Номер провадження: 22-ц/813/1061/25
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л.В.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

.30.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Кострицького В.В., Коновалової В.А.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

учасники справи: позивачка ОСОБА_1 , відповідачка ОСОБА_2 , третя особа: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 січня 2024 року, ухвалене Приморським районним судом м. Одеси у складі: судді Домусчі Л.В. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно з одночасним припиненням цих речових прав,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, який мотивувала тим, що ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 101,9 кв.м у відповідних частках та , яка розташована на другому поверсі трьохповерхового будинку. Над квартирою позивачки розташована квартира АДРЕСА_2 , площею 103 кв.м, яка належить відповідачці ОСОБА_2 , і в якій мешкає також чоловік відповідачки ОСОБА_4 та їх неповнолітня дочка.

Будинок АДРЕСА_3 являється пам`яткою історії, архітектури та містобудування місцевого значення - «Будинок прибутковий (житловий будинок для поштово-телеграфних службовців»), споруджений в 1899 році за проектом архітекторів ОСОБА_5 , В.Ф Харламова,занесений до Державного реєстру нерухомих пам`яток України наказом Міністерства культури і туризму України від 20.06.08 № 729/0/16-08 (охоронний №368-д).

В червні 2021року ОСОБА_4 звернувся до позивачки і сказав, що вони хочуть вивести свою каналізацію окремо через сходи «чорного ходу» в каналізацію сусіда першого поверху, тому що в них постійно забивається зливна труба у ванній кімнаті. Як він сказав, робітники, які будуть це робити, «трошки погримають, але за місяць все зроблять». Тому позивачка з чоловіком не звертали уваги на те, що саме робиться на сходах «чорного ходу», оскільки повірили словам ОСОБА_4 .

Приблизно на початку другої половини червня позивачка почула наче на «чорному ході» йде дощ, вийшла і побачила, що в стіні кухні, туалету позивачки, а також сусідньої кухні і туалету квартири АДРЕСА_4 вбиті металеві конструкції, на які покладений шар бетону і з нього ллється вода. ОСОБА_4 в присутності ОСОБА_2 став пояснювати позивачці, що це буде їх майбутня ванна кімната (при тому, що ванна кімната в їх квартирі є), що він усе розрахував, що можемо не боятися, що металеві конструкції вбиті в стіни житла позивачки, на що вона відповіла, що вони не мали права цього робити і з таких причин в Одесі і руйнуються будинки.

Відносно незаконних самовільних дій ОСОБА_2 та ОСОБА_4 позивачка звернулася до відповідних організацій та закладів: Єдиного центру звернень громадян Одеської міської ради (22.06.2021року), ЖУ «Ренесанс-92», Приморську районну адміністрацію ОМР, Управління з питань охорони об`єктів культурної спадщини, поліцію та ін. Після отримання відповідей, позивачка у кінці листопада 2021 року звернулася з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , Приморської районної адміністрації ОМР про стягнення моральної шкоди та зобов`язання демонтувати незаконно побудовану споруду в будинку пам`ятці архітектури до Приморського районного суду м. Одеси. (справа № 522/22916/21).

Ознайомившись з документами по вищевказаній справі, позивачка вважає, що ОСОБА_2 завдяки ТОВ «Технік Проект» продумала і здійснила незаконну операцію для незаконного привласнення частини площі будинку - об`єкта культурної спадщини, яка їй ніколи не належала.

В свою чергу, як вона вважала, це узаконює її незаконні самовільні будівельні дії, які привели до того, що на стіни кухні та очеретові стіни туалету позивачки лягло навантаження усієї незаконної споруди «ванної кімнати», над якою ще збудована і стеля, а також встановлена пластикова цистерна обсягом приблизно 200-300 літрів для накопичення води.

Крім того, при незаконній побудові ОСОБА_2 «ванної кімнати» в її квартирі АДРЕСА_2 були частково знесені капітальні стіни з каміння-ракушняка, що також несе загрозу як для будинку в цілому, так і для квартири позивачки.

Ознайомившись у справі № 522/22916/21 з правовстановлюючими документами відповідачки (договір купівлі-продажу від 23.02.2015, в якому площа квартири вказана як 103 кв.м, технічним паспортом на квартиру відповідачки, виготовленим станом на 22.03.2021 ТОВ «Технік Проект», в якому загальна площа квартира вже вказана як 190,1 кв.м, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.07.2021 площа 190,1 кв.м), позивачка вважає, що відповідачка продумала і здійснила незаконну операцію для незаконного привласнення частини площі об`єкта культурної спадщини, яка їй ніколи не належала.

ТОВ «Технік Проект» зробив численні порушення Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом від 24.05.2001року № 127 Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України. Як виконавець товариство повинно було у присутності ОСОБА_2 обійти усі приміщення квартири АДРЕСА_5 , у тому числі частину горища, де буцім-то станом на 22.03.2021 влаштована мансарда з приміщеннями, та вже захоплену частину «чорного ходу», приєднану до квартири АДРЕСА_2 , виміряти їх, зафіксувати в абрисі (ескізі) і підписати разом з нею ці документи.

Технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_5 , виготовлений на замовлення ОСОБА_2 станом на 22.03.2021 виконавцем ТОВ «Технік Проект» Стрінжа Г.М. (прізвище на т/паспорті нерозбірливе) та затверджений керівником суб`єкта господарювання ОСОБА_6 . На цю дату відповідачем ОСОБА_2 ніяких будівельних робіт взагалі не проводилося, вони почалися в червні 2021 року на «чорному ході» і в квартирі АДРЕСА_2 , на горищі ОСОБА_2 ніякого будівництва не починала (і досі не почала) і зображених в технічному паспорті від 22.03.2021 об`єктів там не існує. Це підтверджується відповіддю ДП «Житлове управління «Ренесанс-92» від 16.08.2022 року на заяву позивачки від 15.07.2022 року з актом технічного обстеження.

ТОВ «Технік Проект» не зробило дійсне вимірювання площ квартири АДРЕСА_5 станом на 22.03.2021, не вказав дійсний склад приміщень квартири, їх фактичні площі, чим порушив поняття технічної інвентаризації (частина 1 «Загальні положення» Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна). На підставі підроблених даних технічної інвентаризації ТОВ «Технік Проект» склало підроблений технічний паспорт з неіснуючим складом об`єкта нерухомого майна, склав підроблений план та опис об`єкта, чим також порушив ч. 1 «Загальні положення» та їх п. 5 Інструкції.

Позивачка вважає, що відповідач ОСОБА_2 , маючи новий підроблений технічний паспорт, намагається: по-перше, присвоїти собі частину будинку пам`ятки архітектури, а по-друге, її плани побудувати фактично ще одну квартиру на горищі являється загрозою не тільки для будинку взагалі, але і для квартири позивачки, яку вона вже частково зіпсувала навантаженням залізобетонної плити і намагається додати ще одне навантаження на її квартиру з горища.

Позивачка вважає, що технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_5 , виготовлений 22.03.2021 року ТОВ «Технік Проект», є недійсним, і після його отримання за зверненням відповідачки ОСОБА_2 від 12.07.2021 державним реєстратором Карякіним Кирилом Анатолійовичем прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 59301225 від 16.07.2021 10:08:55, та 16.07.2021 року, 10:29:38 сформовано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 266113220 на підставі заяви ОСОБА_2 від 12.07.2021. В витягу вказується об`єкт нерухомого майна - квартира АДРЕСА_5 , загальна площа (кв.м): 190,1, житлова площа (кв.м): 106,2. Також в ньому вказано реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101 на відміну від реєстраційного номеру тієї ж квартири в договорі купівлі-продажу від 23.02. 20215 року, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , - 1.

Позивачка зазначає, що державним реєстратором Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області Карякіним К.А. при реєстрації приватної власності ОСОБА_2 - квартири АДРЕСА_5 загальною площею 190,1 кв. м, житловою площею 106,2 кв.м 12.07.2021, номер запису про право власності 43001958 допущені порушення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

На підставі вищевикладеного позивачка, посилаючись як на правову підставу своїх вимог на вимоги ст. 15, 16 ЦК України, п. 5, 10, 27, 28, 30 розділ 3 «Організація та порядок виконання робіт», п.п. 2,4 ч. 2 «Порядок проведення обмірювальних робіт», п. 1 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом від 24.05.2001 № 127 Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України, просила скасувати державну реєстрацію права власності державним реєстратором Карякіним Кирило Анатолійовичем Усатівська сільська рада Одеського району Одеської області,Одеська обл., номер запису про право власності 43001958, дата, час державної реєстрації 12.07.2021 12:32:58, підстава для державної реєстрації - Довідка, серія та номер 185/21, виданий 22.03.2021, видавник ТОВ «ТЕХНІК ПРОЕКТ», договір купівлі-продажу, серія та номер: 221, виданий 23.02.2015, видавник: Приватний нотаріус Мельник О.М., підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 59301225 від 16.07. 2021 10:08:55, Карякін Кирило Анатолійович Усатівська сільська рада Одеського району Одеської області, Одеська обл., форма власності: приватна, розмір частки: 1/1, власник ОСОБА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, об`єкт нерухомого майна: квартира, об`єкт житлової нерухомості, опис майна: загальна площа (кв.м) :190,1, житлова площа (кв.м): 106,2, адреса: АДРЕСА_6 .

Від відповідачки ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що 23.02.2015 року відповідачка на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 23.02.2015 приватним нотаріусом ОМНО Мельник О.М. та зареєстрованого в реєстрі під № 221 придбала нерухоме майно-квартиру АДРЕСА_7 ; реєстраційний номер об`єкту 1, загальною площею 103 кв.м. В період березень-липень 2021 року ОСОБА_2 провела ремонтно-будівельні роботи у Нерухомому майні та прилеглих до Квартири частин житлового будинку. 16 липня 2021 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за результатами проведення будівельних робіт загальна площа Нерухомого майна була збільшена до 190,10 кв.м та Нерухомому майну присвоєний реєстраційний № 101.

Вказані зміни було внесено державним реєстратором Усатівської сільської ради Одеської області Карякіним К.А. на підставі рішення від 16 липня 2021року індексний № 59301225. Дані обставини підтверджуються Інформаційним Витягом з Державного реєстру речових правна нерухоме майно від 16 липня 2021року № 266113220 (копія міститься у матеріалах справи № 522/13301/22).

