І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Лозова Харківської області
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:
головуючого - Харабадзе К.Ш.,
за участю секретаря - Петренко Ю.С., Діденко І.Ю.,
Справа № 629/1895/25
Номер провадження 2/629/733/25
відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Арт-Плюс»
третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «СанСлейд»
третя особа Головне управління Держгеокадастру у Харківській області
розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу про встановлення факту надання орендарем згоди на реєстрацію земельної ділянки, зобов`язання провести державну реєстрацію земельної ділянки,
В запереченнях на пояснення Головного управляння Держгеокадастру у Харківській області зазначив, що у своїх поясненнях Головне управління Держгеокадастру у Харківській області посилаючись на норми Закону зазначає, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Дійсно, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (стаття 14 Конституції України). Неможливо не погодитись, що згідно статті 78 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) право власності на землю- це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Частиною 2 статті 152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Однак позивач не є власником земельної ділянки, а тільки набув право на її оформлення. З приводу твердження Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо протиправних дій орендаря, виражених у ненаданні згоди на поділ земельної ділянки, чим, на їхню думку, відповідач порушує право власності позивача та створює перешкоди у реєстрації права власності на земельну ділянку. Зазначив, що договором оренди землі б/н від 10 квітня 2018 р. між ТОВ «Арт-Плюс» та Лозівською районною державною адміністрацією Харківської області жодним з пунктів договору не передбачено зміну або припинення вказаного договору у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, у тому числі в разі поділу чи об`єднання земельних ділянок, в тому числі будь-яких обов`язкових погоджень будь-якої технічної документації. Необхідність отримання згоди орендаря на поділ земельної ділянки слугує гарантією існування орендованої земельної ділянки під відповідним кадастровим номер (предмет договору оренди), як об`єкта цивільних прав щодо укладено договору оренди землі, оскільки у випадку поділу земельної ділянки буде скасовано її державну реєстрацію у державному земельному кадастрі (кадастровий номер), а, відповідно, припинить існування предмет оренди та, як наслідок, припиняться орендні правовідносини щодо цього предмета. Натомість твердження суб`єкта владних повноважень щодо протиправності дій відповідача не обґрунтовано жодним законодавчим приписом, немає посилання на норми законодавства, які б визначала обов`язок орендарів надати згоду на поділ земельної ділянки та обсяг порушеного «права власності» в такому випадку. На противагу висновку Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, встановити факт надання орендарем згоди на поділ земельної ділянки в інший спосіб, ніж рішення суду, неможливо, так як законодавством передбачено лише право орендаря на надання згоди на поділ земельної ділянки, проте відсутній обов`язок. Системний аналіз норм земельного законодавства дає підстави для висновку, що виділення зі сформованої земельної ділянки окремих частин у разі її поділу здійснюються за технічною документацією із землеустрою, для цього, крім технічної документації, потрібна згода землекористувача земельної ділянки, яку не можливо замінити рішенням суду. Заявлені вимоги позивача є передчасними, такими, що не відповідають визначеному законом порядку реєстрації права на земельну ділянку та порушують права належного користувача. Суд не може встановити неіснуючий факт та прийняти зобов`язальне рішення з точки зору дискреційного права орендаря надавати/не надавати згоду на поділ земельної ділянки. На підставі викладеного просить в позовних вимогах позивача відмовити в повному обсязі.
Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Харківській області в наданих поясненнях зазначив, що протиправні дії орендаря, виражені у ненаданні згоди на поділ земельної ділянки, порушують право власності позивача та створюють перешкоди у реєстрації права власності на земельну ділянку. В інший спосіб ніж рішення суду, встановити факт надання орендарем згоди на поділ земельної ділянки неможливо, тому обраний спосіб захисту порушеного права позивача є ефективним. Враховуючи наявність порушеного права позивача та ефективність обраного способу захисту, позов в частині факту надання орендарем згоди, на думку Головного управління Держгеокадастру у Харківській області підлягає задоволенню. Зобов`язання саме Головного управління Держгеокадастру у Харківській області провести державну реєстрацію земельної ділянки не призведе до ефективного захисту прав позивача у частині позовних вимог про проведення державної реєстрації земельної ділянки, оскільки державна реєстрація земельних ділянок у Державному земельному кадастрі здійснюється за принципом екстериторіальності, тобто, заява про реєстрацію земельної ділянки може бути направлена до будь-якого Державного кадастрового реєстратора будь-якого територіального органу Держгеокадастру, вибраного за принципом випадковості програмним забезпеченням Державного земельного кадастру і Головне управління Держгеокадастру у Харківській області не має на це будь-якого впливу.
Представник відповідача ТОВ «Арт-Плюс» Шевченко А., представник третьої особи ТОВ «СанСлейд» Красноперов С.Г. при вирішенні клопотання полагалися на розсуд суду.
Розглянувши заяву представника позивача про відмову від частини позовних вимог, суд дійшов до такого.
Згідно із ч. 1-3 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.
У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.
Повноваження представника позивача адвоката Здєльника С.І. перевірені, представник не обмежений у повноваженнях щодо подачі заяви про відмову позивача від позову.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.
Суд не вбачає підстав для не прийняття відмови представника позивача від частини позовних вимог, адже така відмова не порушить прав та інтересів інших осіб.
Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Харківській області в судове засідання у судове засідання не з`явився, просив розгляд справи провести.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, брала участь через свого представника адвоката Здєльника С.І., який у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі.
Представник відповідача ТОВ «Арт-Плюс» Шевченко А. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі.
Представник третьої особи ТОВ «СанСлейд» Красноперов С.Г. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі.
Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, доходить до такого.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11.04.2018 року має право на земельну частку (пай) на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого згідно рішення Лозівської районної державної адміністрації від 16.04.1997 року, серії ХР №0221403 на ім`я ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом за правом пред`явлення.
Рішенням Лозівської міської ради Харківської області ХХІІ сесії VІІІ скликання від 10.02.2022 року №979, з урахуванням рішення Лозівської міської ради Харківської області ХLVІІ сесії VІІІ скликання від 29.02.2024 року №1794 Про внесення змін до рішення міської ради від 10.02.2022 №979, ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колективної власності колишнього КСП «Жовтень» Лозівського району Харківської області за рахунок сформованих земельних ділянок з кадастровими номерами :03:000:0402 та :03:000:0403 за межами населених пунктів Лозівської міської територіальної громади (Царедарівський старостинський округ), в розмірі земельної частки (паю)-7,68 умовних кадастрових гектарів, з метою виділення її в натурі (на місцевості) та подальшої передачі у власність.

