Справа № 635/5546/21
Провадження № 2/635/533/2025
25 вересня 2025 року сел. Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Лук`яненко С.А..
секретар судового засідання Пальчук Е.О.
розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Моторно-транспортне бюро України про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
Позивач ОСОБА_1 , інтересах якого діє адвоката Лаєвська М.Л., звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - 112 193 гривні 71 копійку, у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - 100 000 гривень, а також сплачені судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 15 лютого 2021 року о 21:30 год. за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Пісочин, вул. Ново-Олешківська + 300 метрів до ближнього будинку, ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки SAAB 9-5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку на слизькій ділянці дороги, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем марки Toyota Land Cruiser, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні ушкодження.Автомобіль марки Toyota Land Cruiser, реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебуває у володінні позивача ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу автомобіль отримав механічні ушкодження, а власнику автомобіля було спричинено матеріальну та моральну шкоду.
Постановою Харківського районного суду Харківської області від 31 березня 2021 року, що залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 26 травня 2021 року, ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 340,00 грн.
Вказаною постановою було встановлено, що ОСОБА_2 вчинив дії, які охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП 15 лютого 2021 року, а саме порушив п. 11.3, п. 11.4 Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів: автомобілем марки SAAB 9-5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобілем марки Toyota Land Cruiser, реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Розмір вартості матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля Toyota Land Cruiser, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з урахуванням фізичного зносу складає 231 793, 71 гривень. Позивач зазначив, що крім вартості пошкодженого автомобіля у розмірі 126577,97 гривень, до реальних збитків позивача відносяться витрати з оплати експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 2400,00 гривень, а також витрати з оплати правової допомоги, якою позивач змушений був скористатися під час судового розгляду справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП в суді першої та апеляційної інстанції у загальні сумі 8 000 гривень.Таким чином, з урахуванням виплаченого страхового відшкодування у розмірі 130000 гривень, загальна сума заподіяної позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди складає 112 193,71 гривень.
Крім матеріальної шкоди позивачу діями відповідача завдано моральну шкоду, яка полягає тому, що внаслідок дій відповідача позивач змушений протягом часу з лютого 2021 року по теперішній час, додавати додаткових зусиль для відновлення своїх порушених майнових та немайнових прав. У зв`язку з процесуальною поведінкою відповідача позивач змушений користуватися правовою допомогою під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності в суді першої інстанції, після чого відстоювати свою позицію в суді апеляційної інстанції під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на постанову Харківського районного суду Харківської області від 31 березня 2021 року. Для цього позивач був змушений витрачати час, кошти, звертатися за юридичною консультацією. Також, позивач зазначив, що внаслідок дій відповідача він позбавлений можливості користуватися власним майном, що призвело до негативних змін у його житті, зміни звичного укладу життя, це завдало душевних страждань. Позивач відчуває почуття гострої несправедливості, адже відповідач не виявив спроб якимось чином відшкодувати завдану шкоду, вибачитись, навпаки при очевидності у його діях порушень правил дорожнього руху, не визнавав свою вину та затягував ухвалення остаточного рішення у справі. Моральну шкоду позивач оцінює у розмірі, що дорівнює розмір матеріальної шкоди 100 000 гривень, відшкодування саме цієї суми позивач вважає необхідним та достатнім для відновлення душевної рівноваги, що була порушена неправомірними діями відповідача.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 серпня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 лютого 2022 року до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, залучено Моторне транспортне бюро України.
З витягу до акту приймання-передавання справ та речових доказів Харківського районного суду Харківської області від 01.04.2022 року вбачається, що на виконання розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 за № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» та Закону України «Про внесення змін до частини 7 статті 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» щодо визначення територіальної підсудності судових справ» від 03.03.2022 №2112-ІХ, якими змінено територіальну підсудність справ, зазначену справу передано до Полтавського районного суду Полтавської області.
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 18.12.2023 року зазначену цивільну справу - передано для розгляду за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 квітня 2024 справу прийнято до провадження судді Лук`яненко, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з повідомленнями сторін.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06 січня 2025 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників
Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, підтримала позовні вимоги у повному обсязі та надала згоду на заочний розгляд справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.Відповідачу направлялася копія позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У встановлений законом строк відповідач відзив на позов не надав, жодних клопотань не заявляв.
Відповідно до правил ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про дату та час проведення судового засідання повідомлявся належним чином через систему "Електронний суд".
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши докази по справі, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 власником транспортного засобу автомобіля марки TOYOTA LAND CRUISER 200 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 ОСОБА_1 .
Як вбачається з постанови Харківського районного суду Харківської області від 31 березня 2021 року по справі № 635/1341/21, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 26 травня 2021 року, 15 лютого 2021 року о 21:30 год. за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Пісочин, вул. Ново-Олешківська + 300 метрів до ближнього будинку, ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки SAAB 9-5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку на слизькій ділянці дороги, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем марки Toyota Land Cruiser, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні ушкодження.
Вказаною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень 00 копійок.
Зазначена постанова набрала законної сили 26 травня 2021 року.
У відповідності до ч.4 ст. 82 ЦПК України, яка визначає підстави звільнення від доказування, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з положеннями ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (чи бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, вина ОСОБА_2 доведена та встановлена судовим рішенням.
Згідно висновку автотоварознавчого дослідження з визначення суми матеріальної шкоди, що заподіяна власнику транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER 200 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складеного 23 березня 2021 року ФОП ОСОБА_3 (сертифікат № 529/20 суб`єкта оціночної діяльності від 19 червня 2020 року, дійсний до 19 червня 2023 року) розмір вартості матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 200 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , визначена у розмірі 231 793 грн. 71 коп.
Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована.
Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно п. 3.1 ст. 35 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
Відповідно до п. а. ст. 41.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне транспортне страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі;
Як стверджується позивачем та не оспорювалось іншими учасниками справи позивач звернувся у передбачений Законом строк до МТСБУ та отримав страхове відшкодування у розмірі 130 000 гривень.
За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст.ст.9, 22-31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Як передбачено ст.1194 ЦК, у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні ним є страховик.
Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок.
Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною.
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі ст. 599 ЦК виконанням, проведеним належним чином.
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст.1194 ЦК відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 у справі № 6-2808цс15.
При таких обставинах, сума заподіяного з вини ОСОБА_2 збитку, виходячи зі звіту суб`єкту оціночної діяльності та сплаченого страхового відшкодування становить 101 793 грн. (231 793 грн. 71 коп. 130 000 грн. = 101 793 грн. 71 коп.)
Крім того, суд погоджується з доводами позивача, що до реальних збитків відносяться витрати з оплати експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 2400,00 гривень, які сплачені позивачем відповідно до заяви про замовлення автотоварознавчого дослідження від 05.03.2021 року.
Відповідно до ч. 3 статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Отже, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.
Верховний Суд у постанові від 02.05.2018 по справі №?401/2142/16-ц зазначив, що однією з складових заподіяної майнової шкоди є витрати на оплату послуг оцінювача, який виготовив звіт про вартість завданої майнової шкоди. Ці витрати вважаються майновими збитками й обов`язок стосовно їхнього відшкодування охоплюється приписами пункту 1 частини другої статті 22 ЦК, адже є реальними збитками.
При таких обставинах, розмір матеріальних збитків, що належать до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 становить 104 193, 71 грн.
Що стосується позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.
Відповідно до положень ч.1, п. 3 ч.ч. 2-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Відповідно до частини 1статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті.
Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язково з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної немайнової)шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння чи заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.
Вирішуючи питання щодо моральної шкоди, судом враховується тривалість порушення прав позивача; час та зусилля, що потрібні останній для відновлення попереднього стану; глибину її душевних та психічних страждань, пов`язаних із пошкодженням майна; порушення нормального ритму життя; тяжкість вимушених змін (неможливість використовувати належним чином своє майно), а також вимоги розумності та справедливості.
Суд вважає, що позивачем доведено завдання йому моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, оскільки пошкодження належного позивачу автомобіля викликало моральні страждання, які виразилися у постійних переживаннях щодо необхідності здійснення відновлювального ремонту, не можливості користування власним майном, додавання додаткових зусиль для отримання правової допомоги як під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, так і для розгляду справи про відшкодування завданої дорожньо-транспортною пригодою шкоди.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, керуючись вимогами справедливості, розумності, враховуючи ступінь вини відповідача у пошкодженні належного позивачу майна, а також подальшу поведінку відповідача, що полягає у відмови відповідача вирішити спір з позивачем добровільно в позасудовому порядку, що викликало додаткові душевні переживання у позивача.
Стосовно відшкодування з відповідача на користь позивача судових витрат суд зазначає наступне
Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 1321,96 грн.(212193,71 грн. сума заявлених вимог, 132193,71 грн. сума задоволених вимог, що є 62,30% від заявлених вимог, тому 62,30% від 2121,93 становлять 1321,96 грн.).
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч.2 ст.141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 3 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, викладеного в постанові Касаційного цивільного суду у складі ВС від 23 листопада 2020 року у справі № 638/7748/18, про те, що інформація, яка міститься в акті приймання правничої допомоги, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатися тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат часу по кожному з видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, такого розрахунку позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу. (Постанова ВП ВС від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)
Висловлюючись щодо порядку обчислення гонорар, ВП ВС вказал, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому в ст. 627 ЦК України.
Гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту; і навпаки підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
ВП ВС зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи, чи були вони фактично понесені, та оцінювати їх необхідність.
Як вбачається з наданого представником позивача договору від 30.06.2021 року та додаткової угоди до нього, гонорар за надання адвокатом правової допомоги встановлений у формі фіксованого розміру, незалежно від витраченого адвокатом часу та кількості наданих послуг.
Також, додатковою угодою до договору від 30.06.2021 року визначено, що адвокат надає Клієнту послуги з правової допомоги, обумовлені основним договором, після сплати Клієнтом гонорару у фіксованому розмірі 10 000 грн.;
Квитанцією від 30.06.2021 року підтверджується оплата Клієнтом ОСОБА_1 та отримання Адвокатом Лаєвською М.Л. суми у розмірі 10 000 грн.
Суд вважає вказаний розмір витрат на правничу допомогу розумним та співмірним з ринковими цінами адвокатських послуг, відповідно до рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару, затверджених Радою адвокатів Харківської області та стягує з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 6230 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 81, 141, 200, 206, 247, 263-265 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Моторно-транспортне бюро України про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 104 193, 71 грн. (сто чотири тисячі сто дев`яносто три) гривні 71 (сімдесят одну) копійку, з яких: 101 793 грн. 71 коп. вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, 2400 грн. витрати з оплати експертного автотоварознавчого дослідження
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачені позивачем судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 1321 (одна тисяча триста двадцять одна) грн. 96 копійок та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6230 (шість тисяч двісті тридцять) гривень.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6
Суддя С.А.Лук`яненко