ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/737/25 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

за участі секретаря Панькевич Т.І.

та позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/25965/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 25 лютого 2025 року, повний текст якого складено 25 лютого 2025 року, ухваленого суддею Лавренюк О.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

у грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що сторони 12.08.2010 зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №1163. У шлюбі в сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підставою для розірвання шлюбу є неодноразове вчинення морального та психологічного насильства, внаслідок чого фактично припинилися шлюбні стосунки, сторони припинили вести спільне господарство. Позивач стверджує, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме її інтересам.

Рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 25 лютого 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено повністю.

Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 12.08.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що складено актовий запис № 1163.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211,20 грн судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 25 лютого 2025 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначив, що судом першої інстанції не було досліджено чи подружжя мають різні погляди на сімейне життя, та виникнення саме на цьому сварок та суперечок. Більше того, в матеріалах справи відсутні жодні належні та допустимі докази, що позивач та відповідач не ведуть спільного господарства та не підтримують спільних відносин.

Також, суд першої інстанції відкладаючи розгляд справи та призначивши наступне судове засідання на 25 лютого 2025 року не повідомив його належним чином про час та місце розгляду справи, в порядку передбаченому ст. ст. 74, 76 ЦПК України, провівши судове засідання по справі у відсутності відповідача, чим порушив норми процесуального права, які дають підстави для скасування заочного рішення.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції не поступав.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційної скарги ОСОБА_2 не визнала, вважаючи її безпідставною, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Крім цього, вказала, що примирення між нею та відповідачем не відбулося, в зв`язку з цим просить рішення суду першої інстанції про розірвання шлюбу залишити без змін.

В апеляційну інстанцію ОСОБА_2 не з`явився і не повідомив причин неявки, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення за штрих кодом 029.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце слухання справи.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 12.08.2010 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 1163, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 12.08.2010 (а.с. 3).

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 18.02.2022 (а.с. 4).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер, відтак його збереження неможливе та недоцільне, оскільки буде суперечити інтересам позивача.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, проте суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість збереження шлюбу між сторонами та наявності підстав для його розірвання, оскільки подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Принцип сімейного права, що охоплює наявність вільної та цілковитої згоди не лише при реєстрації шлюбу, а й під час перебування у шлюбі і подальшого його розірвання. Тобто, ніхто не може бути примушений до перебування у шлюбних відносинах.

Разом з тим, заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права та розглянув справу за відсутності належним чином повідомленого відповідача, з огляду на наступне.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Вимогам законності оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає.

Одними із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відкритість судового процесу (п. 3 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Відкритість будь-якого судового процесу досягається тим, що розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито.

Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи (ч. 1 ст. 8 ЦПК України).

У відповідності до приписів ч. 2 ст. 211 ЦПК України, про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Обов`язок суду повідомити учасника справи про місце, дату і час судового засідання у справі, у якій такий учасник справи бере участь повністю кореспондується з приписами п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, відповідно до якої, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду.

Колегія суддів звертає увагу, що ухвала про відкриття провадження у справі постановляється з додержанням вимог ч. 4 ст. 128 ЦПК України.

Ухвала про відкриття провадження у справі повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання або завчасно.

Як вбачається із матеріалів справи ухвала про відкриття провадження була направлена Козівським районним судом Тернопільської області на поштову адресу ОСОБА_2 рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за штрих кодом 800 (а.с. 23), однак повернулася із відміткою Укрпошти адресат відмовився (а.с. 21).

Судове засідання у даній справі було призначене на 12 лютого 2025 року о 12 год.

11 лютого 2025 року від представника ОСОБА_2 - адвоката Терлюк О.Я. поступила до суду заява про відкладення розгляду справи (а.с. 24).

Наступне судове засідання було призначено на 25 лютого 2025 року. ОСОБА_2 та його представник адвокат Терлюк О.Я. були повідомлені про день та час розгляду справи телефонограмою (а.с. 28).

Разом з тим, згідно з ч. 6 ст. 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Будь-яких доказів на підтвердження вчинення судом першої інстанції дій, спрямованих на повідомлення особи щодо дати та часу судового засідання, у відповідності до вищенаведених положень ст. 128 ЦПК України, матеріали справи не містять.

Повідомлення учасників справи "телефонограмою" про розгляд справи не відповідає встановленому порядку повідомлення про дату, час і місце розгляду справи (постанови Верховного Суду від 23 жовтня 2021 року в справі № 379/1296/18; від 10 вересня 2021 року в справі № 295/8610/15-ц; від 15 червня 2022 року в справі № 369/9386/17; від 05 квітня 2023 року в справі № 545/1103/20; від 03 травня 2023 року в справі № 569/24240/21; від 23 лютого 2022 року в справі № 644/12167/15; від 14 лютого 2024 в справі № 405/9040/19).

У своїй постанові від 18 квітня 2022 року у справі №522/18010/18 (провадження № 61-13667сво21) Верховний Суд зазначає про те, що тлумачення частини першої статті 8, частини другої статті 211, пункту 3) частини третьої статті 376 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу.

Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства.

Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою скасування такого судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Таким чином, суд першої інстанції постановив оскаржуване рішення без належного повідомлення відповідача про розгляд справи судом, що є порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

За наведених обставин, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення, а рішення Козівського районного суду Тернопільської області слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211,20 грн судового збору.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 25 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 12.08.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що складено актовий запис № 1163.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211,20 грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 02 жовтня 2025 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: Б.О. Гірський

М.В. Хома