Справа № 490/4391/25
н/п 2-о/490/203/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., присяжних Науменка Є.В. та Хруль С.П., за участю секретаря Рябой Д.В., представника заявниці ОСОБА_1 - адвоката Білова І.В., представника заінтересованої особи Міністерства оборони України - Єрмакова А.В., заінтересованої особи - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за за заявою ОСОБА_1 про оголошення померлим ОСОБА_3 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , виконавчий комітет Миколаївської міської ради як орган опіки і піклування, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

05.06.2025 року до Центрального районного суду міста Миколаєва надійшла заява ОСОБА_1 про оголошення померлим ОСОБА_3 .

В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з громадянином ОСОБА_3 з 06.10.2012 року. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.10.2016 року шлюб було розірвано. Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мають неповнолітню дитину сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якого ОСОБА_1 і звертається до суду з даною заявою.

ОСОБА_3 був призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 03.08.2024 року. Проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді навідника 1 розвідувального відділення розвідувального взводу.

04.10.2024 року ОСОБА_1 отримала сповіщення №1/2/15151 про те, що солдат ОСОБА_3 зник безвісти 03.10.2024 року в ході бойових дій, під час виконання завдань здійсненних заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації, біля с. Калинівка, Бахмутського району, Донецької області.

Як вбачається з отриманих заявницею у військовій частині документів, зникнення безвісти навідника 1 розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_2 , солдата ОСОБА_3 сталася біля села Калинівка, Бахмутського району, Донецької області, в ході бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку Збройних Сил російської федерації на території Донецької області. Зникнення безвісти не пов`язане з вчиненням солдатом ОСОБА_3 кримінального чи адміністративного правопорушення і не є наслідком вчинення навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Солдат ОСОБА_3 виконував бойове завдання перебуваючи в засобах індивідуального бронезахисту (шоломі та бронежилеті ).

Таким чином, враховуючи що ОСОБА_3 відсутній за місцем свого проживання більше півроку, а також той факт, що він пропав безвісти за обставин, що загрожували йому смертю, у зв`язку з воєнними діями, заявниця вважає, що військовослужбовець ОСОБА_3 загинув під час виконання військового обов`язку по захисту держави України. Зокрема в акті службового розслідування зазначено, що ОСОБА_3 зник безвісти під час артилерійського обстрілу, що дає підстави стверджувати, що зникнення безвісти супроводжувались обставинами, які загрожували смертю.

Від оголошення померлим військовослужбовця ОСОБА_3 при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії російської федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявниці як члена сім`ї загиблого військовослужбовця, а саме: отримання виплат передбачених законодавством, оформлення спадщини в інтересах малолітнього сина.

З урахуванням наведеного заявниця просить суд оголосити померлим під час виконання військового обов`язку по захисту держави України військовослужбовця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця міста Миколаєва, рнокпп НОМЕР_3 . Датою смерті ОСОБА_3 вважати ІНФОРМАЦІЯ_4 , місцем смерті - село Калинівка Бахмутського району Донецької області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2025 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

05.06.2025 року матеріали справи передано для розгляду судді.

Ухвалою судді Центрального районного суду міста Миколаєва Саламатіна О.В. від 09.06.2025 року заяву ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою, залишено без руху.

10.06.2025 року заявницею усунуто недоліки заяви.

Ухвалою суді Центрального районного суду міста Миколаєва Саламатіна О.В. від 10.06.2025 року прийнято заяву до розгляду та відкрито окреме провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про оголошення померлим ОСОБА_3 . Залучено Міністерство оборони України, Військову частину НОМЕР_1 , виконавчий комітет Миколаївської міської ради як орган опіки і піклування та Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в якості заінтересованих осіб, до участі у справі. Зобов`язано виконавчий комітет Миколаївської міської ради як орган опіки і піклування вжити заходи щодо встановлення опіки над майном фізичної особи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зобов`язано ОСОБА_1 надати відомості про осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . ПостановленорРозгляд справи проводити за правилами окремого провадження у судовому засіданні в складі одного судді та двох присяжних, з викликом заявника та заінтересованих осіб та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 08.07.2025 року на 17:00 год в приміщенні Центрального районного суду м. Миколаєва, розташованому за адресою: м. Миколаїв, вул. Захисників Миколаєва, 41/12 (каб. № 11).

07.07.2025 року від представника заінтересованої особи Військової частини НОМЕР_1 до суду надійшли додаткові поясненя по справі в яких зазначено, що у справах зазначеної категорії поміж іншого підлягають обов`язковому з`ясуванню часові характеристики ведення воєнних дій на конкретній території України, з урахуванням даних Наказу №309. Такі висновки щодо застосування відповідних норм права викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2024 року у справі № 755/11021/22, які просить врахувати у справі в силу положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Розгляд справи просить провести за відсутності представника військової частини.