Згідно договору оренди землі від 10.04.2018 року, укладеного між Лозівською районною державною адміністрацією, в особі Голови районної державної адміністрації Красноперова С.Г. та ТОВ «Арт-Плюс», в особі директора Пономаря Г.І., нерозподілена (невитребувана) земельна ділянка сільськогосподарського призначення загальною площею 5,4000 га з кадастровим номером :03:000:0402, яка розташована за межами населених пунктів на території Царедарівської сільської ради Лозівського району Харківської області передана орендодавцем в строкове платне користування ТОВ «Арт-Плюс». Договір укладено строком на 49 року.

Згідно договору оренди землі від 10.04.2018 року, укладеного між Лозівською районною державною адміністрацією, в особі Голови районної державної адміністрації Красноперова С.Г. та ТОВ «Арт-Плюс», в особі директора Пономаря Г.І., нерозподілена (невитребувана) земельна ділянка сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :03:000:0403, яка знаходиться на території Царедарівського старостинського округу Лозівської міської ради Лозівського району Харківської області, загальною площею 4,3000 га, у тому числі рілля площею 4,3000 га передана орендодавцем в строкове платне користування ТОВ «Арт-Плюс». Договір укладено строком на 49 року.

01.08.2024 року між ТОВ «Арт-Плюс» та ТОВ «СланСлейд» було укладено договір суборенди №023/0402 земельної ділянки, відповідно до умов якого ТОВ «Арт-Плюс» передало ТОВ «СланСлейд» в строкове платне користування земельну ділянку кадастровий номер :03:000:0402, яка знаходиться на території Царедарівського старостинського округу Лозівської міської ради Лозівського району Харківської області, загальною площею 5,4 га, у тому числі рілля площею 5,4 га. Договір укладено строком до 01.08.2031 року.

01.08.2024 року між ТОВ «Арт-Плюс» та ТОВ «СланСлейд» було укладено договір суборенди №024/0403 земельної ділянки, відповідно до умов якого ТОВ «Арт-Плюс» передало ТОВ «СланСлейд» в строкове платне користування земельну ділянку кадастровий номер :03:000:0403, яка знаходиться на території Царедарівського старостинського округу Лозівської міської ради Лозівського району Харківської області, загальною площею 4,3 га, у тому числі рілля площею 4,3 га. Договір укладено строком до 01.08.2031 року.

Із Витягів з Державного реєстру речових прав, індексний номер витягу: 39520616, 395239283 від 17.09.2024, 13.09.2024 державним реєстратором Ананченко А.Ю., виконавчого комітету Олексіївської сільської ради Харківської області вчинена державна реєстрація договорів суборенди земельних ділянок від 01.08.2024 року.

07.03.2024 року ОСОБА_1 звернулася до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з заявою про виконання розробки проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за межами населених пунктів Лозівської міської територіальної громади (Царедарівський старостинський округ) на підставі Рішення ХХІІ сесії VІІІ скликання Лозівської міської ради Харківської області від 10.02.2022 року №979 та рішення ХLVIII сесії VIII скликання Лозівської міської ради Харківської області від 29.02.2024 року №1794.

На підставі вказаної заяви ФО-П ОСОБА_3 було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , відповідно до якого загальна площа земельних ділянок, яка виділяється ОСОБА_1 становить 8,1070 га, з яких: 5,400 га передбачається відвести за рахунок сформованої земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0402, межі: від А до Б землі комунальної власності сільськогосподарського призначення (існуючий шлях) за межами населених пунктів Лозівської міської територіальної громади Харківської області кадастровий номер не визначений, від Б до В земельна ділянка Лозівської міської ради Харківської області кадастровий номер :03:000:0417, від В до А землі комунальної власності сільськогосподарського призначення (пасовища) за межами населених пунктів Лозівської міської територіальної громади Харківської області кадастровий номер не визначений. Зроблено креслення перенесення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки, поворотні точки визначені GPS, складено каталог кутів зовнішніх меж землекористування; 2,7070 га відвести за рахунок поділу сформованої земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0403, межі від А до Б земельна землі комунальної власності сільськогосподарського призначення (рілля) за межами населених пунктів Лозівської міської територіальної громади Харківської області кадастровий номер не визначений, від Б до В землі комунальної власності сільськогосподарського призначення існуючий шлях) за межами населених пунктів Лозівської міської територіальної громади Харківської області кадастровий номер не визначений, від В до А землі комунальної власності сільськогосподарського призначення (пасовища) за межами населених пунктів Лозівської міської територіальної громади Харківської області кадастровий номер не визначений. Вкраплений контур від Г до Г землі комунальної власності сільськогосподарського призначення (рілля) за межами населених пунктів Лозівської міської територіальної громади Харківської області кадастровий номер не визначений. Зроблено креслення перенесення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки, поворотні точки визначені GPS, складено каталог кутів зовнішніх землекористування.

Із листа ФО-П ОСОБА_3 датованого ОСОБА_1 10.12.2024 року вбачається, що у власність позивачу буде запроектована земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:0402 вся площа, та частина земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0403, тобто буде здійснений її поділ. Сформована земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:0403, за рахунок якої передбачається відведення у власність ОСОБА_1 знаходиться в оренді ТОВ «Арт-Плюс». Формування земельної ділянки у власність здійснюється шляхом поділу. Відповідно до абз.2 п.6 ст.791 Земельного кодексу України: «Поділ, об`єднання земельної ділянки, що перебуває у заставі, здійснюється за згодою землекористувача, заставодержателя. Поділ, об`єднання земельної ділянки, що перебуває у користуванні, здійснюється за згодою землекористувача, заставодержателя. Справжність підпису на такій згоді засвідчується нотаріально.» В зв`язку з чим ОСОБА_1 було запропоновано звернутися до ТОВ «Арт-Плюс» для отримання згоди на поділ вище вказаної земельної ділянки.

02.07.2024 року ОСОБА_1 звернулася з листом до директора ТОВ «Арт-Плюс», в якому просила надати згоду на поділ земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0403, що знаходиться в оренді, для формування земельної частки (пай) згідно дозволу наданого рішенням ХХІІ сесії VІІІ скликання Лозівської міської ради Харківської області від 10.02.2022 року №979 зі змінами внесених рішенням ХІ VІІІ сесії VІІІ скликання Лозівської міської ради Харківської області від 29.02.2024 року №1794. Вказане звернення отримано ТОВ «Арт-Плюс» 25.07.2024 року, однак відповідь до теперішнього часу не отримано, згоди не надано.

