Справа №753/1234/25
Провадження №2/522/4951/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

02 жовтня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Донцова Д.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Смоковій А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариство з додатково. відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 відшкодування шкоди в порядку регресу,-

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси за підсудністю від Дарницького районного суду м.Києва надійшла справа за позовною заявою Товариство з додатково. відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 12488,61 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 08.03.2023 р. в м.Київ по вул. Польова сталась дорожньо-транспортна подія за участю транспортних засобів Mitsubishi Galant д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та BMW д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою суду відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП. Цивільна-правова відповідальність водія Mitsubishi Galant д.н.з. НОМЕР_1 станом на дату ДТП була застрахована за полісом обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності в ТДВ «СГ «Оберіг». Позивач здійснив відшкодування завданої шкоди власнику автомобіля BMW д.н.з. НОМЕР_2 у розмірі 12602,66 грн. У зв`язку із тим, що відповідач залишив місце ДТП, позивач отримав право регресної вимоги до відповідача, у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08.04.2025 р. відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

10.04.2025 р. до суду від представника позивача надійшла заява, в якій просить суд здійснити розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідно до Відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

На вказану адресу місця реєстрації відповідача було надіслано ухвалу суду про відкриття провадження у справі, однак листом із рекомендованим повідомленням про вручення повернувся до суду із відміткою: «за закінченням терміну зберігання».

Верховний Суд у постанові від 26.03.2025 у справі №676/5975/21 вказав, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункт 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України).

Крім того, ухвали суду у даній справі розмішені в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Єдина заява по суті справи, яка міститься у справі є позовна заява.

Відзив від відповідача до суду не надходив.

Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Учасники справи про розгляд справи повідомлялись належним чином.

Враховуючи те, що відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, про відкриття провадження був повідомлений належним чином а також те, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд, керуючись положеннями ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказах.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 08.05.2023 р. у справі №760/6931/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, які передбачені ст.ст.122-4, 124 КУпАП.

Відповідно до вказаної постанови суду, 08.03.2023 р. в м.Київ по вул. Польова ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mitsubishi Galant д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримався безпечного бокового інтервалу до автомобіля марки BMW д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів з матеріальними збитками та не дочекавшись прибуття працівників поліції поїхав з місця ДТП, чим вчинив адміністративні правопорушення, які передбачені ст.ст.122-4, 124 КУпАП.

Відповідно до частини третьої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ «СГ «Оберіг», що підтверджується копією Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-211092746, строк дії полісу з 17.09.2022 р. по 16.09.2023 включно.

Власником автомобіля BMW д.н.з. НОМЕР_2 на момент події ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 01.07.2020 р., та яка звернулась до МСТБУ з заявою про виплату страхового відшкодування 29.05.2023 р.

Відповідно до ремонтної калькуляції власнику автомобіля BMW д.н.з. НОМЕР_2 завдано збиток у розмірі 12606,66 грн.

ТДВ «СГ «Оберіг» відшкодовано завдану власнику автомобіля BMW д.н.з. НОМЕР_2 матеріальну шкоду у розмірі 10000 грн. за вирахуванням суми франшизи у розмірі 2500 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції №19258 від 07.06.2023 р.

ТДВ «СГ «Оберіг» направляло відповідачу вимогу (вих. 42176/1 від 14.05.20241 р.) про сплату суму у розмірі 10000 грн., оскільки останній, який є винуватцем ДТП самовільно залишив місце пригоди.

Однак, відповідач вимогу не виконав, грошові кошти не сплатив, що не спростовано стороною відповідача.

Приписами ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції та який діяв на момент події).

На підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно п. 38.1. ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції та який діяв на момент події) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Оскільки згідно постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 08.05.2023 р. ОСОБА_1 вчинив та залишив місце пригоди після вчинення ДТП, визнаний винним у вчиненні ст.ст.122-4, 124 КУпАП, то відповідач, як особа, що залишила місце ДТП, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу позивачу завдану шкоду.

Щодо вимог про відшкодування 3% річних, пені та інфляційних втрат, завданих внаслідок несвоєчасного виконання грошового зобов`язання то суд зазначає наступне:

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частині третій статті 510ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору страхову суму.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

У пункті 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 1 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам дано роз`яснення про те, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті625 ЦК України).

Судом встановлено, що відповідач своєчасно не повернув грошові кошти для погашення заборгованості перед позивачем, що виникла в результаті виплати страхового відшкодування. Таким чином, у порушення умов кредитних договорів, а також статей 509, 526, 626, 628 ЦК України, відповідач зобов`язання - не виконав.

