Справа № 496/1234/24
Провадження № 2-о/496/50/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Горяєва І.М.,

за участю секретаря Касьяненко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку окремого провадження матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Біляївський відділ Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою, яку згодом, на виконання ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 27.02.2024 року про залишення без руху, уточнив і просить встановити факт його постійного проживання у неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Трушиною О.І. 08 квітня 2024 року було відкрито провадження по цивільній справі № 496/1234/24.

Розпорядженням керівника апарату Біляївського районного суду Одеської області Доня С.С. № 48 від 21 січня 2025 року призначено повторний автоматичний розподілу справи № 496/1234/24, на підставі Рішення Вищої ради правосуддя від 19 грудня 2024 року № 3698/0/15-24 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Біляївського суду Одеської області у зв`язку з поданням заяви про відставку».

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 21 січня 2025 року вказану справу передано на розгляд судді Біляївського районного суду Одеської області Горяєву І.М.

Ухвалою від 22 січня 2025 року цивільну справу № 496/1234/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Біляївський відділ Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення суддею Біляївського районного суду Одеської області Горяєвим І.М. постановлено прийняти до свого провадження.

Заявник мотивує свою заяву, тим, що він був документований паспортним документом України, що був виданий Біляївським відділом CMC в Одеській області 23.06.2022 року, однак через пошкодження його, повторно звернувся до вказаного відділу ДМС із заявою щодо документування паспортом громадянина України. Однак Біляївський відділ ДМС повідомив, що заявник у необхідно звернутися до суду для підтвердження факту його постійної: проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року, та на момент набрання чинності ЗУ Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) у судовому порядку. Заявник багатодітний батько, тож в нього виникають труднощі у документуванням своїх дітей, що досягли відповідного віку. Так, відповіддю того ж самого відділу ДМС щодо документування доньки заявника - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було прийнято рішення про тимчасову відмову в оформленні та видачі дівчині паспорта громадянина України, мотивуючи тим, що дані, отримані з відомчих інформаційних систем, баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують інформацію надану заявником.

Фактично заявник станом на 1991 рік проживав разом із сім`єю у приватному будинку в АДРЕСА_1 (в період з 1989 по 2003 роки) та навчався у загальноосвітній школі І-ІІІ ст. № 2 м. Березівки Одеської області в період з 1990 по 1996 рік (з 2019 року навчальний заклад перейменовано на Опорний заклад-ліцей № 2 Березівської міської ради Одеської області). Встановлення даного факту заявнику є необхідним для подальшого підтвердження його належності до громадянства України та отримання паспорту громадянина України. На підтвердження заявлених вимог заявником надано: копію довідки № 297 від 23.04.2023 року, видану Опорним закладом-ліцеєм № 2 Березівської міської ради Одеської області; копію довідки № 903, виданої 28.09.2023 року Маяківською сільською радою Одеського району Одеської області; копію витягу з ДРАЦС про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого із подружжя № 1 від 27.05.2023 року; копію відповіді Біляївського відділу ГУДМС в Одеській області від 04.10.2023 року та копію відповіді Біляївського відділу ГУДМС в Одеській області від 18.05.2023 року.

До судового засідання заявник та його представник не з`явилися, раніше у судових засіданнях на заяві наполягали, посилалися на письмові обґрунтування, які вказані в уточненнях, також міститься від них заява про розгляд справи без їх участі на вимогах заяви наполягають.

За клопотанням заявника у судовому засіданні також була допитана свідок ОСОБА_4 , яка є дружиною заявника та підтвердила, що останньої було відомо від родичів, що ОСОБА_1 мешкав на території України у 1991 році, а в шлюбі вони з 17.07.2008 року.

До судового засідання представник заінтересованої особи не з`явився, при цьому 10 липня 2025 року від представника заінтересованої особи ГУ ДМС України в Одеській області Саркісяна А.Р. надійшли письмові пояснення на вказану заяву, із змісту яких встановлено, що Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області не погоджується з заявою адвоката Смірнова В.С. діючого в інтересах ОСОБА_1 . Крім іншого, зазначено, що до заяви, поданої до суду, адвокатом Смірновим В.С. діючого в інтересах ОСОБА_1 не долучено жодної копії документів, які б підтверджували факт проживання та навчання ОСОБА_1 на території України станом на 1991 рік. Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області наголошує, що заявник ОСОБА_1 не звертався до територіальних підрозділів Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області з заявою встановленого зразка, не надав до ГУ ДМС в Одеській області жодних документів, зазначених у Порядку, отже заявник ОСОБА_1 не використав всі можливості для отримання статусу громадянина України та звернення до суду із заявою про встановлення факту є передчасним. У той же час у заяві адвокат Смірнов В.С. діючий в інтересах ОСОБА_1 вказував як ціль встановлення факту - набуття громадянства та/або документування паспортом громадянина України.

Провадження за заявами з питань набуття громадянства входить до повноважень ДМС України та її територіальних підрозділів, серед яких є Головне управління Державної міграційної служби в Одеській області. Отже будь-які дії, спрямовані на проходження процедури набуття громадянства та/або документування паспортом громадянина України знаходяться у межі інтересів Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області, які заперечують проти встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки у даному випадку наявний спір про право. (наявний спір про право ОСОБА_1 про встановлення факту його постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року і на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 13 листопада 1991 року, у неповнолітньому віці).

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, заслухавши у судових засіданнях пояснення сторін та свідка, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому, в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного суду України за №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Так, у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

З вищенаведеного вбачається, що встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні можливе при умові, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Суд погоджується з думкою представника ГУ ДМС України в Одеській області, що із матеріалів справи вбачається спір про право.

Надані заявником докази не є беззаперечними доказами факту його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Так зацікавлена особа заперечує проти задоволення заяви, як заперечує і спосіб обраний ОСОБА_1 для захисту свого права.

Крім того, суд критично ставиться до пояснень свідка, яка є дружиною заявника та зацікавлена у розгляді справи, надала непрямі свідчення, які ґрунтуються на показах третіх осіб.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Із вказаного вбачається, що законом передбачено вставлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до пункту 25 Порядку для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а», «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Порядок № 215 відповідно до Закону України «Про громадянство України» визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Абзацом першим пункту 1 Порядку № 215 передбачено, що для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.

Згідно з абзацом другим пункту 4 Порядку № 215 заяви та інші документи з питань громадянства подаються особою, яка проживає в Україні на законних підставах, до територіального підрозділу Державної міграційної служби України за місцем проживання особи в Україні.

Оскільки заявником не надано доказів того, що він звертався до відповідного територіального органу Державної міграційної служби України із заявою та передбаченими законодавством документами для встановлення належності до громадянства України, або доказів того, що йому було відмовлено у встановленні належності до громадянства України та зважаючи на наявні заперечення представника Державної міграційної служби України, за даних обставин вбачається спір про право.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

На підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Із заявлених заявником вимог, вбачається спір про право і дані вимоги не підлягають судовому розгляду в окремому провадженні, відповідно, такий спір належить вирішувати у порядку позовного провадження, а тому, суд вважає, що заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання слід залишити без розгляду, роз`яснивши заявнику, що він вправі звернутися до суду із позовом у порядку позовного провадження.

На підставі вище викладеного і керуючись ст.ст. 294, 315, 258-259, 260 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Біляївський відділ Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику право на звернення до суду шляхом подання позову у порядку загального або спрощеного позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Суддя І.М. Горяєв

З урахуванням тривалої недостатньої кількості суддів в Біляївському районному суду Одеської області, щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які на лікарняному, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження, тому з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку складання повного тексту рішення суду, яке було виготовлено 03 жовтня 2025 року.