Із листа ФО-П ОСОБА_3 датованого ОСОБА_1 12.09.2024 року вбачається, що у зв`язку із відсутністю згоди користувача земельної ділянки на її поділ, формування земельної ділянки шляхом поділу неможливе, оскільки порушує вимоги абзацу 2 п.6 ст. ст.791 Земельного кодексу України.

Частиною 2 ст.14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Як роз`яснено у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарська підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний та здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективно власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарських підприємствам і організаціям", має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Пунктом 17 Розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу Україна передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) с дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Пунктом 21 Розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України установлено, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.

Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками визначає Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних частко (паїв)», який є спеціальним законом щодо порядку проведення та процедури виділення власникам земельних паїв у натурі із земель, що належали сільськогосподарським підприємствам на праві колективної власності.

Згідно ст. 3 вказаного Закону, підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі ( на місцевості).

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів. Суд встановлює, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи, і залежно від установленого вирішує питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Суд доходить висновку, що спосіб захисту прав, обраний позивачем , не відповідає статті 16 ЦК України.

Згідно з частиною четвертою статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Відповідно до статей 1, 13 Закону України «Про оренду землі» ( далі - Закон) орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною першою статті 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Положеннями статті 123 ЗК України визначено, що передача земельних ділянок відбувається шляхом прийняття рішення на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Згідно з частиною шостою статті 186 ЗК України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

З наведених норм можна зробити висновок, що набуття особами права власності або користування на земельну ділянку відбувається поетапно - починаючи з отримання дозволу на розробку проекту землеустрою, який оформлюється відповідним рішенням органу місцевого самоврядування або органу державної влади, погодження та затвердження такого проекту землеустрою та завершується рішенням про передачу земельної ділянки у власність або користування.

Згідно з частинами першою та другою статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (частина четверта статті 79-1 ЗК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 79-1 ЗК України формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій-сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Згідно з частиною шостою статті 79-1 ЗК України формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Відповідно до частини тринадцятої статті 79-1 ЗК України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі, зокрема, поділу або об`єднання земельних ділянок.

Відповідно до частини першої статті 50 Закону України «Про землеустрій» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки.

Згідно з частиною першою статті 56 Закону України «Про землеустрій» (у редакції на момент звернення позивачів до суду із цим позовом) технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок включає: а) пояснювальну записку; б) технічне завдання на складання документації, затверджене замовником документації; в) кадастрові плани земельних ділянок, які об`єднуються в одну земельну ділянку, або частини земельної ділянки, яка виділяється в окрему земельну ділянку; г) матеріали польових геодезичних робіт; ґ) акт приймання-передачі межових знаків на зберігання при поділі земельної ділянки по межі поділу; д) перелік обтяжень прав на земельну ділянку, обмежень на її використання та наявні земельні сервітути; е) нотаріально посвідчена згода на поділ чи об`єднання земельної ділянки заставодержателів, користувачів земельної ділянки (у разі перебування земельної ділянки в заставі, користуванні); є) згоду власника земельної ділянки, для земель державної власності-органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на поділ чи об`єднання земельних ділянок користувачем (крім випадків поділу земельної ділянки у зв`язку з набуттям права власності на житловий будинок, розташований на ній).

Системний аналіз вищенаведених норм земельного законодавства дає підстави для висновку, що виділення зі сформованої земельної ділянки окремих частин у разі її поділу здійснюються за технічною документацією із землеустрою, для цього, крім технічної документації, потрібна згода землекористувача земельної ділянки.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 701/162/18-ц (провадження № 61-12251св19).

Матеріали справи не містять відомостей про те, що ТОВ «Арт-Плюс» надавало згоду на поділ земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, відповідно до договору оренди б/н від 10.04.2018 року укладеного між ТОВ «Арт-Плюс» та Лозівською районною державною адміністрацією Харківської області.

Частинами другою, третьою статті 110 ЗК України передбачено, що перехід права власності на земельну ділянку не припиняє встановлених обмежень, обтяжень. Поділ чи об`єднання земельних ділянок не припиняє дії обмежень, обтяжень, встановлених на земельні ділянки, крім випадків, коли обмеження (обтяження) поширювалося лише на частину земельної ділянки, яка в результаті поділу земельної ділянки не увійшла до сформованої нової земельної ділянки.

