ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року м.Суми

Справа №585/4411/24

Номер провадження 22-ц/816/1108/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК»,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК»

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 грудня 2024 року, в складі судді Євлах О.О., ухвалене в м. Ромни, повний текст якого складено 09 грудня 2024 року,

в с т а н о в и в:

18 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» про захист прав споживача за договором споживчого кредиту та застосування наслідків виконання нікчемної умови правочину.

Свої вимоги мотивував тим, що між ним та АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» 20 квітня 2021 року було укладено кредитний договір № 1/4088723, за умовами якого позивачу надано кредит у сумі 500000 грн строком на 72 місяці на строк до 19 квітня 2027 року включно. Банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за цим кредитним договором станом на 05 квітня 2024 року в загальному розмірі 354266 грн 77 коп., а саме: 202572,78 грн строкова заборгованість, 39807,56 грн прострочена заборгованість, 34500,00 грн прострочена комісія, 5750,00 грн строкова комісія, 1009,92 грн нараховані відсотки, 18180,95 грн прострочені відсотки, 28750,00 грн сума реструктуризації по простроченій комісії, 23695, 56 грн сума реструктуризації по простроченим відсоткам.

Заявляючи вказані позовні вимоги Банк не взяв до уваги факт нікчемності умови п.1.3.2 кредитного договору, за яким за користування кредитом позичальник сплачує щомісячну комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості, в межах якої в період з 20 травня 2021 року по 26 вересня 2023 року включно позивач сплатив на користь Банку 138000,00 грн. При цьому в кредитному договорі не зазначено вичерпного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту, про що свідчить використання частки «тощо» у п. 1.3.2 кредитного договору. Така умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитування заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.1 та 2 ст. 11, ч.5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування». Позивач вважає дану вимогу несправедливою і нікчемною, у зв`язку з чим суму сплачених коштів, в порядку застосування правових наслідків нікчемності правочину, Банк зобов`язаний зарахувати в рахунок погашення кредиту та процентів за користування ним, здійснивши відповідний перерахунок заборгованості.

Крім того, зміст умови п. 1.3.2 кредитного договору № 1/4088723 від 20 квітня 2021 року свідчить про те, що комісійна плата нараховується Банком незалежно від того, користувався позичальник відповідними «послугами»(інформацією) чи ні. Таким чином, Банк на власний розсуд, без будь-якого узгодження із позичальником, має право встановлювати комісійну плату за будь-які супутні послуги, не узгоджені із позичальником, незалежно від того, чи користувався ними останній. Такі умови договору споживчого кредиту є очевидно несправедливими. Таким чином, позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, а відтак положення пункту 1.3.2. кредитного договору, укладеного між сторонами, щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними в силу ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», оскільки суперечать приписам ч. ч. 1, 2 ст. 11 цього Закону.

Посилаючись на викладене, просив у порядку застосування наслідків виконання нікчемного правочину зобов`язати АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором№ 1/4088723 від 20 квітня 2021 року з огляду на нікчемність п. 1.3.2. цього договору та виконання позичальником цієї нікчемної умови правочину в період з 20 травня 2021 року по 26 вересня 2023 року на загальну суму 138000 грн.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 грудня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» про захист прав споживача за договором споживчого кредиту та застосування наслідків виконання нікчемної умови правочину задоволено.

У порядку застосування наслідків виконання нікчемного правочину зобов`язано АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 1/4088723 від 20 квітня 2021 року з огляду на нікчемність пункту 1.3.2. цього договору та виконання позичальником цієї нікчемної умови правочину в період з 20 травня 2021 року по 26 вересня 2023 року на загальну суму 138000 грн.

Стягнуто з АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» на користь держави 1380 грн судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі

Доводить, що положення п. 1.3.2. кредитного договору № 1/4088723 від 20 квітня 2021 року, яким сторони визначили обов`язок позичальника сплачувати комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості, відповідає нормам Закону України «Про споживче кредитування». Інформація про умови кредитування була надана позичальнику перед укладенням договору про споживчий кредит та наявна можливість самостійного ознайомлення з такою інформацією на веб-сайті банку для усвідомленого прийняття рішення. Підписуючи кредитний договір позивач підтвердив, що він у повному обсязі отримав інформацію про умови кредитування, у тому числі про встановлення плати за обслуговування кредиту.