Підставою для внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо квартири стали наступні документи: Технічний паспорт, виготовлений ТОВ«ТЕХНІК ПРОЕКТ» 22 березня 2021року; Довідка ТОВ«ТЕХНІК ПРОЕКТ» від 22 березня 2021року N 185/21; Договір купівлі-продажу, посвідчений 23лютого 2015 року приватним нотаріусом ОМНО Мельник О.М. та зареєстрованого в реєстрі під № 221. Згідно Довідки ТОВ «ТЕХНІКПРОБКІ» від 22 березня 2021року № 185/21 Будівельні роботи, що були проведені ОСОБА_2 , не потребували наявності документів про отримання права на проведення будівельних робіт згідно Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07 червня 2017року № 406.

На час подання даного відзиву на позовну заяву ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира загальною площею 190,10 кв.м, розташована у житловому будинку; реєстраційний № об`єкту нерухомого майна: 101. Станом на дату проведення Будівельних робіт ОСОБА_2 не була обізнана про те, що саме дворовий (противоротній) флігель житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , на третьому поверсі якого розташована квартира, є пам`яткою архітектури місцевого значення, і відповідне застереження відсутнє у договорі купівлі-продажу від 23 лютого 2015 року.

При проведенні будівельних робіт відповідачка переслідувала єдину мету - зберегти власне майно - квартиру та житлового будинку від подальшого руйнування. Для цього, зокрема, при проведенні будівельних робіт була облаштована бетонна плита-перекриття між другим та третім поверхом житлового будинку та цілісність скатного даху житлового будинку, а відповідачкою при проведенні будівельних робіт були повністю дотримані усі державні будівельні норми та правила й інші нормативно-технічні норми, не здійснювала самочинного будівництва (реконструкцію) квартири, а лише формально приєднала до відомостей Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно до площі квартири приміщення мансарди горищного простору житлового будинку, що знаходились над приміщеннями квартири відповідачки та фактично використовувалися попереднім власником квартири та нею. Дані обставини містяться у матеріалах справи № 522/13301/22.

Заявлене у Позовній заяві твердження Позивача, що до Технічного паспорту, виготовленого ТОВ «ТЕХНІК ПРОЕКТ» 22 березня 2021 року, та Довідки ТОВ «ТЕХНІК ПРОЕКТ» від 22 березня 2021 року № 185/21 були внесені недостовірні дані та на час їх складання були допущені порушення Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127 с хибним та належним та допустимими доказами в порушення ст. 81 ЦІК України з боку позивача не доведені. Проведення ОСОБА_2 самочинної реконструкції приміщень житлового будинку належними та допустимими доказами в порушення ст. 81 ЦІК України з боку позивача не доведені. Крім того у державного реєстратора Усатівської сільської ради Одеської області Карякіним К.А. при прийнятті ним рішення від 16 липня 2021 року індексний № 59301225 про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на квартиру були відсутні будь-які передбачені ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV підстави для відмови ОСОБА_2 у державній реєстрації права власності на квартиру та рішення державного реєстратора Усатівської сільської ради Одеської області Карякіна К.А. від 16 липня 2021 року індексний № 59301225 про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на Квартиру є повністю законним та обґрунтованим.

Також зазначає, що у позивачки відсутні права вимагати захисту у суді через відсутність фактів реального порушення цивільних прав позивачки. Також наведено про хибність правової позиції позивачки та наявність у Приморського районного суду м. Одеси усіх фактичних та правових підстав для відмови у задоволені даного позову (а.с. 79-124 т. 1).

Протокольною ухвалою від 09.01.2023, враховуючи, що предмети справ різні, а також різні підстави позову, інше коло учасників справ, справа № 522/22916/21 знаходиться на експертизі, провадження по ній зупинено, крім того провадження по тій справі відкрито раніше, відмовлено позивачці у клопотанні про об`єднання справ в одне провадження (а.с. 125-126, т.1).

19.01.2023 року позивачка ОСОБА_1 надала суду уточнену позовну заяву, відповідно до якої просила скасувати державну реєстрацію права власності державним реєстратором Карякіним Кирило Анатолійовичем Усатівська сільська рада Одеського району Одеської області, Одеська обл., номер запису про право власності 43001958, дата, час державної реєстрації 12.07.202112:32:58, підстава для державної реєстрації - Довідка, серія та номер 185/21, виданий 22.03.2021, видавник ТОВ «ТЕХНІК ПРОЕКТ», договір купівлі-продажу, серія та номер: 221, виданий 23.02. 2015, видавник: Приватний нотаріус Мельник О.М., підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 59301225 від 16.07.2021 10:08:55, Карякін Кирило Анатолійович Усатівська сільська рада Одеського району Одеської області, Одеська обл., форма власності: приватна, розмір частки: 1/1, власник ОСОБА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, об`єкт нерухомого майна: квартира, об`єкт житлової нерухомості, опис майна: загальна площа (кв.м): 190,1, житлова площа (кв.м): 106,2, адреса: АДРЕСА_6 з одночасним припиненням цих речових прав (а.с. 128-139 т. 1).

Протокольною ухвалою від 11.04.2023 задоволено клопотання позивачки та прийнято позов в редакції від 19.01.2023, яким доповнена вимога про одночасне припинення речових прав (а.с. 174, т. 1).