08.07.2025 року від представника заінтересованої особи Міністерства оборони України до суду надійшли додаткові поясненя по справі в яких зазначено, що Міністерство оборони України не погоджується із заявою, вважає її необґрунтованою, безпідставною та такою, що задоволенню не підлягає, з огляду на те, що станом на час розгляду даної справи Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією затверджений Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року №376 (далі - Перелік). Так, відповідно до вказаного Переліку с. Богданівка Часовоярської міської територіальної громади Донецької області відносилась, яке знаходиться поруч з с. Калинівка (місце зникнення безвісті ОСОБА_3 ) на час зникнення безвісти ОСОБА_3 до території активних бойових дій, а станом на час розгляду справи до території тимчасово окуповані російською федерацією території України, яка станом на час розгляду справи не завершилися.

Таким чином, встановлені обставини справи та той факт, що на території ймовірної загибелі ОСОБА_3 тривали активні бойові дії, а станом на час розгляду справи зазначена територія відноситься до тимчасово окупованої російською федерацією території України, яка станом на час розгляду справи не завершилися, не дають законних підстав суду для висновку про можливість оголошення ОСОБА_3 померлим до спливу строку, визначеного реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, на який посилається заявник, а відлік вказаного строку зазначений заявницею від дня зникнення безвісті ОСОБА_3 , є помилковим, оскільки в даному випадку, враховуючи висновки ВП ВС, він бере початок з дня закінчення бойових дій (тимчасової окупації), на території ймовірної загибелі останнього. Міністерство оборони України вважає що заявниця передчасно звернулася з заявою про визнання особи померлою, що виключає можливість визнання особи померлою в порядку ч. 2 ст. 46 ЦК України.

Враховуючи вище викладене, представник Міністерства оборони України просить суд відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , виконавчий комітет Миколаївської міської ради як орган опіки і піклування та Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про оголошення особи померлою.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 10.09.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання Міністерства оборони України про залишення заяви без розгляду, а також залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи -

ОСОБА_5 судове засідання заінтересовані особи - Військова частина НОМЕР_1 , виконавчий комітет Миколаївської міської ради як орган опіки і піклування, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) своїх представників не направили, виконавчий комітет Миколаївської міської ради як орган опіки і піклування та Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) письмових пояснень до суду не подали, про наявність поважних причин, які перешкоджають явці в судове засідання суду не повідомили.

23.09.2025 року заяінтересована особа ОСОБА_2 надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_1 про оголошення померлим громадянина ОСОБА_3 .

В судовому засіданні представник заявниці ОСОБА_1 - адвокат Білов І.В. вимоги заяви підтримав в повному обсязі та просив заяву задовольнити.

В судовому засіданні представник заінтересовної особи Міністерства оборони України - Єрмаоков А.В. проти задоволення заяви заперечив з підстав наведених у поясненнях та зазначив, що територія зникнення ОСОБА_3 знаходиться під окупацією, що унеможливлює його розшук, а сама заява подана передасно.

В судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_2 вимоги заяви підтримав, зазначив що незважаючи на всі вжиті заходи щодо розшуку його брата - ОСОБА_3 , такі жодних результатів не дали.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Заявниця ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з громадянином ОСОБА_3 з 06.10.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції від 06.10.1012 року, відповідний актовий запис №547.

Заочним Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.10.2016 року у справі №490/4518/16-ц, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано.

Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мають неповнолітню дитину сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження: серії НОМЕР_5 від 28.12.2012 року, авідповідний актовий запис №4404.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19.09.2024 року №263 «Солдата ОСОБА_3 , призначеного наказом командира в/ч НОМЕР_6 (по особовому складу) від 19.09.2024 року №321-РС на посаду навідника 1 розвідувального відділення розвідувального взводу в/ч НОМЕР_1 , який прибув з в/ч НОМЕР_7 , з 19.09.2024 року зарахувати до списків особового складу, на всі види забезпечення і вважати таким, що з 19.09.2024 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою і посадовим окладом згідно з тарифним розрядом 4, шпк «солдат».

04.10.2024 року заявниця ОСОБА_1 отримала сповіщення №1/2/15151 про те, що солдат ОСОБА_3 зник безвісти 03.10.2024 року в ході бойових дій, під час виконання завдань здійсненних заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації, біля с. Калинівка, Бахмутського району, Донецької області.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом зникнення безвісти ОСОБА_3 внесено відомості до ЄРДР 09.10.2024 року, №0001336. Орган досудового розслідування: Відділення поліції №1 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

Крім того, відповідно до витягу з Реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин №06 від 12.05.2025 року ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 зник на території бойових дій (під час воєнних дій). Дата набуття статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин: 10.12.2024 р.

