ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року

м. Харків

справа № 638/17492/24

провадження № 22-ц/818/2726/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Пилипчук Н.П.

суддів: Тичкової О.Ю., Мальованого Ю.М.

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмір нарахованих грошових коштів у вигляді щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради на рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 09 січня 2025 року, постановлене суддею Коптєвим Ю.А.,

в с т а н о в и в:

У вересні 2024 року Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надмір нарахованих грошових коштів у вигляді щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання.

В обґрунтування позову зазначено, що за результатами проведеної верифікації Мінфіном, Управлінням отримано рекомендації по електронній особовій справі (№) ОСОБА_1 щодо призупинення їй виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01.11.2022, оскільки 27 жовтня 2022р. вона закрила довідку внутрішньо переміщеної особи з ознакою «Повернення до покинутого місця проживання».

Згідно з діючою базою ЄІССС виплата допомоги ВПО ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкала за адресою: АДРЕСА_2 , здійснювалася по червень 2023 включно відповідно до Порядку №332, оскільки заявницею своєчасно не було повідомлено Управління про зміни що відбулися та виплата допомоги ВПО їй продовжувалася відповідно до законодавства у Шевченківському районі м. Харкова у сумі 2000,00грн.

Обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат визначено обсяг неправомірно отриманих коштів відповідачем за період з 01.11.2022 по 30.06.2023 у сумі 16000 грн. відповідно по Порядку №332.

ОСОБА_1 листами №260/04 від 07.07.2023 та №233/0/1061-24 від 25.07.2024 було повідомлено (засобами поштового зв`язку та через мобільний меседжер) про наявність надміру перерахованої (виплаченої) допомоги ВПО за відповідний період. Наразі, заявниця на зв`язок з Управлінням не вийшла. Надіслана кореспонденція повернулась до адресанта. Надміру переотримані державні кошти добровільно не повернуті.

Відповідно до п. 29 Порядку №332, у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки орган соціального захисту населення вирішує питання про їх стягнення в судовому порядку.

Посилаючись на викладене, ст. 1212 ЦК України та ч.1 ст. 1166 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача надмір нараховані грошові кошти у вигляді щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово- комунальних послуг, у розмірі 16000 (шістнадцять тисяч) грн. 00 коп. на користь Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради.

Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 09 січня 2025 року у задоволенні позовних вимог Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмір нарахованих грошових коштів у вигляді щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання- відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вказує, що суд першої не вірно вважає, що позивач повинен був припинити виплату соціальної допомоги 01 листопада 2022 року, оскільки відповідач 27.10.2022 знята з обліку, як внутрішньо переміщена особа. Однак, управління не мало можливості припинити виплату допомоги відповідачу, оскільки переплата була виявлена за результатами проведеної верифікації Мінфіном. Управлінням отримано рекомендації по електронній особовій справі (№) ОСОБА_1 щодо призупинення їй виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01.11.2022, оскільки 27 жовтня 2022р. вона закрила довідку внутрішньо переміщеної особи з ознакою «Повернення до покинутого місця проживання». До управління ОСОБА_2 самостійно не приходила, заяву про припинення допомоги не надавала. Відповідач прибула на облік в Управління з міста Дніпро, де перебувала на обліку як внутрішньо переміщена особа. На облік в Управлінні відповідача взято у червні 2022 року та призначено допомогу ВПО з 01.06.2022 по 30.09.2022. З жовтня 2022 року допомогу ВПО відповідачу було продовжено автоматично. Та у подальшому допомога продовжувалася автоматично на кожен наступний період дії воєнного стану. Зазначене передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 7 березня 2022 р. № 214 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги та пільг на період введення воєнного стану». Тобто, управління не продовжувало виплату допомоги ВПО відповідачу, продовження здійснювалося автоматично. Вважає, що автоматичне продовження допомоги ВПО позивачу прирівнюється до арифметичної помилки, оскільки виникло у наслідок специфіки роботи програмного продукту, без наявності вини з боку позивача. За результатами проведеної верифікації Мінфіном, Управлінням отримано рекомендації по електронній особовій справі (№) ОСОБА_1 щодо призупинення їй виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01.11.2022, оскільки 27 жовтня 2022р. вона закрила довідку внутрішньо переміщеної особи з ознакою «Повернення до покинутого місця проживання».