Ухвалою суду від 11.04.2023 у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про вступ у справу у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору відмовлено. У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_8 та Приморської районної державної адміністрації Одеської міської ради про об`єднання справ в одне провадження відмовлено.

Від позивачки ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якій зазначила, що усі ствердження відповідачки відносно законності її дій, пов`язаних з самочинним будівництвом, реєстрації її речових правна нерухоме майно державним реєстратором Усатівської сільської ради Карякіним К.А. неможливо прийняти до уваги, у зв`язку з численними порушеннями діючого законодавства, які вона докладно описала в своїй позовній заяві. Відносно тези відповідача щодо обрання позивачем неналежного (неефективного) способу захисту порушеного права і ствердження, що «системний аналіз позовної заяви свідчить про те, що позивач висуває вимогу про скасування запису про проведення державної реєстрації за ОСОБА_2 права власності на квартиру», то з вимог позивачки вбачається, що вона не вимагає скасувати запис про проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_5 .

Також зазначено, що Верховний Суд України в своїй постанові від 28.10.2020 № 910/10963/19 аналізує ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» і вказує: «...наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав,зареєстрованих відповідно до законодавства» - п. 75.5 постанови. Отже, вищевказаного третього способу судового захисту порушених прав та інтересів для відповідача не існує. Відносно тези відповідача щодо відсутності у позивача права вимагати захисту у суді через відсутність фактів реального порушення цивільних прав позивача, то позивачка зазначає, що відповідач не буде заперечувати проти того, що незаконна споруда на сходах «чорного ходу», яка була внесена до нового технічного паспорту на кв. АДРЕСА_5 і ввійшла до збільшеної загальної площі цієї квартири - 190,1 кв.м, зареєстрованої державним реєстратором Карякіним К.А., базується на залізобетонній плиті, вбитій у зовнішні стіни кухні та вбиральні квартири позивачки. Це навантаження вже створює загрозу для цілісності її квартири. Новий технічний паспорт на квартиру і державна реєстрація речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 - квартиру АДРЕСА_2 площею 190,1 кв.м з мансардою на горищі, якої насправді не існує, надає можливість відповідачці у будь-який час знову почати самовільне будівництво на горищі, що створить додаткове навантаження на квартиру позивачки, розташовану на другому поверсі під квартирою ОСОБА_2 (а.с. 140-143 т. 1).

Від представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_8 надійшов відзив на уточнену позовну заяву, в якому зазначено, що ОСОБА_2 повністю підтримує правову позицію та інші доводи, викладені раніше у Відзиві на Позовну заяву та просить їх врахувати при вирішенні справи № 522/13301/22 та додатково зазначає наступні аргументи, що також свідчать про безпідставність Позовної заяви (уточненої) та абсолютно спростовують фактичну та правову позиції ОСОБА_1 . Державна реєстрація за Позивачем права власності на Квартиру не порушує будь-яких прав Позивача та протилежне з боку Позивача не доведено. Відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. Таким чином у відзиві наголошено, що позивачкою не надано жодного доказу та матеріали справи № 522/13301/22 не містять жодного доказу на підтвердження порушення прав позивачки збоку відповідачки в контексті державної реєстрації права приватної власності відповідачки на квартиру АДРЕСА_5 .

Інвентаризація квартири та подальша державна реєстрація права власності на квартиру була проведена у повній відповідності із чинним законодавством України та протилежне збоку позивачки не доведено. У своїй Позовній заяві (уточненій) Позивач заперечує на тому факті, що ОСОБА_2 для державної реєстрації за ОСОБА_2 права власності на Квартиру було подано належно оформлений Технічний паспорт, виготовлений ТОВ «ТЕХНІК ПРОЕКТ» 22 березня 2021 року. У відзиві зазначено, що поданий для державної реєстрації за ОСОБА_2 права власності на Квартиру Технічний паспорт, виготовлений ТОВ «ТЕХНІК ПРОЕКТ» 22 березня 2021 року, не містить відміток про самочинні прибудови чи не прийняті в експлуатацію приміщення Квартири та є таким, що складений повноважними та компетентними суб`єктами згідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24 травня 2001 року №127, а протилежні обставини, зазначені Позивачем у позовній заяві (уточненій), є голослівними припущеннями з боку Позивача та жодними доказами не підтверджені. Позивачем не доведено порушення при складанні Технічного паспорту, виготовленого ТОВ «ТЕХНІК ПРОЕКТ» 22 березня 2021 року, станом на дату його складання (22 березня 2021 року) приписів Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, а зазначені у Позовній заяві (уточненій) обставини є голослівними припущеннями з боку Позивача та жодними доказами не підтверджені.

Протокольною ухвалою суду від 12.06.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідачки про залучення до участі у справі в якості 3-ї особи державного реєстратора Карякіна К.А.

Ухвалою суду від 12.06.2023 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Щукіна О.С. про зупинення провадження та відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Щукіна О.С. про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 січня 2024 року у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно з одночасним припиненням цих речових прав відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 вважає оскаржуване рішення необґрунтованим, постановлено з порушенням норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 січня 2024 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивачки.