Зазначає, що на момент укладення кредитного договору на правовідносини, що виникли між сторонами в частині комісії поширювався Закон України «Про споживче кредитування», який, на відміну від Закону України «Про захист прав споживачів», не містив норм про заборону комісії. Жодна із норм Закону України «Про споживче кредитування» не визначає і не зобов`язує кредитодавця надавати послуги, за які нараховується комісія встановлена п. 1.3.2. кредитного договору, безоплатно.

Вказує, що сплата комісії за п. 1.3.2. кредитного договору передбачається за ті послуги, які не надаються позичальнику безоплатно у відповідності до ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» та у незалежності від волевиявлення клієнта і з необмеженою періодичністю. Із вказаними умовами позичальник був ознайомлений заздалегідь, до моменту укладення кредитного договору, про що свідчить підписаний ним паспорт споживчого кредиту.

Наводячи перелік здійснених інформувань позичальника про наявність заборгованості по кредиту, ставить під сумнів твердження позивача про не вжиття банком будь-яких заходів для обслуговування кредиту.

Протягом усього часу кредитування, до подання банком позову, позичальник не оспорював умов кредитного договору та виконував їх, не заявляв про це і при зверненні у 2022 році за реструктуризацією кредиту.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Сторони повідомлені про час і місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явилися. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без сторін, оскільки явка до апеляційного суду є необов`язковою, їх позиція є чіткою і зрозумілою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 20 квітня 2021 року між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1/4088723, згідно якого Банк надає позичальнику кредит в сумі 500000 грн. строком на 72 місяці з 20 квітня 2021 року до 19 квітня 2027 року (включно). Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за Цим Договором щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту. Кредит надається на споживчі потреби. За користування кредитом Позичальник сплачує Процентну винагороду та згідно пункту 1.3.2 Договору комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості: щомісячно в розмірі 1,15 % у місяць від суми кредиту, зазначеної в п.1.1 Договору. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та проценти надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо (а.с. 10-11).

До матеріалів справи також додана пам`ятка клієнту за кредитним договором № 1/4088723 від 20 квітня 2021 року, додаток до договору та заява анкета № 02021-001 від 05 березня 2021 року на отримання готівкового кредиту «Свобода», які підписані ОСОБА_1 (а.с.11зв.-14).

Із виписки з рахунку НОМЕР_1 / НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 здійснював погашення комісії за кредитним договором 1/4088723 від 20 квітня 2021 року: 20.05.2021 року в сумі 5750 грн, 20.07.2021 року в сумі 5750 грн, 20.08.2021 року 5750 грн, 20.09.2021 року 5750 грн, 20.10.2021 року в сумі 5750 грн, 20.12.2021 року 5750 грн, 20.01. 2022 року 5750 грн, 26.08.2022 року в сумі 5750 грн, 26.10.2022 року 5750 грн, 26.01.2023 року 5750 грн, 24.02.2023 року 5750 грн, 24.03.2023 року 5750 грн, 26.04.2023 року 5750 грн, 26.05.2023 року 5750 грн, 25.08.2023 року 5750 грн, 26.09.2023 року 5750 грн (а.с.14 зв.-16).

За даними виписки з рахунку НОМЕР_3 / НОМЕР_2 , ОСОБА_1 здійснював погашення простроченої комісії за кредитним договором 1/4088723 від 20 квітня 2021 року: 22.06.2021 року в сумі 5750 грн, 22.11.2021 року в сумі 5750 грн, 21.02.2022 року 5750 грн, 28.09.2022 року 5750 грн, 01.12.2022 року в сумі 5750 грн, 02.01.2023 року 5750 грн, 07.07.2023 року 5750 грн, 25.08.2023 року в сумі 5750 грн (а.с. 16 зв.-17).

АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» звернулося до ОСОБА_1 з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1/4088723 від 20 квітня 2021 року, яку було прийнято до розгляду Роменським міськрайонним судом Сумської області згідно ухвали суду від 23 квітня 2024 року (а.с. 17зв.-20).

