Справа № 345/2363/25
Провадження № 22-ц/4808/1412/25
Головуючий у 1 інстанції Кулаєць Б. О.
Суддя-доповідач Барков В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Баркова В. М.,

суддів: Василишин Л. В.,

Максюти І. О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Цокало Тетяни Михайлівни на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29 липня 2025 року у складі судді Кулаєць Б. О., ухвалене у м. Калуші Івано-Франківської області, у справі за позовом ТОВ «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року позивач ТОВ «Юніт Капітал» пред`явило до відповідачки ОСОБА_1 позов про стягнення кредитної заборгованості. Позовні вимоги були мотивовані тим, що 22 січня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 00-9572196 у формі електронного документа з використанням електронного підпису шляхом введення одноразового ідентифікатора. На виконання умов кредитного договору 22 січня 2024 року первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «Платежі Онлайн» на платіжну картку № НОМЕР_1 , що в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідачка прийняла пропозицію кредитодавця.

17 грудня 2024 року між первісним кредитором та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 17122024-МК/Онлайн, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором на загальну суму 36 303,45 грн.

В свою чергу, 02 квітня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» за договором факторингу №020425-У право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором.

Посилаючись на те, що відповідачка ОСОБА_1 належним чином не виконала свого зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, позивач ТОВ «Юніт Капітал» просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №00-9572196 від 22 січня 2024 року у розмірі 36 303,45 грн., з яких: 8 222,50 грн. заборгованість за тілом кредиту та 28080,95 грн. - заборгованість за відсотками. Також просив стягнути з відповідачки судові витрати, а саме 2 422,40 грн. сплаченого судового збору та 7 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29 липня 2025 року позов ТОВ «Юніт Капітал» задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал»» заборгованість за кредитним договором №00-9572196 від 22 січня 2024 року у розмірі 31 589,60 грн., з яких: 7 150,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 23 364,10 грн. заборгованості за відсотками та 1 072,50 грн. заборгованості за комісією.

У апеляційній скарзі на зазначене рішення суду в частині здійснення судом першої інстанції перерахунку процентів за користування кредитом представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Цокало Т. М., посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення обставини, які мають значення для справи, просила рішення суду змінити в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 00-9572196 від 22 січня 2024 року шляхом зменшення процентів за користування кредитом, які підлягають до стягнення, з 23 364,10 грн. до 973,69 грн., а також зменшити загальний розмір заборгованості з 31 589,60 грн. до 9 196,19 грн. Крім того, просить стягнути з позивача на свою користь понесені нею судові витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 6 380,10 грн., сплачений в апеляційному суді судовий збір у розмірі 2 575,86 грн. та витрати на правничу допомогу в апеляційному суді у розмірі 3 000 грн.

Представник відповідачки вказує на те, що кредитний договір № 00-9572196 було укладено 22 січня 2024 року, тобто після набрання чинності змін до ЗУ «Про споживче кредитування», а тому проценти повинні бути нараховані у розмірі, що не перевищує 1% в день. Водночас, позивач не привів умови кредитного договору у відповідність до ЗУ «Про споживче кредитування» в частині нарахування процентів та нараховував їх за денною процентною ставкою 2,47% день, що суперечить вищенаведеним нормам чинного законодавства.

Представник ОСОБА_1 вважає, що умови кредитного договору, а саме п. 1.4.1, п.1.6.1, які враховують стандартну денну процентну ставку з перевищенням 1% в день є нікчемними.

З урахуванням нікчемності пунктів Договору позики, якими денна процентна ставка встановлена з порушеннями Закону України «Про споживче кредитування», сторона відповідача вважає, що проценти повинні бути нараховані на рівні облікової ставки НБУ за відповідний період.

Навівши власний розрахунок по відсотках за офіційною обліковою ставкою НБУ за період з 22 січня 2024 року по 16 січня 2025 року, представник відповідачки ОСОБА_1 вважає, що загальний розмір відсотків за користування кредитними коштами повинен становити 973,69 грн.