Доводами апеляційної скарги є те, що висновок суду першої інстанції про неналежний спосіб захисту обраний позивачкою протирічить нормі матеріального права, а саме ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тому помилковим є висновок суду про те, що обраний позивачкою спосіб захисту не може призвести до настання реальних наслідків щодо припинення державної реєстрації прав за процедурою, визначеною вказаною нормою.

Зазначає, що 19 січня 2023 року позивачка подала уточнену позовну заяву, яка в підготовчому засіданні 11 квітня 2023 року прийнята судом, в якій просила скасувати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно державним реєстратором 12 липня 2021 року з одночасним припиненням цих речових прав.

Вважає, що суд першої інстанції порушив ч. 1 ст. 13 ЦПК України, не розглянув справу в межах заявлених позивачкою 19 січня 2023 року уточнених позовних вимог.

Від відповідачки ОСОБА_2 в особі свого представника надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому зазначив, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку, що обраний позивачкою спосіб захисту не є правильним та є неналежним й може призвести до настання реальних наслідків щодо припинення державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_2 просить резолютивну частину рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 січня 2024 року залишити без змін, мотивувальну частину рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 січня 2024 року змінити, виклавши її в новій редакції із врахуванням змісту цієї апеляційної скарги.

Доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції в порушення ч. 5 ст. 236 ЦПК України не дослідив та не надав належну оцінку аргументам та доводам ОСОБА_2 ; суд взагалі не мав надавати правову оцінку по суті спору, встановлювати обставини справи, досліджувати наявність/відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 ; суд порушив приписи ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України, тому у відповідній частині оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим.

Вважає, що ОСОБА_1 в позові не зазначила належними та допустимими доказами, не довела, яке саме припинення права власності позивачки на певне нерухоме майно призведе до поновлення порушених прав ОСОБА_1 .

Зазначає, що ОСОБА_2 набула на законних підставах право власності на певне нерухоме майно, а тому захід впливу, який позивачка пропонує вжити до ОСОБА_2 фактично позбавляє ОСОБА_2 права власності на певне нерухоме майно та є безпосереднім протиправним втручанням з боку ОСОБА_1 у вільну реалізацію прав ОСОБА_2 , як власника певне нерухоме майно, що не є припустимим.

В судове засідання сторони, належно повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не зявилися, зокрема, зокрема позивачка ОСОБА_1 вважається повідомленою у відповідності до вимог п. 3 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, оскільки за зазначеною нею у позовні заяві та в апеляційній скарзі адресою повернулося поштове рекомендоване повідомлення із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 168 т. 2); відповідачка ОСОБА_2 повідомлена належним чином у відповідності до вимог ч. 5 ст. 130 ЦПК України, в установленому законом порядку, оскільки її представник повістку отримав 09.08.2025 9:02:36 в особистому кабінеті підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд, що підтверджується довідкою (а.с. 167), третя особа Приморська районна адміністрація Одеської міської ради повістку отримала 09.08.2025 9:02:36 в особистому кабінеті підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд, що підтверджується довідкою (а.с. 167зв).

Представник відповідачки ОСОБА_2 ОСОБА_8 30 вересня 2025 року подав до апеляційного суду заяву про відкладення судового засідання з огляду на погодні умови в м. Одесі та через його незадовольне самопочуття (довідка від 29.09.2025 про призначення певного медичного втручання на 10-ту 30.09.2025), що перешкоджає йому керуватися транспортним засобом, вирішуючи яке, колегія суддів зазначає наступне.

Справа перебуває в провадженні Одеського апеляційного суду з лютого 2024 року, апеляційні провадження відкриті 15 березня 2024 року та 02 травня 2024 року, передбачений частиною першою статті 371 ЦПК України строк розгляду справи апеляційної скарги сплинув за останнім відкритим апеляційним провадженням у липні 2024 року , у той час коли правом на справедливий судовий розгляд у відповідності до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, складовою якого є розумність строків розгляду справи, наділені всі учасники справи, у тому разі і позивачка.

Участь відповідачки ОСОБА_2 та її представника в суді апеляційної інстанції не визнавалася судом обов`язковою. Свої міркування щодо позовних вимог та законності рішення суду першої інстанції стороною відповідачки висловлено у заявах по суті справи - в апеляційній скарзі та у відзиві на апеляційну скаргу позивачки.

Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

Заявник не навів у своїй заяві обставин, які б перешкоджали розглянути справу за його відсутності, а також не мотивував необхідність його безпосередньої явки до суду.

Отже, у задоволенні заяви представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Щукіна О.С. слід відмовити, і наведене не є перешкодою в розумінні ч. 2 ст. 372 ЦПК України для розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 такою, що не підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_2 такою, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 25.11.1998 року, виданого УЖКХ квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 в рівних частках, загальна площа квартири 101,90 кв.м. Свідоцтво зареєстровано та записано в реєстраційну книгу за № НОМЕР_2 . (а.с. 16 т. 1).

Згідно реєстраційного посвідчення від 27.10.1999, право спільної часткової власності на зазначену квартиру зареєстрованого за ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 в ОМБТІ на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.11.1998 року за № НОМЕР_2 та записано в реєстрову книгу за реєстровим номером 667 у реєстровій книзі 341 пр на сторінці 102. (а.с. 16 зв. т. 1).