Судом досліджено матеріали службового розслідування проведеного у військовій частині НОМЕР_1 за фактом зникнення безвісти навідника 1 розвідувального відділення розвідувального взводу військовохї частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_3 . Так, згідно рапорту командира розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 , сержанта ОСОБА_6 від 03.10.2024 за вх. №6775 стало відомо, що 03.10.2024 о 16:50 годині солдат ОСОБА_3 , навідник 1 розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 зник безвісти під час артилерійського обстрілу по СП "ПОМАРАНЧЕВИЙ 235", біля села Калинівка , Бахмутського району, Донецької області. За обставин вказаної події було втрачено майно що рахується за службою РАО, службою зв`язку, речовою службою, службою РХБ захисту.

В письмовому поясненні командир розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 , сержант ОСОБА_6 вказав, що 03.10.2024 він знаходився на ВОП "Браво " та виконував обов`язки чергового. На позиції "Мошка" знаходились солдат ОСОБА_7 та солдат ОСОБА_3 . Близько 15:00 години по радіозв`язку солдат ОСОБА_7 передав про те, що ворог почав обходити з флангів їхню позицію. Застосувати безпілотні літальні апарати для попередження просування ворога в напрямку позиції "Мошка " не вдалося. Солдат ОСОБА_7 передав по радіозв`язку про те, що до них підійшов ворог та почав проводити переговори на предмет залишення солдатом ОСОБА_7 та солдатом ОСОБА_3 позиції "Мошка". Група з радіостанцією відкотилася на 30 метрів назад. Близько 16:00 години суміжна позиція "ЮГ" передала по радіозв`язку про те, що в напрямку позиції "Мошка" пролунали автоматні черги. Після цього зв`язок із солдатом ОСОБА_7 та солдатом ОСОБА_3 припинився. Наступного дня 04.10.2024 було оглянуто територію з безпілотних літальних апаратів виявити солдата ОСОБА_7 та солдата ОСОБА_3 та слідів їхнього перебування не вдалося. Зброя закріплена за солдатом ОСОБА_7 та солдатом ОСОБА_3 втрачена та залишилась на полі бою. Солдат ОСОБА_7 та солдат ОСОБА_3 перебували в засобах індивідуального захисту (шоломі та бронежилеті) ознак алкогольного наркотичного чи токсичного сп`яніння не було.

В письмовому поясненні командир 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 , сержант ОСОБА_8 вказав, що 03.10.2024 він знаходився разом із командиром розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 , сержантом ОСОБА_6 на позиції ВОП "Браво". На позиції "Мошка", яка знаходилась поруч, перебували солдат ОСОБА_7 та солдат ОСОБА_3 . З позиції "Мошка" солдат ОСОБА_7 вийшов на зв`язок з сержантом ОСОБА_6 та передав, що до них звернулись військовослужбовці окупаційних сил та запропонували покинути дану позицію. Після чого солдат ОСОБА_7 та солдат ОСОБА_3 відійшли назад та близько 16:00 години зв`язок із групою пропав. Близько 17:00 години з позиції КСП роти "ЮГ" черговий заступник командира 3 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 , сержант ОСОБА_9 за позивним " ОСОБА_10 " передав на позицію " ОСОБА_11 " про те, що чує автоматну стрільбу в районі позиції " ОСОБА_12 ". Після доповіді оператором дрону було оглянуто територію, але тіл знайдено не було. Відомостей про подальшу долю солдата ОСОБА_7 та солдата ОСОБА_3 сержанту ОСОБА_8 не відомо. Солдат ОСОБА_7 та солдат ОСОБА_3 знаходились з засобах індивідуального захисту, ознак алкогольного наркотичного чи токсичного сп`яніння не було. Зброя та інвентарне майно солдата ОСОБА_7 та солдата ОСОБА_3 була втрачена та залишилась на полі бою.

За результатами проведення службового розслідування, встановлено та підтверджено, що зникнення безвісти навідника 1 розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_3 , згідно з вимогами ч. 3 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" сталося під час проходження служби в Збройних Силах України та пов`язана з виконанням військового обов`язку військової служби в Збройних Силах України, та не пов`язана з вчиненням солдатом ОСОБА_3 кримінального чи адміністративного правопорушення і не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Солдат ОСОБА_3 виконував бойове завдання перебуваючи в засобах індивідуального бронезахисту (шоломі та бронежилеті). Зникнення безвісті сталося за особливих обставин під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації на території Донецької області. Зникнення безвісти навідника 1 розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_2 , солдата ОСОБА_3 сталася біля села Калинівка, Бахмутського району, Донецької області, в ході бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку Збройних Сил російської федерації на території Донецької області.

