Справа №: 343/30/25
Провадження №: 2-др/343/17/25
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 жовтня 2025 року м. Долина
Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді Тураша В. А.,
секретаря Лукань О.З.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Малетина Андрія Ярославовича про ухвалення додаткового рішення -
В С Т А Н О В И В :
Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Малетин А.Я., 15.09.2025 звернувся в Долинський районний суд з заявою, яка сформована в системі «Електронний суд», про ухвалення додаткового рішення, в якій просить:
Свої вимоги мотивує тим, що Долинським районним судом винесено рішення, яким в позові ОСОБА_2 відмовлено.
Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Малетин А.Я. (ордер на надання правничої допомоги серії АТ №1091090 від 10.02.2025 а.с.45 т.1) в судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, заяву про ухвалення додаткового рішення підтримав в повному обсязі, зіславшись на викладені в ній обставини, просив її задоволити.
Представник позивачки ОСОБА_2 - адвокат Кобилинець Т.В. (ордер серії АТ №1089784 від 08.01.2025 а.с.26 т.1) в судовому засіданні зазначила, що сума витрат на правничу допомогу не відповідає критерію співмірності та розумності щодо позовних вимог, та понесення таких витрат не підтверджено належними та допустимими доказами. На підтвердження понесених судових витрат адвокат А. Малетин, який діє в інтересах ОСОБА_3 , подав акт від 12.09.2025, про надання професійної правничої допомоги. Про те даний акт не містить інформації, щодо самого договору , яким було б обумовлено порядок ( процедуру) надання послуг, порядок підтвердження наданих послуг та їх вартість. До заяви про ухвалення додаткового рішення також долучено договір №10/02/25 від 10.02.2025, в якому п.4.4.1 визначено порядок оплати послуг та визначено розмір сплати гонорару за конкретно визначені послуги а саме: в розмірі до 2000.00 грн за ознайомлення з матеріалами справи , підготовку клопотань та за кожне судове засідання, до 5000.00 грн за підготовку заяв по суті спору. В жодному пункті договору не зазначено , що перелік наданих послуг, окрім обумовлених в договорі підтверджується актом , як додатком до договору. З поданих доказів не можливо визначити чітко час та вартість наданих послуг адвокатом оскільки він містить двозначну інформацію. Дві послуги зазначені в акті під номерами 1,2 (ознайомлення з матеріалами справи, консультація) є процесуальним правом, а не послугою. Це право реалізується адвокатом як процесуальним представником у межах загальної функції захисту та представництва. Саме по собі воно не становить окремої послуги, а є складовою виконання зобов`язання адвоката за договором про надання правничої допомоги. Консультація після ознайомлення звичайний обов`язок адвоката перед клієнтом. Якщо адвокат уклав договір про представництво чи захист у конкретній справі, то роз`яснення клієнту змісту матеріалів справи, є невід`ємною частиною виконання цього договору. Виділення такої консультації, як окремої платної послуги, є фактично подвійним рахунком за дії, які адвокат зобов`язаний здійснювати в рамках основної послуги. Витрати мають бути розумними та необхідними. Поділ кожної робочої дії адвоката на окрему послугу призводить до завищення розміру витрат і не відповідає критерію розумності. Тому заявлені до відшкодування витрати в частині «ознайомлення з матеріалами справи» та «консультації» слід відхилити як такі, що не є самостійними послугами. Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в частині, що стосується оплати за «ознайомлення з матеріалами справи» та «консультацію».
Щодо судових засідань.
Судові засідання мали незначну тривалість та інтенсивність. Вказане свідчить про те, що рівень складності справи не вимагав значного обсягу правничої допомоги. Проте в пункті 4 таблиці зазначено участь в судових засіданнях 4 (чого саме - годин, засідань не зрозуміло) вартість 2000. 00 грн, знову ж таки за годину, за засідання також не зрозуміло. Отже, наданий акт не є належним та достовірним доказом понесених витрат на правову допомогу в даній справі так як іншого доказу ( квитанції, чеку чи інш фін. докум.), що такі послуги було фактично сплачено відповідачем , що могли б слугувати додатковим підтвердженням понесених ним витрат до заяви не долучено.
Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися..
Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, заперечення представника позивачки, вивчивши заяву про ухвалення додаткового рішення, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, вважає, що заява представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Малетина А.Я., про ухвалення додаткового рішення підлягає до часткового задоволення , виходячи з наступного:
Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами.
Згідно з п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 12.09.2025 у справі №343/30/25 (а.с. 215 т.1 ) ухвалено:
У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування - Служба у справах дітей Долинської міської ради, про зміну місця проживання дитини - відмовити.
Повний текст вказаного рішення виготовлено 22.09.2025 (а.с.233-236 т1).
При цьому, представник відповідача ОСОБА_1 , адвокат Малетин А.Я. 03.03.2025,
подав відзив на позовну заяву , сформований в системі «Електронний суд», в якому просив судові витрати, які має понести відповідач на правничу допомогу адвоката покласти на позивачку (а.с.52-55 т.1).
Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
П.9 ч.1 ст. 1 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076-VІ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво, це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги, це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст. 1 Закону № 5076-VІ).
Згідно зі ст. 30 Закону № 5076-VІ, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Таким чином, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Однак, за наявності заперечень учасника справи, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Відповідно до положень п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові , покладаються на позивача.
Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Тобто ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат:
1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
копію договору №10/02/25 про надання професійної правничої допомоги від 10.02.2025 (а.с. 225 т.1), копію акту про надання професійної правничої допомоги від 12.09.2025 (а.с. 224 т.1).
Зі змісту вказаних документів вбачається наступне.
10 лютого 2025 року між адвокатом Малетиним А.Я. та ОСОБА_1 було укладено договір про надання професійної правничої допомоги №10/02/25.
Відповідно до п.4.1 указаного договору за надання правничої допомоги, клієнт має сплатити адвокату гонорар , виходячи з наступних узгоджених цін на правову допомогу: ознайомлення з матеріалами до 2000 грн; підготовка заяв, клопотань - до 2000 грн за кожну;
підготовка заяв по суті спору до 5000 грн за кожну; за участь в одному судовому засіданні не залежно від способу участі та часу його тривалості до 2000 грн за кожне .
Згідно з актом про надання професійної правничої допомоги від 12.09.2025 адвокат надав, у справі №343/30/25 наступну професійну правничу допомогу: ознайомлення з матеріалами справи, консультація клієнту, узгодження правової позиції - кількість витрачених год. - 2 год., вартість 800,00 грн за 1 год, загальна сума 1600,00 грн; підготовка відзиву на позов - кількість витрачених год. 5 год., вартість 800,00 грн за 1 год, загальна сума 4000,00 грн; підготовка двох клопотань - кількість витрачених год. 2 год., вартість 800,00 грн за 1 год, загальна сума 1600,00 грн; участь в судових засіданнях 4 засідань вартістю 2000,00 грн за кожне, загальна сума 8000,00 грн.
Дослідивши матеріали справи, надані докази щодо витрат на професійну правничу допомогу та врахувавши доводи сторін, суд дійшов висновку про неспівмірність заявлених представником відповідача витрат на правничу допомогу.
Наведені у поданих доказах дані щодо характеру та обсягу виконаних адвокатом відповідача робіт (наданих послуг) не відповідають критерію розумності та є неспівмірними з фактичним обсягом наданих послуг і часом, витраченим адвокатом на їх виконання.
Суд зазначає, що акт про надання професійної правничої допомоги від 12.09.2025 не є безумовною підставою для присудження судом відшкодування витрат у зазначеному в ньому розмірі з іншої сторони.
Розмір таких витрат має бути доведений, документально підтверджений та відповідати критерію розумної необхідності їх понесення.
Перевіривши подані документи, суд установив, що витрати на ознайомлення з матеріалами справи, консультація клієнта та узгодження правової позиції фактично є однотипними діями, які охоплюються однією процесуальною дією підготовкою відзиву на позов. Тому їх безпідставно виокремлено як окремі види послуг.
Крім того, підготовка відзиву на позов, на яку адвокатом загалом витрачено 5 годин, за своїм змістом не є складною дією та не потребує такого значного обсягу часу. Отже, зазначені дії фактично становлять єдиний вид послуги підготовку відзиву на позов, і не потребують витрат у розмірі, що відповідає 5 годин роботі адвоката.
Таким чином, суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу у сумі 5600 грн (1600 (ознайомлення з матеріалами справи, консультація клієнта та узгодження правової позиції) +4000 (підготовка відзиву на позов) , є необґрунтовано завищеними та не відповідають критерію розумності у розумінні ч.3 ст. 141 ЦПК України.
Суд також зазначає, що подане представником відповідача клопотання від 29.04.2025 (а.с.138-139 т.1), залишено протокольно без розгляду, оскільки воно не стосувалися предмета позову в даній справі.
Крім того, клопотання представника відповідача від 11.09.2025 (а.с.203 т.1), подане судді Лицуру І.М. у провадженні №2-ві/343/2/25 про відвід судді Тураша В.А.
Отже, наведені в акті послуги щодо підготовки двох клопотань у сумі 1600 грн не відповідають критеріям реальності адвокатських витрат, тобто їх дійсності та необхідності.
З огляду на викладене, з урахуванням складності справи та фактично виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), суд дійшов висновку, що заявлені представником відповідача до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу у сумі 15 200 грн не підлягають стягненню у повному обсязі, оскільки є надмірно завищеними.
Суд вважає за можливе визначити розмір обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10 000 грн, оскільки саме цей розмір є доведеним, документально підтвердженим та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.
Доводи представника позивачки адвоката Кобилинець Т.В. про ненадання відповідачем достатніх доказів оплати правничої допомоги, суд відхиляє, оскільки чинним законодавством не передбачено спеціальних вимог щодо форми розрахункових документів, які підтверджують оплату послуг адвоката.
Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, відповідно до якої судові витрати на професійну правничу допомогу можуть бути відшкодовані після розгляду справи судом за умови подання відповідних доказів у строки, визначені процесуальним законодавством.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 81, 89, 133, 137, 141,270 ЦПК України , суд-
Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Малетина Андрія Ярославовича про ухвалення додаткового рішення задоволити частково.
В задоволенні решти вимог заяви відмовити.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення, а особами, що були відсутні в судовому засіданні під час його проголошення, - в той же строк з часу отримання його копії.

Позивачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Служба у справах дітей Долинської міської ради м.Долина просп.Незалежності,5 Івано-Франківської області, 77504, .

Суддя: В.А.Тураш