10.11.2000 Першою одеською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину на частину квартири після смерті ОСОБА_9 , за реєстром № 7-3844. 17.11.2004 року ОСОБА_3 зареєстрував право власності, яке виникло на підставі свідоцтва про справ на спадщину № 7-3844 (а.с. 17 т. 1).

27.12.2000 Першою Одеською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частину квартири на ім`я ОСОБА_3 , за реєстром № 7-4412. 17.11.2004 року ОСОБА_3 зареєстрував право власності, яке виникло на підставі свідоцтва про справ на спадщину № 7-4412. (а.с. 18 т. 1).

Отже, ОСОБА_3 є власником частини, а ОСОБА_3 є власником частини квартири АДРЕСА_1 що знаходиться на 2-му поверсі 3-х поверхового будинку.

Відповідно до Договору купівлі-продажу від 23.02.2015, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Мельник О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 221, ОСОБА_7 (продавець) передав у власність (продав), а ОСОБА_2 (покупець) прийняла у власність (купила) квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 103 кв.м, житловою 51,3 кв.м, що знаходиться на 3-му поверсі (а.с. 19-20 т. 1).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 34003996 від 23.02.2015 року ОСОБА_2 зареєструвала за собою право власності на вищевказану квартиру, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1 (а.с. 24 т. 1)

Згідно технічного паспорту, виготовленого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» від 17.05.2012 року, вбачається,що квартира складається з:трьох житлових кімнат (12,2 кв.м, 15,0 кв.м, 24,1 кв.м); кухні 12,3 кв.м; санвузла 4,4 кв.м; туалету 0,7 кв.м; передпокою 24,2 кв.м; антресолі 4,7 кв.м; балкону 0,9 кв.м; коридору 4,5 кв.м. Загальна площа103 кв.м, житлова - 51,3 кв.м (а.с. 118-119 т. 1)

Судом встановлено, що в період березень-липень 2021 року ОСОБА_2 провела ремонтно-будівельні роботи у квартирі АДРЕСА_5 та прилеглих до неї частин вищевказаного будинку.

Згідно Довідки ТОВ «ТЕХНІК ПРОЕКТ» від 22.03.2021 № 185/21 Будівельні роботи, що були проведені ОСОБА_2 , не потребували наявності документів про отримання права на проведення будівельних робіт згідно Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єктів не підлягає прийняттю в експлуатацію, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 7 червня 2017 року № 406. (а.с. 93 т. 1)

Згідно технічного паспорту, виготовленого 22.03.2021 ТОВ «ТЕХНІК ПРОЕКТ» за замовленням ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_5 , квартира складається з: п`яти житлових кімнат (15,3 кв.м, 24,1 кв.м, 18,2 кв.м, 21,6 кв.м, 27,0 кв.м); коридору 24,1 кв.м; туалетів (2,5 кв.м, 1,7 кв.м); санвузла 8,8 кв.м, кухні 20,3 кв.м; , коридорів ( 12,2 кв.м, 12,2 кв.м); балконів (0,9 кв.м, 0,5 кв.м, 0,7 кв.м), та розташована на 3-му поверсі та мансарді. Загальна площа 190,1 кв.м, житлова - 106,2 кв.м (а.с. 120-121 т. 1).

Відповідно до Висновку про можливість влаштування ванної кімнати в квартири АДРЕСА_8 т від 09.07.2021, виготовленого експертом ОСОБА_11 на замовлення ОСОБА_2 , стан несучих конструкцій та зменшення навантаження на них дозволяє зробити висновок про можливість влаштування перекриття на рівні перекриття над другим поверхом в осях 7-8/Д-Г вищевказаної квартири та влаштування на ньому ванної кімнати розмірами 4958*1700 мм з душової кабіною (а.с. 94-102 т. 1).

16 липня 2021 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Усатівської сільської ради Одеської області Карякіним К.Л. на підставі рішення від 16 липня 2021 року індексний № 59301225 зареєстровано право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 190,1 кв.м, житловою 106,2 кв.м за результатами проведення будівельних робіт, про що свідчить Інформаційний Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 липня 2021 року № 266113220, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101. (а.с. 120 т. 1).

Підставою для внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо квартири стали наступні документи:

- Довідка ТОВ «ТЕХНІК ПРОЕКТ» від 22 березня 2021 року № 185/21 (а.с. 93 т. 1);

- Договір купівлі-продажу, посвідчений 23 лютого 2015 року приватним нотаріусом ОМПО Мельник О.М. та зареєстрованого в реєстрі під № 221 (а.с. 116 зв-117 т. 1).

Також судом встановлено, що будинок за адресою: АДРЕСА_3 , який споруджений у 1890 році, є пам`яткою історії, архітектури та містобудування місцевого значення за рішенням Одеського облвиконкому № 580 від 27.12.1991 року, № 652 від 25.12.1984 року.

29.06.2021 Управлінням з питань охорони об`єктів культурної спадщини Одеської міської ради відповідно до діючого законодавства видано припис ОСОБА_2 за № 01-15/31 про заборону діяльності, що порушує законодавство у сфері охорони культурної спадщини, згідно якому за результатами візуального обстеження встановлено проведення ремонтно-будівельних робіт на пам`ятці історії, архітектури та містобудування місцевого значення без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини, що є порушенням ст. 26 Закону України «Про охорону культурної спадщини», за що передбачена відповідальність згідно зі ст. 44-46 Закону України «Про охорону культурної спадщини», ремонтно-будівельні роботи проводяться у дворовому противоротньому корпусі, в об`ємі лівобічної клітини чорних сходів (у місці розміщенні кв. АДРЕСА_2 ) та на горищі над кв. 24 будівлі-пам`ятки історії, архітектури та містобудування місцевого значення по АДРЕСА_3 «Будинок прибуткови», що занесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України Наказом Міністерства кульутри і туризму України № 728/16-08 від 20.06.08 р. (охоронний № 368-Од). Даним приписом зобов`язано після його отримання зупинити, не поновлювати проведення ремонтних робіт або будь-яких інших робіт у будинку пам`ятці за адресою по АДРЕСА_9 до отримання у встановленому законодавством порядку дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини на проведення робіт. Оригінал вказаного припису отримано ОСОБА_4 09.07.2021 (а.с. 14-15, т. 1).

Відповідно до Акту технічного обстеження від 08.08.2022 року, складеного гол. інженером ДП ЖУ «Ренесана-92» Стояновського А.В., майстрів ДП ЖУ «Ренесанс-92» ОСОБА_12 , ОСОБА_13 під час обстеження щодо технічного стану горищного приміщення у будинку АДРЕСА_3 було встановлено, що даний флігель 3-х поверховий, противоротний дворовий, обстежувана частина горищного приміщення розташована у приворотній частині флігеля над квартирою АДРЕСА_2 . В результаті обстеження встановлено, що покрівля над квартирою виконана з азбестових шиферних листів по дерев`яному латові, двосхилий, ковзани, жолоби та пелена з покрівельного металу. Власником квартири АДРЕСА_2 були проведені роботи з реконструкції квартири з приєднанням місць загального користування сходової клітини «чорного ходу» та збільшення площі квартири. Під час обстеження горищного приміщення над квартирою АДРЕСА_2 встановлено: горищне приміщення не захаращене, будівельних матеріалів та будівельного сміття не виявлено, весь простір горища противоротнього дворового флігеля вільний, доступ на горищне приміщення здійснюється через «чорний хід». При комісійному обстеженні горищного приміщення ніяких ремонтно-будівельних робіт, огорож, перегородок не виявлено, доступ вільний (а.с. 34 т. 1).

Спірні відносини виникли між сторонами з приводу оспорення позивачкою набуття відповідачкою права власності на житлову квартиру площею 190,1 кв.м через порушення останньою загальних засад державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, незаконного привласнення частини площі об`єкта культурної спадщини, пошкодження належної позивачці квартири залізобетонною плитою, вбитою у зовнішні стіни кухні квартири позивачки та вбиральні на сходах «чорного входу» та побоювань позивачки пошкодження її власності незаконними діями відповідачки, і ефективним способом захисту порушених незаконними діями відповідачки ОСОБА_2 прав позивачки ОСОБА_1 є саме скасування державної реєстрації речових прав на підставі судового рішення з одночасним припиненням цим рішенням речових прав відповідачки.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)).

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з проведення реконструкції житлового приміщення відповідачкою з втручанням в несучі конструкції будинку без отримання дозволу на виконання таких робіт та подальшого введення в експулатацію в порядку, встановленому Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», про невідповідність положенням статті 369 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» приєднання відповідачкою горища без отримання згоди співвласників, порушенням режиму спільної сумісної власності місць загального користування, тощо, збільшення площі належної відповідачці квартири без дозволу співвласників, в тому числі позивачки та без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини, а державна реєстрація не може легалізувати самочинне будівництво.

Проте вважав неефективним обраний позивачкою спосіб захисту своїх прав, оскільки за змістом ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування державної реєстрації права власності. Тому цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо припинення державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у ст. 26 Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Переглядаючи вказаний висновок суду за доводами апеляційних скарг, колегія суддів зазначає таке.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (частина перша статті 316 ЦК України).

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частини другої статті 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку (постанова Верховного Суду від 07 серпня 2024 року у справі № 200/6203/19).

Статтею 10 Житлового кодексу України визначено, що громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства.

Порядок здійснення переобладнання та перепланування жилого приміщення визначено у Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій (далі - Правила), затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76.

Згідно зі статтею 13 Конституції України власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

У статті 41 Конституції України визначено, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що переобладнання або перепланування допоміжних приміщень може бути здійснено з дотримання встановленого законом порядку, у тому числі за згодою осіб, які таким приміщенням володіють на праві спільної власності.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаютьсясторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша,третя статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).

Отже, в межах заявлених позивачкою позовних вимог першочерговим є встановлення судом наявності її порушених, невизнаних або оспорюваних законних прав, свобод чи інтересів з боку відповідачки здійсненою останньою реконструкції належної їй квартири.

По справі на виконання покладеного на неї процесуального обов`язку довести обґрунтованість своїх вимог позивачкою ОСОБА_1 жодним належним та допустимим доказом у розумінні вимог 77, 78 ЦПК України не доведено, що вищенаведеною реконструкцією порушено будь-яке її право або охоронюваний законом інтерес.

Посилання позивачки на пошкодження облаштованою відповідачкою залізобетонною плитою належної позивачці квартири не підтверджено жодним доказом.