Представником відповідача до матеріалів справи додані Правила надання споживчого кредиту в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та умови страхування життя позичальника. В той же час, дані правила не підписані позивачем (а.с. 32-36).

Паспорт споживчого кредиту в якому мається інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, згідно якого надається кредит в сумі 500000,00 грн., на 72 місяці, мета отримання кредиту придбання товарів для задоволення споживчих потреб, процентна ставка, відсотків річних 15, 00. Тип процентної ставки фіксована, 80,00 грн. комісія за відкриття поточного рахунка; 1,15 % від початкової суми кредиту, сплачується щомісячно, в гривні комісія за обслуговування кредитної заборгованості ( включає в себе моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування ( нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, інформування клієнта про виникнення простроченої заборгованості, консультування клієнта, в т.ч. документальне, щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо). Даний паспорт підписаний ОСОБА_1 (а.с. 38-39)

Згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, Додаток 1 до Паспорта споживчого кредиту, в стовбці 7.2 зазначено комісія за обслуговування кредитної заборгованості по 5750,00 грн кожного місяця в період 05 квітня 2021 року 04 квітня 2027 року (а.с. 39зв.-40).

Згідно ухвали Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23 квітня 2024 року, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, справа № 585/1738/24 (а.с. 42).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» про застосування наслідків виконання нікчемної умови правочину встановленої у п. 1.3.2 кредитного договору № 1/4088723 від 20 квітня 2021 року щомісячної комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу встановлено щомісячну плату за обслуговування кредитної заборгованості, яка за законом повинна надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такий висновок суду першої інстанції узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

Підставами позовних вимог ОСОБА_1 є незгода із встановленням п. 1.3.2 кредитного договору № 1/4088723 від 20 квітня 2021 року щомісячної комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості, на виконання якого в період з 20 травня 2021 року по 26 вересня 2023 року включно ним сплачено на користь Банку 138000,00 грн. Тому, на думку позивача, з огляду на виконання позичальником нікчемної умови правочину, має бути проведено перерахунок заборгованості по кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець (відповідач) кожного місяця, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, так чи інакше, безоплатно повинен повідомляти позивача з приводу інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надавати виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.ч. 1-3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 вирішувала питання: чи можливе встановлення комісії за обслуговування кредиту згідно Закону України «Про споживче кредитування; чи має кваліфікуватися умова договору, що передбачає комісію, як дійсна /нікчемна/оспорювана.

Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові вказала, що Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, а згідно з п. 3.2.4 кредитного договору позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості. Разом з тим зробила висновок про нікчемність в цілому пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, зокрема не лише щодо щомісячного інформування про розмір заборгованості, але й опрацювання запитів позичальника, надання інформації по рахунку.

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 цього Закону.

Нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (ч. 2 ст. 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не «породжує» (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків. Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину (Постанова Верховного Суду від 29.03.2023 року у справі № 204/8492/21 провадження №61-10602св22).

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, правильно застосував норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачу встановлено щомісячну плату за обслуговування кредитної заборгованості, яка за законом повинна надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено.

При цьому, суд зазначив, що стороною відповідача не заперечувалося нарахування ОСОБА_1 щомісячно плати за обслуговування кредитної заборгованості.

Однак, суду не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 надавалися будь-які послуги банку по даному кредитному договору, а також що позивач частіше одного разу на місяць звертався до банку з вимогою про надання інформації про стан кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про нікчемність п.1.3.2 кредитного договору № 1/4088723 від 20 квітня 2021 року про встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості, та правильно застосував наслідки виконання нікчемного правочину зобов`язавши АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором на загальну суму 138000 грн.

Доводи апеляційної скарги АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди з наданою судом оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, спрямовані на необхідність переоцінки цих доказів і обставин в тому контексті, який на думку сторони відповідача свідчить про дотримання банком вимог Закону України «Про захист прав споживачів» при укладенні сторонами кредитного договору.

Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення в з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення без змін.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367-369, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» залишити без задоволення.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов