Справа № 404/5808/21
Номер провадження 2/404/1515/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року Фортечний районний суд міста Кропивницького в складі:

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Коцюбі Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», про стягнення страхового відшкодування, матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», про стягнення страхового відшкодування, матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 199 544,68 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн., стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на свою користь в рахунок страхового відшкодування 130 000 грн.; стягнути з відповідачів судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування поданого позову зазначено, що позивач є власником автомобіля VOLVO S80, д.н.з НОМЕР_1 .

29 січня 2021 року о 20 год. 06 хв. на перехресті вулиць Суворова та Курганна в м. Кропивницькому відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля VOLVO S80, д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля MІТSUВІSНІ РАJЕRО, д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . В результаті вказаної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та пошкоджено огорожу житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відносно громадянина ОСОБА_3 працівниками поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 149782 від 29 січня 2021 року за ст. 124 КУпАП.

Вказані у протоколі обставини не відповідають дійсності і спростовуються наступним: ОСОБА_3 рухався по вулиці Суворова в напрямку вулиці Яновського. Під`їжджаючи до перехрестя (за 10-15 метрів) з вулицею Курганною, яка примикає до вулиці Суворова з лівої сторони, ОСОБА_3 побачив як з правої сторони, з території КДЮСШ № 2 (стадіон «Юність»), на великій швидкості виїжджає автомобіль MІТSUВІSНІ РАJЕRО, д.н.з НОМЕР_2 з яким і відбулось зіткнення. Відповідно до протоколу вказаний виїзд з території КДЮСШ № 2 (стадіон «Юність») на проїжджу частину вулиці Суворова, на думку поліцейських є перехрестям, що не відповідає дійсності.

На адвокатський запит Управління патрульної поліції в Кіровоградській області вих. №12аз/41/34/01 від 17 березня 2021 року отримано відповідь, що КДЮСШ № 2 (стадіон «Юність») розташований за адресою: АДРЕСА_2 є прилеглою територією відносно вулиці Суворова в м. Кропивницькому. Через вказану територію наскрізний проїзд відсутній. На перехресті вулиць Суворова та Курганна в м. Кропивницькому дорожня розмітка відсутня, а по вулиці Курганна, перед перехрестям з вулицею Суворова встановлено дорожній знак 2.1 «Дати дорогу».

На адвокатський запит від Комунального підприємства «Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа № 2 Міської ради міста Кропивницького» (КДЮСІІІ № 2) отримано відповідь від 29 березня 2021 р. вих. № 26, з огляду якої вбачається, що КДЮСІІІ № 2 розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером :46:368:0136 за адресою: АДРЕСА_2 .

В`їзд на територію КДЮСІІІ № 2 та виїзд з неї здійснюється зі сторони вулиці Суворова м. Кропивницький, територія КДЮСІІІ № 2 прилягає до краю проїзної частини вулиці Суворова та не призначена для наскрізного проїзду.

В`їзд/виїзд на територію КДЮСІІІ № 2 від вулиці Суворова до адміністративних будівель КДЮСІІІ № 2 не може вважатися автомобільною дорогою, вулицею (дорогою), в розумінні вимог ГІДР України, оскільки ширина асфальтного покриття розрахована для проїзду лише одного транспортного засобу та руху пішоходів, по зовнішнім краям тротуари відсутні, смуги відводу відсутні.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху: автомобільна дорога, вулиця (дорога) - частина території, зокрема в населеному пункті, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів та обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу;

перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території;

прилегла територія - територія, то прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

Таким чином, дослідивши вказані докази в їх сукупності та проаналізувавши їх з точки зору належності, достовірності та взаємозв`язку, суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда в постанові від 30 березня 2021 р. встановив факт відсутності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрив провадження у справі.

Разом з тим, фактичні обставини справи свідчать про наявність порушення ПДР України водієм автомобіля MІТSUВІSНІ РАJЕRО, д.н.з НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який виїжджаючи з прилеглої території Комунального підприємства «Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа № 2 Міської ради міста Кропивницького» на проїжджу частину вулиці Суворова в м. Кропивницький не надав переваги в русі автомобілю VOLVO S80, д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Таким чином, саме водій ОСОБА_2 порушив вимоги ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Разом з тим, із повідомлення Управління патрульної поліції в Кіровоградській області від 17 травня 2021 р. № К-232/41/34/01-2021 вбачається, що скласти відносно ОСОБА_2 відповідний адміністративний протокол за ст. 124 КУпАП не представилось можливим, але вживаються заходи щодо складення адміністративного протоколу відносно ОСОБА_2 , з метою притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Сам по собі факт не притягнення винної особи до адміністративної відповідальності не може бути підставою для звільнення її від цивільної відповідальності.

Згідно експертного висновку № 15-21 від 03 червня 2021 року, ринкова вартість автомобіля VOLVO S80, д.н.з НОМЕР_1 становить 710350 грн. 83 коп.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля VOLVO S80, д.н.з НОМЕР_1 , станом на момент проведення дослідження становить 687 900 грн. 86 коп.

Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників, що підлягають заміні становить 326844 грн. 68 коп.

Вартість матеріального збитку завданого власнику майна становить 326844 грн. 68 коп.

Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», поліс ОСЦПВВНТЗ № 200001978, яким встановлено максимальну суму страхового відшкодування в розмірі 130 000 грн., відповідно вказана сума підлягає стягненню з відповідача - 2.

Вказана подія ДТП була зареєстрована в ПрАТ «СК «ВУСО» за № 2100459, разом з тим на заяву про виплату відшкодування позивач відповіді не отримала.

Таким чином, з відповідача - 1 на користь позивача, підлягає стягненню сума матеріальних збитків завданих власнику автомобіля, а саме різниця між сумою матеріального збитку і страховою виплатою, а саме 196844 грн. 68 коп. (326844,68 грн. -130000,00 грн. = 196844,68 грн.).

Крім того, з відповідача - 1 на користь позивача підлягає стягненню витрати на проведення виконання експертної оцінки транспортного засобу від 03 червня 2021 р. № 15-21, вартість виконаних робіт складає 2700 грн.

Вважає, що оскільки саме внаслідок неправомірних дій відповідача 1, який на відповідній правовій підставі використовував забезпечений транспортним засобом (мав посвідчення водія на право керування транспортним засобом і реєстраційний документ на транспортний засіб), майну позивача було завдано шкоди, а тому така шкода в повному обсязі підлягає відшкодуванню як винуватцем ДТП так і страховою компанією, з якою укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Вказано, що позивач також зазначав моральних страждань, які полягають у душевних стражданнях пережитими позивачем у зв`язку із самим фактом дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача - 1; моральним незадоволенням від неможливості вести активний спосіб життя у зв`язку із пошкодженням - ТЗ; моральними страждання, оскільки позивач був вимушений докладати непередбачувані зусилля для захисту своїх прав і для їх відновлення; моральними стражданнями пов`язаними із пошкодженням, належного позивачу транспортного засобу та тривалістю відновлення своїх майнових прав.

Таким чином, між винними діями відповідача - 1 та негативними наслідками, які настали для позивача існує причинний зв`язок, а тому позивач переніс і продовжує переносити моральні страждання і має право на звернення до суду з позовом про стягнення моральної шкоди.

Осягнути в повній мірі рівень моральних страждань, пов`язаних з пошкодженням майна в наслідок ДТП, а тим більше оцінити в грошовому виразі надзвичайно важко. Однак, враховуючи всі перелічені вище фактори, заподіяну моральну шкоду можна оцінити у розмірі 50 000 грн.

Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача 1 матеріальна шкода у розмірі 199 544,68 грн. (196 844,68 + 2700) та 50 000 грн. моральної шкоди, з відповідача 2 підлягає стягненню 130 000 грн. страхове відшкодування.

Ухвалою судді від 17 серпня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

10 січня 2022 року до суду від представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» надійшов відзив на позовну заяву. Вказано, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_2 (страхувальник) було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 200001978 за яким, страховик взяв на себе зобов`язання у випадку настання страхової події відшкодувати завдану страхувальником шкоду життю, здоров`ю та майну третіх осіб при експлуатації забезпеченого транспортного засобу марки MІТSUВІSНІ РАJЕRО, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 .

Згідно умов даного договору, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю складає 260 000,00 грн.; за шкоду заподіяну майну - 130 000,00 грн.; франшиза - 0,00 грн.

В період дії вищевказаного договору, а саме: 29 січня 2021 року в м. Кропивницькому сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу VOLVO S80, д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу марки MІТSUВІSНІ РАJЕRО, д.н.з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок вищезазначеної ДТП транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень.