Вказаний висновок відображено в наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 01.11.2024 року за №1371 "Про результати службового розслідування".

Суд зазначає, що відповідно до частин другої - четвертої статті 46 ЦК України, фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

При цьому, оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.

У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.

Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність.

Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України (другий сенат) від 18 червня 2020 року № 5-р(ІІ)/2020 принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori); «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali); «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 лютого 2023 року у справі №910/18214/19 також звертала увагу на співвідношення між загальною та спеціальною нормою. Так, спеціальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у певних випадках, визначених такою нормою права, а загальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у всіх випадках, крім тих, на які поширюється гіпотеза спеціальної норми. Тому загальна та спеціальна норми не суперечать одна одній, а встановлюють системне законодавче регулювання.

Законодавець запроваджує спеціальну цивільно-правову норму з метою конкретизації, деталізації та диференціації правового регулювання цивільних відносин в межах їх загального роду. Спеціальна норма походить від загальної і тісно з нею пов`язана.

Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні.

Приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану»).

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст. 2 зазначеного Закону України).

Відповідно до статті 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

За змістом статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України»(станом на час виникнення правовідносин у цій справі):воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень; бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння); воєнні дії - організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України; район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.

Відповідно бойові дії є однією із форм воєнних дій. Ці категорії співвідносять як ціле (воєнні дії) та частина (бойові дії). Тому воєнні дії, які законодавець згадує у частині другійстатті 46 ЦК України, не обмежуються лише бойовими діями.

Законодавець у 2018 році вніс зміни до частини другої статті 46 ЦК України, доповнивши частини другу і третю статті 46 після слів «воєнними діями» словами «збройним конфліктом».

Із пояснювальної записки до проєкту Закону про правовий статус осіб, зниклих безвісти: «Беручи до уваги триваючий збройний конфлікт на території України та його наслідки як для населення в цілому, так і для окремих осіб, найбільш доцільним є прийняття окремого закону, який визначатиме правовий статус осіб, зниклих безвісти, та забезпечуватиме правове регулювання відносин, пов`язаних з обліком цих осіб та їх розшуком, з метою максимального подолання руйнівних наслідків конфлікту».

Збройний конфлікт - це збройне зіткнення між державами (міжнародний збройний конфлікт, збройний конфлікт на державному кордоні) або між ворогуючими сторонами в межах території однієї держави, як правило, за підтримки ззовні (внутрішній збройний конфлікт) (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України від 21 червня 2018 року № 2469-VIII «Про національну безпеку України»).

Потрібно наголосити на тому, що законодавець розмежовує категорії «воєнні дії», «збройний конфлікт» і «воєнний стан». Частина друга статті 46 ЦК України послуговується категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», а не «воєнний стан». Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні.

Велика Палата Верховного Суду для з`ясування змісту припису речення другого частини другої статті 46 ЦК України «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» використовує телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норми права (постанова Верховного Суду від 11.04.2019 у справі №490/342/17).

Правова мета встановлення спеціальних строків полягає в тому, що визначені частиною другою статті 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих регіонах, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І навіть за наявності цих строків очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою. Однак саме для розв`язання таких проблем і застосовуються юридичні фікції.

Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.

Законодавець доповнив чинний ЦК України реченням другим частини другої статті 46 ЦК Українизадля врегулювання ситуацій, коли у суду є достатні істотні підстави вважати, що на основі доказів у конкретній справі фізична особа - з надзвичайно великою вірогідністю - є дійсно померлою (загиблою), і що впродовж двох років, зазначених у частині першій цієї статті, про особу не буде додаткових відомостей як про живу.

Словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України.

Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою.

Оголошення фізичної особи померлою пов`язується з виникненням у її родичів та інших заінтересованих осіб прав і законних інтересів, як-от: право на спадкування майна, отримання соціальних виплат, призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, припинення шлюбу, припинення зобов`язань, пов`язаних із такою особою, або інші матеріальні чи нематеріальні інтереси, пов`язані зі смертю цієї особи, тощо. Зазначене рішення також має важливе значення для правового статусу членів сім`ї, їх соціального забезпечення та можливості розпоряджатися майном особи, яка була оголошена померлою. Це оголошення має наслідки й для договірних зобов`язань, кредитних відносин і будь-яких інших правочинів, у яких брала участь особа, оскільки це може вплинути на вимоги кредиторів та інші правовідносини, пов`язані із зобов`язаннями.

