Справа № 344/8484/25
Провадження № 2/344/3355/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

06 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Устинської Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, посилаючись на те, що 07.01.2025 року відповідач позичила у позивача грошові кошти в сумі 45 000 на умові спрощеного договору боргової розписки. За умовами цієї розписки відповідач позичивши грошові кошти взяла на себе зобов`язання в січні лютому 2025 року внести по 1000 грн позикодавцеві в готівковій формі, з 28 березня і до 28 грудня 2025 року відповідачка взяла на себе зобов`язання рівними частинами сплатити решту суми позичених коштів.

Надана позика була надана відповідачці без нарахування процентів, але за можливості протермінування у сплаті відповідачка погодилася на нарахування штрафу в розмірі 100 грн та щоденної пені в розмірі 50 грн., що зазначено в борговій розписці.

Позивач зазначає, що станом на 28.04.2025 року відповідачка не внесла вчасно згідно умов обов`язковий платіж в сумі 4300 грн., починаючи з 29.04.2025 року на неї накладено штраф 100 грн та щоденну пеню 50 грн, така затримка тривала 7 днів до 05 травня 2025 року. У зв`язку з чим відповідачці було вручено особисто наручно письмову вимогу про виконання нею взятих обов`язків згідно умов боргової розписки від 07.01.2025 року із повідомленням про вручення. В письмовій вимозі позивач вимагав сплатити суму обов`язкового платежу в розмірі 4300 +10 грн штрафу від 29 квітня 2025 року та нараховану пеню за протермінування в розмірі 700 грн., що в сумі дорівнювало 5 100 грн. Однак відповідачка отримавши письмову вимогу і розписавшись особисто за її отримання так і не внесла суму 5 100 грн, у зв`язку з цим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача всієї суми боргу, який станом на 14.05.2025 року становить 39 900 грн.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задоволити. Розгляд справи просив проводити без його участі, щодо заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату та час судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки не повідомила.

З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Судом встановлено, що відповідно до боргової розписки від 07.01.2025 року ОСОБА_2 засвідчує своїм підписом в даній борговій розписці факт позики грошових коштів у позикодавця ОСОБА_1 в розмірі 45 000 грн, які були позичені їй в готівковій формі.

У зв`язку з чим бере на себе зобов`язання повернути позичену суму в розмірі 45 000 грн. частинами починаючи із 28.01.2025 року в сумі 1 000 грн та 28.02.2025 року ще 1 000 грн, а решту залишку боргу 43 000 грн протягом 10 місяців починаючи із 28.03.2025 року в розмірі 4 300 грн та зобов`язується вносити щомісяця по 4 300 грн до повної виплати боргу до 28.12.2025 року. Дана боргова розписка підписується без нарахування відсотків, однак якщо позичальник не зможе вчасно сплатити свій місячний платіж то їй нараховується штраф у розмірі 100 грн і щоденна пеня за протермінування оплати в розмірі 50 грн за кожен день протермінування. ОСОБА_2 зобов`язується повертати гроші в розмірі 4 300 грн що місяця кожного 28 числа поточного місяця. У випадку неможливості вчасного внесення коштів, зобов`язується за 7 днів повідомити письмово, або іншими технічними засобами зв`язку позикодавця ОСОБА_1 про виникнення можливих ускладнень із виконанням оплати.

ОСОБА_2 підтверджено, що дана розписка написана нею особисто та підписана особисто без жодного примусу та на добровільній договірній основі. Користування коштами та виконання зобов`язань по даній борговій розписці здійснюється з підстав ст.625 та ст.629, 1047-1048 ЦК України. Доказом передачі коштів від позикодавця до позичальника є підписаний додаток №1 до цієї розписки Акт прийому-передачі грошових коштів, а доказом повного виконання зобов`язань по цій розписці є підписаний додаток №2 Акт повної оплати за розпискою. Також ОСОБА_2 . Зазначає у розписці, що якщо позичальник протермінує сплату коштів протягом 10 днів, вона розуміє і погоджується, що позикодавець ОСОБА_1 може здійснити стягнення через суд (а.с.4).