Як не може свідчити про порушення прав позивачки і побоювання пошкодження у майбутньому незаконними діями відповідачки належної позивачці квартири та реальність загрози для цілісності її квартири.

Згідно Звіту ПП«Інженер-Сервіс» визначення можливого негативного виливу результатів виконанихремонтних робіт в квартирі АДРЕСА_5 на технічні параметри (стан) і предмет охорони об`єкта культурної, складеного у листопаді 2021 року ПП «Інженер Сервіс». (а.с. 104-113 т. 1):

- розділом 2 Звіту зазначено, що вищевказана квартири складається з приміщень, розташованих в частині третього поверху і частині горищного простору будівлі-пам`ятнику. Ремонтні роботи в приміщеннях горищного простору не проводилося;

- розділом 3 Звіту визначено, що рішенням Одеського облвиконкому № 580 від 27.12.1991 року № 652 від 25.12.1984 року, наказ МКТ № 728/0/16-08 від 20.06.2008 року будівлю прийнято під охорону як пам`ятка містобудування і архітектури місцевого значення. Охоронний № 368-Од;

- розділом 4 Звіту вказано, що обстеженню підлягають приміщення квартири АДРЕСА_2 , розтошовані на третьому поверсі і горищному просторі за адресою: АДРЕСА_3 . Вхід в приміщення горищного простору здійснюється через сходову клітку.

При цьому вбачається (розділ 6 п.п. 1-4), що в просторі приміщення № 4 во внутрішній стіні розкрито проріз виходу в простір «чорного» ходу, який був виконано при будівництві будівлі. В просторі приміщення № 3 во внутрішній не несучій стіні виконано проріз з метою облаштування санвузла. Демонтовані внутрішні не несучі дерев`яні каркасні перегородки між приміщеннями № 3 і № 4. В приміщеннях № 2 і № 3 (туалет і санвузол) виконаний ремонт існуючих ділянок дерев`яного перекриття шляхом улаштування ділянок перекриття з монолітного залізобетону по металевим балкам, встановлених між існуючими дерев`яними балками.

В просторі «чорного» ходу виконана ділянка перекриття з монолітного залізобетону по металевим балкам між 2-м та 3-м поверхом. Приєднано площу в межах раніше існуючого «чорного» ходу (розділ 6 п.п. 5,6).

Відповідно до розділу 10 вищевказаного Звіту, з огляду на викладене у звіті, в результаті проведеного візуального обстеження та розгляду наявної документації зроблено висновок про можливість збереження виконаних робіт в приміщенні будівлі-пам`ятника. Сходові марші та майданчики «чорного» ходу при будівництві будівлі передбачали доступ до квартир, розташованих з 1-го по 3-й поверхи. Заміна перекриття в «чорному» ході на рівні 3-го поверху не обмежує доступ власникам сусідніх квартир.

Вказані відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивачки є самостійною підставою для відмови в позові, на що суд помилково не звернув уваги та на що цілком слушно посилається у своїй апеляційній скарзі відповідачка, ставлячи питання про зміну мотивувальної частини оскаржуваного рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Оскільки позивачкою по справі не доведено порушення або оспорення її прав та інтересів, що є визначальним для правильного вирішення справи, то не має значення ефективність/неефективність обраного нею способу захисту порушених прав, оскільки таке може оцінюватися лише у разі встановлення наявність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивачки.

Натомість, вдавшись до оцінки режиму здійснення спільної власності у багатоквартирному будинку (ч. 2 ст. 355, ч. 1 ст. 369 ЦК України) та оцінки правовідносин сторін з огляду на дотримання відповідачкою вимог частини другої статті 382 ЦК України, відповідно до якої усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку, і що спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування, та вимог Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VIII (далі - Закон № 417-VIII), суд не звернув уваги на те, що таких підстав позову позивачкою не заявлено взагалі.

Як підстава позову нею заявлено про реконструкцію квартири в будинку пам`ятці архітектури, проте належним позивачем у такому випадку має бути відповідний державний орган або орган місцевого самоврядування, в даному випадку - Управління з питань охорони об`єктів культурної спадщини Одеської міської ради, яке вже виносило відповідаці ОСОБА_2 припис за № 01-15/31 про заборону діяльності, що порушує законодавство у сфері охорони культурної спадщини, оскільки останньою ремонтно-будівельні роботи проводяться у дворовому противоротньому корпусі, в об`ємі лівобічної клітини чорних сходів (у місці розміщенні кв. АДРЕСА_2 ) та на горищі над кв. 24 будівлі-пам`ятки історії, архітектури та містобудування місцевого значення по АДРЕСА_3 , що занесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України Наказом Міністерства кульутри і туризму України № 728/16-08 від 20.06.08 р. (охоронний № 368-Од).

Доказів уповноваження позивачки як фізичної особи на представництво інтересів вказаного органу по справі не надано.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ч. 4 вказаної норми).

З огляду на допущене судом неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, оскаржуване рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 січня 2024 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду за доводами апеляційної скарги позивачки як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без змін.

Вказана зміна судового рішення не є підставою для перерозподілу судових витрат у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки оскаржуваним судовим рішенням позивачу відмовлено у задоволенні його позовних вимог.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 січня 2024 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 30 вересня 2025 року

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.В. Кострицький

В.А. Коновалова