Справа № 694/1086/25 Провадження №2/694/836/25
У Х В А Л А

29.09.2025 року м.Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Смовж О.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Тимошенко Н.В.,

представника позивача адвоката Гончар Л.В.,

представника відповідача адвоката Коротюка М.Г.,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Зуєва Наталія Василівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Олефір Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернувся до Звенигородського районного суду Черкаської області із зазначеним позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 23 червня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Зуєва Наталія Василівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Олефір Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, з повідомленням (викликом) сторін.

14.08.2025 представником відповідача Коротюком М.Г. подано письмове клопотання про передачу матеріалів справи за правилами виключної підсудності до Вишгородського районного суду Київської області, вмотивоване тим, що оспорюваний виконавчий напис складено приватним виконавцем Зуєвою Н. В. 11.04.2025 за реєстровим № 20 у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 умов попереднього договору від 24.01.2022 № 27 купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . На думку позивача, спір у даній справі виник стосовно виконання умов попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та має розглядатись за місцезнаходженням нерухомого майна (відповідно до частини першої статті 30 ЦПК України) за правилами виключної підсудності.

В судовому засіданні представник відповідача Коротюк М.Г. підтримав подане клопотання.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення даного клопотання, зазначивши, що у даному випадку застосовуються правила альтернативної, а не виключної підсудності.

Суд, вивчивши клопотання, дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши учасників судового розгляду, дійшов висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Поняття підсудності у цивільному судочинстві - це розмежування компетенції між окремими ланками судової системи та між судами однієї ланки щодо розгляду цивільних справ. Підсудністю фактично є визначення в системі судів компетентного суду стосовно вирішення певної цивільної справи.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: місце проживання відповідача, місце заподіяння шкоди, місце знаходження спірного майна, місце розгляду первісного позову тощо.

Положеннями статті 27 ЦПК України визначено загальні положення підсудності справ за місцем проживання або місцезнаходження відповідача.

За загальним правилом відповідно до частини другої статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання (частина п`ята, дванадцята статті 30 ЦПК України).

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що за загальним правилом позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Разом з тим, нормами ЦПК України у справах за позовами про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, передбачена альтернативна підсудність, тобто позивач має право за своїм вибором звернутися з позовом до стягувача за його місцезнаходженням або за місцем виконання.

Статтею 90 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема виконавчих написів нотаріусів.

Статтею 24 Закону України «Про виконавче провадження» визначено місце виконання рішення.

Відповідно до частин першої та другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

У пункті 37 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз`яснено, що право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві. Якщо позивач при пред`явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Стаття 28 ЦПК України містить перелік цивільних справ, в яких встановлена підсудність за вибором позивача. Тобто останньому надається право вибору підсудності залежно від категорії справи або за наявності інших зазначених у законі умов.

Підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це така підсудність, при якій позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох вказаних в законі судів. Така процесуальна пільга встановлена законодавцем для позивачів у деяких справах з метою зробити судовий захист їх суб`єктивних прав більш зручним.

При стягненні за виконавчим написом нотаріуса боржник не позбавлений права на захист своїх прав. Стягнення провадиться в рамках виконавчого провадження, яке дозволяє боржнику користуватися правом захисту, в тому числі судового. Предметом позову в таких справах є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості, яка вказана у виконавчому написі.

Предметом позову у цій справі є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, зазначений спір не стосується безпосередньо нерухомого майна, а знаходиться у площині договірних відносин, їх виконання/не виконання, та застосування штрафних санкцій, передбачених у попередньому договорі, а отже, позов може бути пред`явлений за правилами альтернативної підсудності - як за місцем реєстрації відповідача, так і за місцем виконання виконавчого напису.

В судовому засіданні представник позивача підтвердила, що позов подано за місцем реєстрації відповідача АДРЕСА_2 . Відтак, провадження у справі відкрито за зареєстрованим місцем проживання відповідача, підстав для передачі справи на розгляд до іншого суду суд не вбачає.

Згідно з положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 статті 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання представника відповідача та передачі справи для розгляду до іншого суду.

Керуючись статтями 27, 31, 32, 259-260 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Коротюка Михайла Геннадійовича, про передачу цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Зуєва Наталія Василівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Олефір Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню до Вишгородського районного суду Київської області відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник провадження, якому ухвала суду не була вручена в день її постановлення має право на поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії вказаної ухвали.

Повний текст ухвали складено 03.10.2025

Суддя О.Ю. Смовж