Водночас, за фактом вищезазначеного ДТП співробітниками патрульної поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 149782 за ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_3 .

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда по справі № 404/790/21 від 30 березня 2021 року провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , заст. 124 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 (власниця транспортного засобу VOLVO S80, д.н.з НОМЕР_1 ) звернулась до суду з позовною заявою, оскільки вважає, що у зв`язку з тим, що вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП відсутня, то (з урахуванням того, що учасників ДТП було двоє) винуватість у настанні ДТП автоматично покладається на другого учасника - ОСОБА_2 .

Вважає таке обґрунтування дещо обмеженим та таким, що суперечить вимогам чинного законодавства, порушує принцип презумпції невинуватості, закріплений статтею 62 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 11 Загальної декларації прав людини та статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Вказано, що страховик здійснює виплату страхового відшкодування у зв`язку із заподіянням шкоди майну лише у разі наявності усіх елементів цивільно-правової відповідальності.

В той же час, у разі відсутності хоча б одного з елементів цивільної правової відповідальності у страховика не виникає обов`язку зі сплати страхового відшкодування на підставі п.32.1 ст. 32 спеціального Закону.

Разом з тим, звертаючись з позовною заявою ОСОБА_1 жодним чином не доведено: протиправну поведінку ОСОБА_2 ; причинний зв`язок між протиправною поведінкою ОСОБА_2 та заподіяною шкодою; вину ОСОБА_2 у настанні ДТП.

Позивач звертаючись з позовною заявою до суду зазначає, що фактичні обставини справи вказують, що в діях ОСОБА_2 вбачається порушення ПДР України, проте на підтвердження своїх доводів не було надано жодного доказу.

Водночас, відповідно до чинного законодавства України, доказом вини заподіювача шкоди є постанова суду про притягнення такої особи до адміністративної відповідальності або вирок суду про притягнення такої особи до кримінальної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

В даному випадку цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу MІТSUВІSНІ РАJЕRО, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 не настає, а тому обов`язку сплатити страхове відшкодування у ПрАТ «СК «ВУСО» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 200001978, не виникає.

ПрАТ «СК «ВУСО» категорично не погоджується з експертним висновком № 15-21 від 21 червня 2021 року поданий позивачем та вважає його неналежним та недопустимим доказом з огляду на наступне.

По-перше, у п. 4 Розділу 7 експертного висновку вказано наступне: «Вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ марки VOLVO S80, д.н.з НОМЕР_1 визначається такою, як сума вартості відновленого ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ Сврз та величини ВТВ станом на момент проведення експертної оцінки 03 червня 2021 р. складає 326 844,68 грн.»

Тобто, аналізуючи зміст п. 4 розділу 7 експертного висновку можна дійти до висновку, що експерт визначав вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу на дату виконання дослідження, про те це є порушення чинного законодавства. Дані твердження ПрАТ «СК «ВУСО» підтверджуються наступним.

Постановою КМУ № 1440 від 10 вересня 2003 року було затверджено Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» (надалі - Національний стандарт № 1).

Відповідно до абз.2 п. 32 Національний стандарт №1, для застрахованого майна, подібного до майна, що продається (купується) на ринку, оцінка розміру ймовірного страхового відшкодування проводиться виходячи з характеристики майна на дату заподіяння збитків до настання страхового випадку шляхом розрахунку прямих збитків.

Отже, страховик здійснює страхове відшкодування не на дату здійснення оцінки та/або на дату звернення до страховика, а на дату заподіяння збитків, що в даному випадку є ДТП.

Враховуючи вищезазначену обставину, а саме: визначення вартість матеріального збитку на час виконання дослідження, а не на дату ДТП даний висновок складено з порушенням порядку встановленого законом, а отже, суд не може брати його до уваги.

По-друге, згідно розділу 1 експертного висновку: «дата експертизи/ дата огляду 03 червня 2021 року та 11 червня 2021 року».

Звертаємо увагу суду, що дата складання ремонтної калькуляції № НОМЕР_1 03 червня 2021 року.

В той же час, згідно аркушу 4 ремонтної калькуляції № НОМЕР_1 від 03 червня 2021 року поточні ціни на складникові частини КТЗ вказані станом на 10 червня 2021 року.