Не надано судом першої інстанції належної оцінки роз`ясненню НБУ щодо застосування Закону № 3498-ІХ, а також п. 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», зокрема того, що на підставі ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом № 3498-ІХ, тобто з 21 серпня 2024 року, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», не може перевищувати 1%.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Юніт Капітал» доводи апеляційної скарги заперечує, рішення суду вважає законним та обґрунтованим, а тому просить у задоволенні апеляційної скарги представника ОСОБА_1 відмовити, а рішення суду залишити без змін.

Додатково представник позивача зазначає, що підписавши кредитний договір, позичальник надав свою згоду на сплату усіх зазначених у них платежів (процентів та винагороди), які були визначені за взаємною згодою сторін та недійсними не визнані. Нарахування відсотків за користування кредитом відображені в наданому розрахунку відбувались згідно з погодженими умовами Кредитного договору № 00-9572196 від 22 січня 2024.

Разом з тим, зауважує, що відповідно Закону України «Про споживче кредитування» Первинний кредитор мав право нараховувати відсотки у розмірі 1,47% до 20 серпня 2024 року. Отже, ТОВ «Макс Кредит» здійснювали нарахування, не порушуючи чинного законодавства на той час.

На думку представника позивача вартість виконаних представником ОСОБА_1 робіт є завищеною, не відповідає критеріям обґрунтованості та розумності їх розміру у розумінні приписів частини третьої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, не є співмірною зі складністю справи, а відтак відповідні витрати підлягають перерозподілу з урахуванням вимог вищезазначеної норми.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 ст. 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи категорію справи та ціну позову, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29 липня 2025 року оскаржується в частиністягнення з відповідачки процентів за користування кредитом у розмірі 23 364,10 грн. В іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому апеляційний суд відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в оскаржуваній частині. В частині стягнення тіла кредиту та комісії за вказаним договором рішення суду не оскаржується та не є предметом апеляційного перегляду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Цокало Т. М. необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене судом першої інстанції в оскарженій частині вищезазначеним вимогам відповідає.

Частково задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал», суд першої інстанції прийшов до висновків, що у зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору щодо повернення кредитних коштів у відповідачки ОСОБА_1 виникла заборгованість в розмірі 31 589,60 грн., з яких: 7 150 грн. заборгованості за тілом кредиту, 23 364,10 грн. заборгованості за відсотками та 1 072,50 грн. заборгованості за комісією. Перерахунок відсотків за користування кредитними коштами, які підлягають стягненню з відповідачки ОСОБА_1 суд першої інстанції здійснював з урахуванням пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», яким передбачено розмір денної процентної ставки впродовж перехідного періоду з дня набрання чинності Законом України «Про внесення зміндо деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено і жодною із сторін не оспорюється, що 22 січня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 00-9572196 на суму 7 150 грн. зі строком дії кредитної лінії (строк кредитування) 360 календарних днів та кінцевим терміном повернення 16 січня 2025 року.

Відповідно до п.п. 1.4.1 договору стандартна процента ставка складає 2,47 (два цілих 47 сотих) % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах Строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3. цього договору (за виключенням строку кредитування, коли позичальник має право на використання Зниженої процентної ставки).

Згідно з п.п. 1.4.2 договору знижена процентна ставка становить 1,48 (один цілих 48 сотих) % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається Позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за першою Періодичною датою оплати процентів, визначеною п.1.3.1. цього Договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно протягом 25 днів користування кредитом поспіль, починаючи з першого дня користування кредитом (дати видачі кредиту) протягом строку кредитування, зазначеного в пункті 1.3. цього Договору.

Згідно з інформаційною довідкою від 23 грудня 2024 року ТОВ «Платежі Онлайн», 22 січня 2024 року на платіжну картку № НОМЕР_1 було перераховано кошти у розмірі 7 150,00 грн. (а.с. 19-20).

На виконання ухвали суду про витребування доказів АТ КБ «ПРИВАТБАНК» скерувало на адресу суду лист, в якому зазначило, що рахунок № НОМЕР_2 належить ОСОБА_1 та 22.01.2024 на вказаний рахунок надійшли кошти у розмірі 7150,00 грн., що підтверджується випискою за договором б/н за період з 22.01.2024 по 27.01.2024 (а.с. 125-126).

