ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року

м. Черкаси

Справа № 711/1371/25
Провадження № 22-ц/821/1312/25
категорія: 310000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л. І.,

суддів: Гончар Н. І., Сіренка Ю. В.,

учасники справи:

позивач «Моторне (транспортне) страхове бюро України»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 квітня 2025 року у цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

19 лютого 2025 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20.06.2024 о 20 год 45 хв в м. Черкаси на перехресті вул. Чехова та вул. Благовісна, мала місце ДТП за участю автомобіля OPEL н/з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 (власник автомобіля ОСОБА_3 ) та автомобіля SKODA н/з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який є особою, відповідальною за шкоду, заподіяну в результаті ДТП, відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.07.2024 (справа №711/5155/24) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до відповідальності.

Позивач вказав, що в результаті ДТП автомобіль н/з НОМЕР_1 отримав пошкодження, а його власник ОСОБА_3 зазнав матеріальних збитків. На час скоєння ДТП транспортний засіб н/з НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , не був забезпечений чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Про це свідчить відсутність інформації щодо страхування вказаного транспортного засобу в єдиній централізованій базі даних МТСБУ. Заподіяна шкода, яка виникла внаслідок ДТП, не була відшкодована відповідачем потерпілій особі.

Транспортний засіб OPEL н/з НОМЕР_1 на час ДТП був забезпечений полісом № АТ5035502. У зв`язку із настанням вказаної події, власник автомобіля ОСОБА_3 звернувся до МТСБУ із заявою про виплату відшкодування. Для встановлення розміру відшкодування у справі № 104774, МТСБУ надало доручення суб`єкту оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 , яким була визначена вартість відновлювального ремонту ТЗ н/з НОМЕР_1 (з урахуванням зносу) у розмірі 46 341,86 грн. При цьому, витрати МТСБУ на встановлення розміру відшкодування потерпілій особі склали 1 950,00 грн. Позивач вважає, що ці витрати знаходяться у причинному зв`язку з пошкодженням ТЗ з вини відповідача, а тому повинні бути відшкодовані позивачу останнім.

МТСБУ 21.08.2024 здійснило виплату відшкодування довіреній особі потерпілого у розмірі 40 285,71 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 925281 від 21.08.2024 (за шкоду, заподіяну в результаті пошкодження ТЗ).

З огляду на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму витрат сплаченого відшкодування у розмірі 40 285,71 грн, суму витрат на встановлення розміру заподіяної шкоди у розмірі 1 950,00 грн, а також судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 квітня 2025 року спозовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України грошові кошти, які сплачені як витрати відшкодування, у розмірі 40 285,71 грн, а також судовий збір у розмірі 3 028,00 грн, а всього 43 313,71 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що встановлені судом обставини дають підстави вважати, що саме відповідач у справі повинен сплатити позивачу грошові кошти у вказаних розмірах, які останнім фактично сплачені як потерпілому, так і ФОП ОСОБА_4 .

Зазначив, що стороною відповідача жодними належними та допустимими доказами не доведено, що 20.06.2024 на час ДТП, ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом OPEL н/з НОМЕР_1 та/чи власник цього транспортного засобу ОСОБА_3 , здійснювали підприємницьку діяльність щодо таксування (використовували автомобіль, як таксі). Сам по собі факт того, що на цьому автомобілі мається напис «студент-таксі», не свідчить про те, що саме в момент ДТП автомобіль використовувався як таксі.

Додатковим рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 травня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України грошові кошти, які сплачені як витрати на встановлення розміру заподіяної шкоди 1 950 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 квітня 2025 року та направити справу на новий розгляд.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не враховано, що на авто була «шашечка», також суд першої інстанції, не взяв до уваги, що водій авто віз незнайому людину, як клієнта, який і став свідком у ДТП.

Згідно п. 8 полісу № АТ/5035502 ТЗ не повинен використовуватись як таксі, а тому власник авто не виконав умови полісу, отже страхова компанія АТ «СГ «ТАС» не зобов`язана була виплачувати кошти полісом.

Таким чином, скаржник вважає, що позивач, помилково сплативши відшкодування за полісом № АТ/5035502, не має права стягувати їх з відповідача в порядку регресу.

Також зазначив, що звіт № А 07-16 від 06.08.2024, який є основою предмету позову поданий фактично на 2 аркушах, до того ж звіт не є судовим.

Вказав, що відповідач не знав про проведення експертизи та його не було запрошено на її проведення, а тому, відповідачу не відомий зміст та об`єктивність експертного висновку.