Водночас, стає незрозумілим та навіть дивним як експерту ФОП ОСОБА_4 03 червня 2021 року були вже відомі ціни на складникові частини КТЗ, які будуть через тиждень.

Вважає, що експертний висновок № 15-21 від 21 червня 2021 року складено з грубим порушеннями норм законодавства та з урахуванням ст. 77, 78 ЦПК України даний доказ не може бути взятий до уваги судом при вирішенні спору в даній справі.

Просив розгляд справи здійснювати за його відсутності.

Ухвалою суду від 15 травня 2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні.

Представник позивача, адвокат Кричун Ю.А. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.

Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» просив суд здійснювати розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

За правилом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Судом установлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є власником автомобіля VOLVO S80, д.н.з НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

З постанови судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 березня 2021 року у справі № 404/790/21 вбачається, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 149782 від 29 січня 2021 року о 20 год. 06 хв. ОСОБА_3 керував транспортним засобом VOLVO S80, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Кропивницькому по вул. Суворова, при виїзді на перехрестя з вул. Курганна, не надав переваги в русі транспортному засобу Mitsubishi Pajero, реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , який рухався з правого боку по вул. Курганній та скоїв з ним зіткнення. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушено вимоги п.16.2 Правил дорожнього руху України та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Провадження в справі відносно ОСОБА_3 про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаних адміністративних правопорушень.

Як було встановлено судом, обставини події дорожньо-транспортної пригоди, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, належним чином не відображають, якими саме конкретними діями водій ОСОБА_3 порушив вимоги пунктів 16.12 Правил дорожнього руху України, що в подальшому призвело до виникнення дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, схема дорожньо-транспортної пригоди, долучена до вищевказаного протоколу, не дає чіткої та повноцінної можливості уявити та зрозуміти, в чому саме полягало порушення водієм ОСОБА_3 Правил дорожнього руху України, що в подальшому призвело до ДТП.

Крім того, зі схеми ДТП вбачається розташування автомобілів на проїжджій смузі після ДТП, а також характер та локалізація отриманих пошкоджень автомобілів фактично жодним чином не вказує на наявність факту беззаперечної вини ОСОБА_3 у виникненні дорожньо-транспортної пригоди.

Інших доказів на підтвердження вини останнього суду не надано.

Як зазначає представник позивача, суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда у постанові від 30 березня 2021 року встановив факт відсутності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрив провадження у справі. Однак, на його думку фактичні обставини справи свідчать про наявність порушення ПДР України водієм автомобіля Mitsubishi Pajero, ОСОБА_2 , який виїжджаючи з прилеглої території КП «КДЮСШ № 2» Міської ради міста Кропивницького» на проїжджу частину вулиці Суоврова в м. Кропивницький не надав перевагу в русі автомобілю VOLVO, під керуванням ОСОБА_3 . Таким чином, саме водій ОСОБА_2 порушив вимоги ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Управління патрульної поліції в Кіровоградській області повідомило, що КДЮСШ №2 (стадіон «Юність») розташований за адресою: АДРЕСА_2 є прилеглою територією відносно вулиці Суворова в м. Кропивницькому. Через вказану територію наскрізний проїзд відсутній. На перехресті вулиць Суворова та Курганна в м. Кропивницькому дорожня розмітка відсутня, а по вулиці Курганна, перед перехрестям з вулицею Суворова встановлено дорожній знак 2.1 «Дати дорогу».

КДЮСІІІ № 2 повідомлено, що КДЮСІІІ № 2 розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером :46:368:0136 за адресою: АДРЕСА_2 .

В`їзд на територію КДЮСІІІ № 2 та виїзд з неї здійснюється зі сторони вулиці Суворова м. Кропивницький, територія КДЮСІІІ № 2 прилягає до краю проїзної частини вулиці Суворова та не призначена для наскрізного проїзду.

В`їзд/виїзд на територію КДЮСІІІ № 2 від вулиці Суворова до адміністративних будівель КДЮСІІІ № 2 не може вважатися автомобільною дорогою, вулицею (дорогою), в розумінні вимог ГІДР України, оскільки ширина асфальтного покриття розрахована для проїзду лише одного транспортного засобу та руху пішоходів, по зовнішнім краям тротуари відсутні, смуги відводу відсутні.