Згідно акту прийому-передачі грошових коштів ОСОБА_1 своїм підписом в даному додатку підтверджує факт передачі грошових коштів позичальнику ОСОБА_2 в сумі 45 000 грн на умовах боргової розписки від 07.01.2025 року. ОСОБА_2 своїм підписом підтверджує, що отримала грошові кошти в сумі 45 000 грн в готівковій формі на умовах боргової розписки від 07.01.2025 року (а.с.5).

Повідомленням про вручення ОСОБА_2 засвідчила своїм підписом, що отримала від ОСОБА_1 , що є позикодавцем за борговою розпискою від 07.01.2025 року письмову вимогу про сплату обов`язкового платежу за 28.04.2025 року в сумі 4 300 грн, а також штраф у сумі 100 грн та нараховану пеню за протермінування в сумі 250 грн, що разом становить 4 650 грн. Це повідомлення підписано нею особисто без примусу та є підтвердженням отримання такої письмової вимоги (а.с.6).

Письмовим повідомленням ОСОБА_1 вимагає сплатити обов`язковий платіж в сумі 4 300 грн. + штраф 100 грн + нараховану пеню яка буде на момент сплати

Актом отримання грошових коштів ОСОБА_1 своїм підписом підтвердив, що отримав від ОСОБА_2 суму в готівковій формі в розмірі 1 000 грн, які внесено 28.01.2025 року, а також 1 000 грн + 10 грн штрафу +350 грн пеня, яку внесено 07.03.2025 року, а також внесено платіж в сумі 4 300 грн + штраф 100 грн + пеня 700 грн. кошти внесено 11.05.2025.

ОСОБА_2 що є позичальником в цьому акті підтверджує своїм підписом, що передала грошові кошти позикодавцю ОСОБА_1 згідно умов прописаних в борговій розписці від 07.01.2025 року в наступних сумах і датах: 1 000 грн - 28.01.2025; 1 000 грн + 450 грн 07.03.2025; 4 300 грн + 100 грн штраф + 700 грн пеня в сумі 5100 грн - 11.05.2025 (а.с.8).

Позивачем надано суду розрахунок за борговою розпискою, відповідно до якого станом на 14.05.2025 року борг за борговою розпискою ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 становить 39 900 грн.(а.с.9).

Як зазначає позивач, відповідач свої зобов`язання по поверненню суми боргу не виконав.

Відповідно до частин першої, другої статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною першою статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім, оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу за договором позики позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Таким чином, досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.

До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 квітня 2021 року у справі № 642/4200/17 (провадження № 61-6492св19) зазначено, що тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

У постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 викладено правовий висновок, що на підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Отже розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дату отримання коштів.

Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Наявність оригіналу боргової розписки у позивача (кредитора) свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Так зазначив Верховний Суд у постановах від 16 червня 2022 року у справі № 344/17277/20 (провадження № 61-12109св21), від 7 грудня 2022 року у справі № 565/12/19 (провадження № 61-4470св22) та від 19 грудня 2022 року у справі № 754/10390/16 (провадження № 61-9032св22), від 20 березня 2023 року у справі № 724/569/20.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оригінал боргової розписки та надавши йому належну оцінку, суд встановив, що укладена сторонами розписка підтверджує не лише факт укладення такого договору, а й факт передачі позикодавцем позичальнику грошових коштів.

Відповідач ОСОБА_2 , свої зобов`язання за вказаною розпискою не виконала, грошові кошти ОСОБА_1 у визначений розпискою строк не повернула.

Відповідач жодних доказів як на підставу своїх заперечень до суду не надав. Від повернення коштів в добровільному порядку за борговою розпискою відповідач ухиляється.

Отже відповідач належним чином не виконала взяті на себе перед позивачем зобов`язання, а тому заборгованість відповідача перед позивачем за довогором позики в розмірі 39 000 грн. підтверджена належними доказами, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно приписів ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Нормою ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що позивачем доведені обставини, на які він посилається, позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, позовні вимоги підлягають до задоволення, то з відповідача слід стягнути на користь позивача 1211,20 грн. витрат по оплаті судового збору.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527, 533, 1046, 1048, 1049 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 137, 141 ЦПК України, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 - заборгованість за борговою розпискою в розмірі 39 000 (тридцять дев`ять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 - судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 06.10.2025 року.

Суддя Пастернак І.А.