повний текст додаткового рішення виготовлено 29 вересня 2025 року.

Суддя О.О. Хромова