Із повідомлення Управління патрульної поліції в Кіровоградській області від 17 травня 2021 р. № К-232/41/34/01-2021 вбачається, що скласти відносно ОСОБА_2 відповідний адміністративний протокол за ст. 124 КУпАП не представилось можливим, але вживаються заходи щодо складення адміністративного протоколу відносно ОСОБА_2 , з метою притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

З метою розрахунку нанесеного матеріального збитку, на замовлення позивача було проведено оцінку КТЗ.

Згідно експертного висновку № 15-21 від 03 червня 2021 року, ринкова вартість автомобіля VOLVO S80, д.н.з НОМЕР_1 становить 710350 грн. 83 коп. Вартість відновлювального ремонту автомобіля VOLVO S80, д.н.з НОМЕР_1 , станом на момент проведення дослідження становить 687 900 грн. 86 коп. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників, що підлягають заміні становить 326844 грн. 68 коп. Вартість матеріального збитку завданого власнику майна становить 326844 грн. 68 коп.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», поліс ОСЦПВВНТЗ № 200001978, яким встановлено максимальну суму страхового відшкодування в розмірі 130 000 грн..

Вказана подія ДТП була зареєстрована в ПрАТ «СК «ВУСО» за № 2100459.

Позивачем пред`явлено позов до ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на підставі того, що сам по собі факт не притягнення винної особи до адміністративної відповідальності не може бути підставою для звільнення її від цивільної відповідальності, а відтак, на думку позивача, у відповідачів виник перед ним обов`язок відшкодувати спричинену шкоду.

Згідно ч. 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Для настання деліктної відповідальності за статтями 1166, 1167 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Статтею 1187 ЦК України передбачені підстави і порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, частиною першої цієї статті встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною другої статті встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об`єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статей 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Суд зауважує, що у встановленому законом порядку позивачем не доведено вину ОСОБА_2 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та заподіянні матеріальних збитків, оскільки суду не надано доказів, якими б було встановлено вину останнього у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та/або заподіянні збитків (протокол про адміністративне правопорушення, схема місця дорожньо-транспортної пригоди, опис пошкоджень, або інші письмові докази, експертні висновки, покази свідків).

Клопотань про витребування таких доказів, заяв про допит свідків, призначення експертиз до суду не надходило.

Суд відхиляє доводи позивача викладені у позовній заяві щодо наявності вини відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, адже зазначені доводи є лише припущеннями позивача, які не підтверджені жодними належними доказами.

Верховний Суд у постанові від 25 лютого 2025 року у справі № 712/3111/23 висловив правову позицію, відповідно до якої у разі ненадання позивачем належних та допустимих доказів вини відповідача у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди, позовні вимоги про відшкодування майнової та моральної шкоди, а також про стягнення страхового відшкодування є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Суд зазначив, що питання про винуватість чи невинуватість відповідача не було вирішено, а позивач не довів наявність протиправності діяння відповідача, факту завдання шкоди, причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням, а також вини відповідача в її заподіянні, що виключає можливість задоволення позовних вимог.

Суд відхиляє як доказ обставин дорожньо-транспортної пригоди, постанову судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 березня 2021 року у справі №404/790/21, оскільки відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Дана справа стосувалась вирішення питання про наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП в діях громадянина ОСОБА_3 , провадження у справі закрито.

Так як, вказана справа не стосувалась відповідача, то встановлені судом факти не є обов`язковими при розгляді даної справи.

Таким чином, враховуючи те, що вина відповідача ОСОБА_2 позивачем не доведена та не підтверджена належними доказами, позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди та стягнення страхового відшкодування із страховика є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Оскільки вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною від вимоги про відшкодування матеріальної шкоди з відповідача ОСОБА_2 , а позивачем, в свою чергу, не доведено протиправності діяння відповідача, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням ОСОБА_2 та вини останнього в її заподіянні, а тому правових підстав для задоволення позову в цій частині також немає.

Отже, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, суд, на підставі ст. 141 ЦПК України, відмовляє позивачу в задоволенні вимог щодо відшкодування судових витрат.

Керуючись ст. 12, 13, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. 22, 1166, 1187, 1188 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», про стягнення страхового відшкодування, матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП не встановлено.

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО», місцезнаходження: 03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31, .

Повний текст судового рішення складено 03.10.2025 року.

Суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького Н. Ю. Іванова