17 грудня 2024 року між первісним кредитором та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 17122024-МК/Онлайн, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором на загальну суму 36 303,45 грн. (а.с. 23-28).

В свою чергу, 02 квітня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» за договором факторингу №020425-У право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором. від 22 січня 2024 року на суму 36 303,45 грн., що підтверджується витягом з реєстру боржників (а.с. 29-31).

З виписки з особового рахунку ОСОБА_1 за договором № 00-9572196 від 22 січня 2024 року встановлено, що загальний розмір заборгованості за кредитним договором за період з 02 квітня 2025 року по 07травня 2025 року складає 36 303,45 грн., з яких: 8 222,50 грн. заборгованості за тілом та 28 080,95 грн. заборгованості за відсотками (а.с. 21), що також підтверджується детальним розрахунком заборгованості, згідно з яким нарахування відсотків здійснювалося за період з 22 січня 2024 року по 28 червня 2024 року, а тіло кредиту визначено в розмірі 7150,00 грн., комісія в сумі 1072,50 грн. (а.с. 22).

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна процентна ставка має бути не більше 2,5%, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5%, а з 21 серпня 2024 року не більше 1%.

Розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, однак вони повинні узгоджуватися із нормами Закону.

У справі, що переглядається договір кредитної лінії № 00-9572196 укладений 22 січня 2024 року строком на 360 календарних днів та кінцевим терміном повернення 16 січня 2025 року.

Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року набрав чинності 24 грудня 2023 року. Отже, до вказаних правовідносин слід застосовувати норми вищезазначеного закону.

Позивачем у позовних вимогах встановлено період нарахування відсотків за користування кредитом з 22 січня 2024 року по 28 червня 2024 року, що становить 159 днів, тобто в межах погодженого сторонами строку кредитування. Даний період нарахування відсотків жодною із сторін не оспорюється.

Умовами укладеного між сторонами кредитного договору, зокрема п. 1.4.1. встановлена стандартна процентна ставка за кредитом в день 2,47%, а п. 1.4.2. встановлена знижена процентна ставка за кредитом в день 1,48%.

Аналізуючи вищезазначені умови укладеного між сторонами кредитного договору в частині нарахування відсотків за користування кредитом, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив, що розмір нарахованої позивачем процентної ставки 2,47% за період з 22 січня 2024 року по 21 квітня 2024 року (91 день) узгоджується з Прикінцевими та Перехідними положеннями Закону України «Про споживче кредитування», а тому прийшов до вірного висновку, що розмір заборгованості за відсотками за вказаний період становить 16 071,10 грн. (7 150 грн. х 2,47% х 91 день).

Правильним також є висновок суду першої інстанції стосовно нарахування заборгованості за відсотками за період з 22 квітня 2024 року по 28 червня 2024 року (68 днів), зокрема відсоткова ставка у цей період згідно положень закону становить 1,5% на день та заборгованість за процентами за вказаний період складає 7 293 грн. (7 150 грн. х 1,5% х 68 днів).

Таким чином апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, що загальний розмір заборгованості відповідачки за відсотками за вказаним кредитним договором становить 23 364,10 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що після набрання чинності змін до ЗУ «Про споживче кредитування» проценти за вказаним кредитним договором повинні бути нараховані у розмірі, що не перевищує 1% в день апеляційний суд відхиляє та вважає такими, що зводяться лише до особистого тлумачення скаржницею закону на власну користь.

З огляду на вищезазначене наведений представником скаржниці ОСОБА_1 розрахунок відсотків за користування кредитом не відповідає вимогам п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».

На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. При вирішенні вказаної справи судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29 липня 2025 року в оскаржуваній частині, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то апеляційний суд не здійснює перерозподіл судових витрат у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Цокало Тетяни Михайлівни залишити без задоволення.

Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 жовтня 2025 року.

Судді В. М. Барков

Л. В. Василишин

І. О. Максюта