ОСОБА_1 надала до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що виплата позивачем щомісячної допомоги відповідачу здійснювалась добровільно за відсутності рахункової помилки і одночасно її виплаті не передували жодні недобросовісні дії відповідача, що унеможливлює наявність будь-яких підстав для стягнення з відповідача надміру сплачених сум допомоги.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07.06.2022 року ОСОБА_1 подала до Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради заяву про призначення їй допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

З наданої Обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат довідки №895, вбачається, що розмір переплати ОСОБА_3 за період з 01.11.2022 по 30.06.2023 становить 16000 грн. Відомостей щодо причин виникнення переплати довідка не містить.

05.09.2023 за вих. № 04/01-03/2224 відповідачу було скеровано повідомлення з пропозицією добровільно повернути надміру виплачені кошти в сумі 2000 грн.

Порядок призначення та виплати вказаної допомоги регулюються Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 332 "Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам» в редакції на момент звернення та виплати допомоги, враховуючи гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб визначені Законом України від 20.10.2014 № 1706- VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (далі - Закон №1706-VII).

Частинами 1-4 ст. 4 Закону №1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закон №1706-VII, на момент їх виникнення.

Згідно з пунктом 3 Порядку №332 допомога надається щомісячно з місяця звернення до квітня 2022 р. включно на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень. Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням.

При зверненні до суду представник позивача в обґрунтування позовних вимог посилалася на ч.1 ст.1212 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Таким чином, у статті 1215 ЦК України встановлено як загальне правило (поверненню не підлягає допомога, яка виплачена юридичною особою добровільно), так і виключення з нього - відсутність розрахункової помилки зі сторони платника та недобросовісність з боку набувача. Наявність хоча б однієї з таких підстав виключає можливість застосування загального правила.

Правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Наведене узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч.2 ст.19 Конституції України).

Механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам визначає Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затверджений постановою КМУ від 20.03.2022 №332 (далі Порядок).

Облік внутрішньо переміщених осіб ведеться відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 Про облік внутрішньо переміщених осіб (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312).

Пунктами 8, 9 Порядку визначено, що перевірка відомостей, зазначених внутрішньо переміщеною особою в заяві, проводиться органами соціального захисту населення, уповноваженою особою виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центру надання адміністративних послуг під час формування та подання заяви засобами Порталу Дія.

Список внутрішньо переміщених осіб, які звернулися щодо виплати допомоги на проживання, за формою згідно з додатком 2 формується органами соціального захисту населення та Мінцифри на підставі поданих заяв після проведення перевірки інформації та подається державному підприємству Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, саме сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищезазначені положення закону, грошова сума не підлягає поверненню, якщо особа, яка її сплатила, не доведе, що виплата була здійснена внаслідок рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Суд першої інстанції правильно врахував правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 16.01.2019 у справі № 753/15556/15, відповідно до якого правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

За таких обставин, виплата позивачем щомісячної допомоги відповідачу здійснювалась добровільно за відсутності рахункової помилки і одночасно її виплаті не передували жодні недобросовісні дії відповідача, що унеможливлює наявність будь-яких підстав для стягнення з відповідача надміру сплачених сум допомоги.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачка знала про обставини, що можуть вплинути на отримання щомісячної допомоги та не повідомила належним чином позивача про них, що було б зловживанням з її боку. Крім того, з доданих до позову документів судом не встановлений факт наявності рахункової помилки, що становить предмет доказування у даному спорі, а саме відсутні висновки ревізії, акти перевірок чи службового розслідування, по інформації яких можна було б відстежити причину виникнення помилки при нарахуванні допомоги та з`ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, з яким погоджується і апеляційний суд, що позовні вимоги и є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 09 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Н.П. Пилипчук

Судді: Ю.М. Мальований

О.Ю. Тичкова