Доказів зворотного відповідачем надано не було.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за регресною вимогою становить:

- основна сума боргу 10000 гривень,

- інфляційні витрати 825,22 гривень за період з 21.05.2024 р. по 15.12.2024 р.,

- пеня 1492,08 гривень за період з 21.05.2024 р. по 15.12.2024 р. у розмірі подвійної облікової ставки НБУ,

- 3% річних 171,31 гривень за період з 21.05.2024 р. по 15.12.2024 р.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги.

Щодо судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч.ч.1-2 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У ч.1 ст.141 ЦПК України вказано, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивачем понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 гривень, що підтверджується копією платіжної інструкції від 23.12.2024 р.

Враховуючи факт того, що суд встановив наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору.

Щодо витрат на професійну правову допомогу, суд зазначає наступне.

06.09.2024 р. між ТДВ «СГ «Оберіг» та адвокатом Стецюра О.В. укладено Договір №42176/1 про надання професійної правової правничої допомоги.

Відповідно до Попереднього (орієнтовного) розрахунку витрат на професійну правничу допомогу вартість робіт становить 7300 грн.

З Акту прийому-передачі наданих послуг адвокатом було виконано наступні роботи:

-ознайомлення та аналіз документів страхової справи 1 год., 1460 грн.;

-надання клієнту консультацій і роз`яснень з природу правових питань 0,5 год.,730 год.;

-складання позовної заяви 3 год., 4380 грн.;

-підготовлення додатків, підписання та направлення всіх підготовлених документів до суду та іншим учасникам справи 0,5 год., 730 грн., що в сумі складає 7300 грн.

У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначено, що формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар. Останній може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги.

На думку суду, заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає принципам співмірності, розумності та справедливості з огляду на наступне.

На думку суду, ознайомлення та аналіз документів страхової справи є одним із елементів процедури складання заяв по суті справи (позову, відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь на відзив), а тому, не підлягають окремій оцінці.

Послуга з надання клієнту консультацій і роз`яснень з природу правових питань є позасудовою, є виключної ініціативною клієнта, та за результатом вказаної послуги вирішується питання щодо ініціювання судового процесу або навпаки, тому підстави для відшкодування витрат за зазначену послугу відсутні.

Щодо витрат, пов`язаних зі складання та подання позову, то суд звертає увагу на те, що сама позовна заява не значна за обсягом, а складання такої заяви не вимагає значного проміжку часу, оскільки, за своєю формою та змістом така позовна заява є типовою.

Додатки до позовної заяви не містять будь-яких доказів, які б були отримані представником позивача самостійно, а тому, це дає підстави вважати, що адвокат не вчиняв будь-яких дій задля їх отримання.

Суд звертає увагу на те, що правовідносини які виникли між сторонами ґрунтуються на правовідносинах в сфері страхування відповідальності. Зазначена категорія справ характеризується низьким рівнем складності.

Визначаючи вартість такої послуги, як складання та подання позову, суд виходить з того, що спірні правовідносини характеризуються чітким правовим регулювання - це Цивільний кодекс України, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому, від представника позивача не вимагалося здійснення пошуку додаткового законодавства, що свідчить про сталість та єдність законодавства у цій сфері.

При цьому, судова практика у цій сфері стала та узгоджена між собою, що не вимагає від представника витрати значного часу для її пошуку та/або узгодження правових позицій.

На думку суду, справа не становить значного суспільного інтересу, та впливає виключно відносини між кредитором та боржником.

Тому, враховуючи зазначене, суд вважає, що вартість послуги із складання позовної заяви, яка б відповідала критерію співмірності, розумності та справедливості становить 3 000,00 гривень.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3730 гривень.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст. 16, 22, 1166, 1187, 1191, 1194 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 82, 141, 263, 264, 265, 279, 280-282 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Товариство з додатково. відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з додатково. відповідальністю «Страхова група «Оберіг» (, адреса: м. Київ, вул. Васильківська, 14) суму відшкодування в порядку регресу в розмірі 12488 (дванадцять тисяч чотириста вісімдесят вісім) гривень 61 копійки, з яких:

- основна сума боргу 10000 гривень,

- інфляційні витрати 825,22 гривень за період з 21.05.2024 р. по 15.12.2024 р.,

- пеня 1492,08 гривень за період з 21.05.2024 р. по 15.12.2024 р. у розмірі подвійної облікової ставки НБУ,

- 3% річних 171,31 гривень за період з 21.05.2024 р. по 15.12.2024 р.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з додатково. відповідальністю «Страхова група «Оберіг» (, адреса: м. Київ, вул. Васильківська, 14) судовий збір в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з додатково. відповідальністю «Страхова група «Оберіг» (, адреса: м. Київ, вул. Васильківська, 14) витрати на правову допомогу у розмірі 3730 (три тисячі сімсот тридцять) гривень.

В іншій частині вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Текст рішення складено та підписано 02 жовтня 2025 року.

Суддя Донцов Д.Ю.