ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

01 жовтня 2025 року м. Херсон

Єдиний унікальний номер справи: 766/4937/25

Номер провадження: 22-ц/819/1075/25

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) - Радченка С.В.

суддів: Базіль Л.В., Приходько Л.А.

секретар: Олійник К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 15 липня 2025 року, постановлену під головуванням судді Ус О.В., в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Дмитра Сергійовича, заінтересована особа: Акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль»,

встановив:

Короткий зміст вимог і ухвали суду першої інстанції

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на неправомірні дії приватного виконавця в якій просила поновити строк на звернення до суду із скаргою, скасувати постанову приватного виконавця Манікіна Д.С. від 28.08.2024 року про відкриття виконавчого провадження №75917839, закрити виконавче провадження; зобов`язати приватного виконавця припинити стягнення основної суми винагороди в розмірі 2908,49 грн. відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження». В обґрунтування скарги вказала, що вважає постанову про відкриття виконавчого провадження незаконною, оскільки виконавче провадження, на її думку відкрито на підставі виконавчого листа у якого закінчився строк на його пред`явлення. Позовні вимоги стосуються стягнення заборгованості за період з лютого 1998 року по листопад 2020 року, що виходить за межі строку позовної давності. Постанову про відкриття виконавчого провадження вона не отримувала, про її існування дізналася під час підготовки її квартири до продажу.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15 липня 2025 року провадження за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця за вимогами про припинення нарахування основної винагороди закрито. У задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду від 15 липня 2025 року скасувати та задовольнити її скаргу.

Скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, в порушення норм процесуального права, не в повній мірі дослідив доводи скарги.

У письмовому відзиві, який надійшов на адресу апеляційного суду від представника АТ «Херсонська Теплоелектроцентраль», останній просить відхилити доводи апеляційної скарги та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Встановлені судом обставини справи та позиція апеляційного суду

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області (головуючий суддя Ус О.В.) від 23.12.2021 року у справі №766/21145/20 задоволено позов Акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію та стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "Херсонська теплоелектроцентраль" заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з лютого 1998 року по листопад 2020 року в розмірі 26982 грн. 95 коп. та судовий збір в розмірі 2102 грн. 00 коп. Рішення набрало законної сили 03.02.2022 року.

На виконання вказаного рішення 31.07.2024 року видано виконавчий лист.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Д.С. від 28.08.2024 року відкрито виконавче провадження №75917839 з примусового виконання виконавчого листа №766/21145/20 виданого 31.07.2024 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Херсонська теплоелектроцентраль" заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з лютого 1998 року по листопад 2020 року в розмірі 26982 грн. 95 коп. та судовий збір в розмірі 2102 грн. 00 коп. Копія постанови була направлена боржнику за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Д.С. від 28.08.2024 року визначено для ОСОБА_1 загальну суму мінімальних витрат в розмірі 415,00 грн.

Відповідно до положень статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження…, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що приватним виконавцем Манікіним Д.С. копію постанови про відкриття виконавчого провадження було надіслано за адресою боржниці, яка була зазначена у виконавчому листі, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Також колегією суддів не приймаються доводи апеляційної скарги, щодо не вирішення судом першої інстанції обставин незаконності стягнення приватним виконавцем винагороди за здійснення виконавчих дій.

За змістом частини першої та другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, закон відносить до справ адміністративної юрисдикції спори, крім іншого, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця про стягнення витрат виконавчого провадження.

У постановах від 18 грудня 2019 року у справі № 759/15553/14-ц (провадження № 14-579цс19) та від 19 лютого 2020 року у справі № 382/389/17 (провадження № 11-1009апп19) Велика Палата Верховного Суду виклала правові висновки, згідно з якими імперативним правилом частини другої статті 74 Закону врегульовано, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

У постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 229/1026/21 (провадження № 14-205цс21) Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи частину другу статті 74 Закону з огляду на принципи визначення юрисдикції спорів, пов`язаних з виконанням виконавчих документів, виснувала, що оскарження рішень, дій або бездіяльності державних, приватних виконавців, посадових осіб органів державної виконавчої служби в процедурі виконання рішень судів, за винятком рішень щодо виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, здійснюється до суду, який ухвалив судове рішення. Оскарження рішень, дій або бездіяльності державних, приватних виконавців, посадових осіб органів державної виконавчої служби в процедурі виконання рішень інших органів, у тому числі щодо виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні, здійснюється до судів адміністративної юрисдикції.

У постанові від 11 вересня 2024 року у справі № 310/2210/21 (провадження № 14-82цс24) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що спір щодо оскарження постанови виконавця про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Такий спір не є спором учасників приватноправових відносин, виконавець під час прийняття постанови про визначення розміру додаткових витрат не був у приватноправових відносинах із заявником.

Отже, практика щодо того, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори щодо оскарження постанов виконавця про стягнення витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, зокрема й судом якої юрисдикції, вони видані, є послідовною і сталою.

Суд першої інстанції, урахувавши вказане та сталу практику Верховного Суду, дійшов правильного висновку, що скарга ОСОБА_1 у частині стягнення основної винагороди виконавця підлягає закриттю.

Щодо доводів заявниці про порушення строків пред`явлення виконавчого листа до виконання та закінчення строку позовної давності щодо пред`явлених до неї позовних вимог, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який зазначив, що у відповідності до ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на день відкриття виконавчого провадження) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Рішення суду у справі №766/21145/20, за яким з боржника були стягнуті кошти на користь стягувача, набрало законної сили 03.02.2022 року, виконавчий лист виданий судом 31.07.2024 року та пред`явлений стягувачем до примусового виконання 16.08.2024 року, тобто в межах визначених ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строків.

Посилання заявниці скарги не те, що вона не була належним чином повідомлена про розгляд справи №766/21145/20; що вказаним рішенням стягнута заборгованість поза межами строків позовної давності; що вона не єдина власниця майна - судом не можуть бути прийняті до уваги в межах розгляду скарги на дії приватного виконавця, оскільки вказані обставини підлягають дослідженню в межах розгляду справи №766/21145/20. Заявниця не позбавлена можливості звернутися до суду із заявою про перегляд заочного рішення у справі №766/21145/20.

Будь-яких інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, апелянтом не наведено. Доводи апелянта були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування або зміни відсутні.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 15 липня 2025- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, у випадках передбачених ст.389 ЦПК України, у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий С.В. Радченко

Судді Л.В. Базіль

Л.А. Приходько