Згідно ст.32 Закону України "Про оренду землі" перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

20.07.2024 позивач зверталася до ТОВ «Арт-Плюс» з проханням надати згоду на поділ сформованої земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0403, яке відповідачем було залишене без розгляду. В заяві до суду відповідач позовні вимоги ОСОБА_1 заперечував.

Суд звертає увагу на необхідність згоди орендаря у випадку поділу земельної ділянки, що перебуває в оренді, оскільки у випадку її поділу вона як предмет договору оренди з відповідним кадастровим номером припинить існування та буде скасовано її державну реєстрацію у державному земельному кадастрі (кадастровий номер), наслідком чого буде припинення орендних правовідносин.

Договором оренди землі від 10.04.2018 року між ТОВ «Арт-Плюс» та Лозівською районною державною адміністрацією Харківської області не передбачено зміну або припинення вказаного договору у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Права власника майна захищені статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

У практиці Європейського суду з прав людини напрацьовано три головні критерії, які необхідно оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід пропорційним визначеним цілям. Європейський суд з прав людини констатує порушення державою статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

У своїй діяльності Європейський суд з прав людини керується принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу», враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.

Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.

Як встановлено судом позивач не є власником спірної земельної ділянки, а тільки набула право на її оформлення.

Крім того, як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 по справі №380/624/16-ц, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку.

Суд зазначає, що відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У позовній заяві позивач просить захистити порушене право саме у спосіб встановлення факту надання орендарем Товариством з обмеженою відповідальністю «Арт-Плюс», , згоди на реєстрацію земельної ділянки площею 2,7070 га, утвореної у результаті поділу сформованої земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0403, у відповідності до п.107-110 Порядку №1051, на підставі проекту землеустрою, виготовленого ФОП ОСОБА_3 .

Надання згоди орендарем на поділ земельної ділянки має правову підставу в національному законодавстві, переслідує легітимну мету - гарантії для орендаря щодо дії договору оренди, надання такої згоди є пропорційним щодо інтересів власника земельної ділянки, оскільки наслідком переходу права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є припинення договору оренди.

Суд зазначає, що оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, суди мають ураховувати його ефективність. Це означає лише те, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, а також забезпечувати поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Обраний позивачами спосіб захисту порушених прав встановлення факту надання згоди на реєстрацію земельної ділянки - не відповідає вимогам закону, оскільки відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких суд не може встановити факт, якого не існує, і ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Крім того, законодавством не визначено обов`язку орендаря надати згоду на реєстрацію земельної ділянки, відповідач згоди на поділ земельної ділянки не надає, і не може бути примушений до вчинення вказаних дій.

З огляду на викладене, в обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, позов задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання щодо судових витрат суд, зважаючи на прийняте по суті позовних вимог рішення, вважає, що судові витрати позивача не підлягають стягненню з відповідача, що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України.

Керуючисьст.ст.12,13,76,81,89,141,259,264,265,268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Прийняти ухвалу, якою заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Здєльника Сергія Івановича про відмову від частини позовних вимог по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариство з обмеженою відповідальністю «Арт-Плюс», третіх осіб: Товариства з обмеженою відповідальністю «СанСлейд», Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про встановлення факту надання орендарем згоди на реєстрацію земельної ділянки, зобов`язання провести державну реєстрацію земельної ділянки, - задовольнити.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариство з обмеженою відповідальністю «Арт-Плюс», третіх осіб: Товариства з обмеженою відповідальністю «СанСлейд», Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про встановлення факту надання орендарем згоди на реєстрацію земельної ділянки, зобов`язання провести державну реєстрацію земельної ділянки в частині вимог про зобов`язання провести державну реєстрацію земельної ділянки.

Роз`яснити особам, які беруть участь у справі, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Товариство з обмеженою відповідальністю «Арт-Плюс», третіх осіб: Товариства з обмеженою відповідальністю «СанСлейд», Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про встановлення факту надання орендарем згоди на реєстрацію земельної ділянки, відмовити.

Ухвали окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку згідно ст.ст. 353, 354, 355 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Арт-Плюс», місцезнаходження за адресою: м. Лозова Харківської області, вул. Лозовського, буд.78-В/1

третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «СанСлейд», , місцезнаходження а адресою: м.Лозова Харківської області, вул. Солов`їна, буд.26

третя особа Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, , місцезнаходження за адресою: м.Харків, вул.Космічна, 21, 2 під`їзд, поверх 8,9

Суддя: Карина ХАРАБАДЗЕ