Тому суд, зважаючи на конкретні обставини справи, повинен застосовувати норми права, які сприяють досягненню справедливого та передбачуваного результату. Правило про мінімальний шестимісячний строк дозволяє використовувати правові приписи до специфічних умов з огляду на активні бойові дії, соціальний контекст і правову невизначеність, яка виникає внаслідок збройної агресії рф.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Інше, звужувальне, тлумачення правила другого речення частини другої статті 46 ЦК Українибуло б проявом надмірного формалізму і суперечило б завданням цивільного судочинства.

Законодавець, формуючи припис речення другого частини другої статті 46 ЦК України («з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців»), після слів «шести місяців» завершив речення. Зазначене унаочнює, що правильним є таке тлумачення цього припису, що здійснюватиметься без прив`язки до моменту скасування воєнного стану, припинення воєнних дій, збройного конфлікту як такого на усій території України.

Шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.

Також Велика Палата вказала, що конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309 (далі - Наказ № 309).

У цьому Наказі №309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території.

Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 309, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України.

Даний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року по справі № 755/11021/22.

Село Калинівка Бахмутського району Донецької області входить до складу Часовоярської міської територіальної громади.

При цьому, згідно п.1 наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28.02.2025 №376 Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією зазначено дату початку бойових дій в Часовоярській міській територіальні громаді за винятком с Богданівка - 24.02.2022 року та дату завершення бойових дій - 06.08.2024 року.

У відповідності до пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.

Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", слід звернути увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті.

Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Слід зазначити, що суд не констатує смерть фізичної особи, а оголошує фізичну особу померлою у судовому порядку у разі встановлення обставин, зазначених у ч. 2 ст. 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою.

Водночас ч. 2 ст. 20 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» передбачено, якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, оголошена померлою, але її останки не знайдено, проведення розшуку не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи.

Такої правової позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 травня 2024 року у справі № 127/28463/23 (провадження № 61-4764св24 ).

Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За правилами доказування, визначеними ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

У даному випадку докази, які долучені до заяви про оголошення фізичної особи померлою та які не містять жодних суперечностей щодо обставин зникнення безвісти військовослужбовця ОСОБА_3 , дають можливість зробити вірогідне припущення про його смерть ІНФОРМАЦІЯ_4 під час артилерійського обстрілу біля села Калинівка, Бахмутського району, Донецької області, в ході бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку Збройних Сил російської федерації на території Донецької області.

Факти збройної (військової) агресії Російської Федерації відносно України, окупації частини території України, зокрема з 24.02.2022, є загальновідомими, а тому не підлягають доказуванню згідно з положеннями ч. 3 ст.82 ЦПК України. Правовий режим воєнного стану триває по теперішній час.

Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі №177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в зв`язку з тим, що з моменту зникнення безвісти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця міста Миколаєва, рнокпп НОМЕР_3 , пройшло більше шести місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, та згідно п.1 наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28.02.2025 №376 Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією зазначено дату завершення бойових дій в Часовоярській міській територіальні громаді за винятком с. Богданівка - 06.08.2024 року, так як ОСОБА_3 зник безвісти 03.10.2024 року під час артилерійського обстрілу біля села Калинівка, Бахмутського району, Донецької області, в ході бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку Збройних Сил російської федерації на території Донецької області, суд вважає за необхідне оголосити ОСОБА_3 померлим в ході бойових дій під час виконання військового обов`язку з захисту Батьківщини, місце смерті - село Калинівка, Бахмутського району, Донецької області.

З урахуванням положення частини третьої статті 46 ЦК України, суд вважає за необхідне оголосити ОСОБА_3 померлим від дня його вірогідної смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Слід зазначити, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою (ч.1 ст. 48 ЦК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 79, 81, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_1 ) заінтересовані особи: Міністерство оборони України (, місце знаходження 03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6), Військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_9 ), виконавчий комітет Миколаївської міської ради як орган опіки і піклування (, місце знаходження 54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20) та Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місце знаходження 54029, м. Миколаїв, вул. Шосейна, 11), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_10 ) про оголошення фізичної особи померлою, задовольнити.

Оголосити громадянина України ОСОБА_3 померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 , в ході бойових дій під час виконання військового обов`язку з захисту Батьківщини, місце смерті - село Калинівка, Бахмутського району, Донецької області.

Роз`яснити, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або померлою, або іншою заінтересованою особою, в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Саламатін О.В.

Присяжні: Хруль С.П.

Науменко Є.В.