Виходячи з викладеного, вважає що позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України є необґрунтованими.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом встановлено, що постановоюПридніпровського районного суду м. Черкаси від 29.07.2024 (справа №711/5155/24) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, притягнуто до відповідальності та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн. Дане судове рішення набрало законної сили 09.08.2024. Крім того, в судовому засіданні відповідач та його представник зазначили, що це судове рішення оскаржувалося в апеляційному порядку і залишене без змін (а.с. 7 -9).

В результаті ДТП автомобіль н/з НОМЕР_1 отримав пошкодження. На час скоєння ДТП транспортний засіб н/з НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , не був забезпечений чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Про це свідчить відсутність інформації щодо страхування вказаного транспортного засобу в єдиній централізованій базі даних МТСБУ (станом на 20.06.2024) (а.с. 10).

Транспортний засіб н/з НОМЕР_1 , належний ОСОБА_3 , на час ДТП був забезпечений полісом № АТ 5035502 від 20.05.2024 АТ «СГ «ТАС» (приватне) (а.с. 12).

У зв`язку із настанням вказаної дорожньо-транспортної події, власник автомобіля н/з НОМЕР_1 ОСОБА_3 (свідоцтво про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_3 ) звернувся до МТСБУ із заявою від 23.06.2024 про виплату належного відшкодування, на підставі ст. ст. 35, 41 п.41.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с.11).

За результатами звіту № А07-16 про оцінку автомобіля «OPEL ASTRA» р.н.з. НОМЕР_1 , складеного 06.08.2024 ФОП ОСОБА_4 (а.с. 8):

- ринкова вартість КТЗ «OPEL ASTRA» р.н.з. НОМЕР_1 складає 133 182,00 грн;

- вартість відновлювального ремонту «OPEL ASTRA» р.н.з. НОМЕР_1 складає 120 074,33 грн в т.ч. ПДВ 20% за винятком вартості ремонтно-відновлювальних робіт;

- коефіцієнт фізичного зносу складників «OPEL ASTRA» р.н.з. НОМЕР_1 складає 0,70;

- вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників «OPEL ASTRA» р.н.з. НОМЕР_1 складає 46 341,86 грн;

- вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «OPEL ASTRA» р.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 внаслідок ДТП на 06.08.2024 складає 46 341,86 грн.

Витрати МТСБУ на встановлення розміру відшкодування потерпілій особі склали 1 950,00 грн, що підтверджується рахунком-фактурою № 166 від 27.07.2024 та актом №166 виконаних робіт (а.с.19 19 зворотній бік).

МТСБУ на підставі довідки № 1 від 20.08.2024 та Наказу про виплату, прийняло рішення про відшкодування шкоди ОСОБА_3 в загальному розмірі 40 285,71 грн (а.с. 13 13 зворотній бік).

Відповідно до платіжної інструкції № 925281 від 21.08.2024 МТСБУ перераховано ОСОБА_3 кошти в сумі 40 285,71 грн (а.с.14).

Відповідно до платіжної інструкції № 924470 від 08.08.2024 МТСБУ перераховано ФОП ОСОБА_4 кошти в сумі 1 950,00 грн в якості послуг аваркома (експерта) по справі № 104774, згідно рах. № 166 від 27.07.2024, ТЗ НОМЕР_1 (а.с. 14 зворотній бік).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам відповідає виходячи з наступного.

Предметом даного спору є відшкодування шкоди в порядку регресу.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення ( ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (ст. 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою, за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом підпункту «а» п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до п. 40.3. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з підпунктом 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 ст. 13 цього Закону.

Регресом є право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. При регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. Це виходить із змісту статей 559 та 1191 ЦК України, згідно яких зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Отже, законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі, потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив із того, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована при використанні транспортного засобу SKODA н/з НОМЕР_2 , а також, що позивачем було відшкодовано вартість матеріального збитку та дійшов висновку, що відповідачем має бути відшкодовано в регресному порядку шкоду понесену МТСБУ.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, ОСОБА_1 , вказував, що позивач, помилково сплатив відшкодування за полісом № АТ/5035502, оскільки згідно п. 8 полісу № АТ/5035502, транспортний засіб не повинен використовуватись як таксі, а власник авто не виконав умови полісу, тому позивач не має права стягувати їх з відповідача в порядку регресу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів встановила, що постановоюПридніпровського районного суду м. Черкаси від 29.07.2024 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Дане судове рішення набрало законної сили 09.08.2024, крім того, це судове рішення оскаржувалося в апеляційному порядку і залишене без змін.

На час скоєння ДТП транспортний засіб н/з НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , не був забезпечений чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Про це свідчить відсутність інформації щодо страхування вказаного транспортного засобу в єдиній централізованій базі даних МТСБУ (станом на 20.06.2024).

Транспортний засіб н/з НОМЕР_1 , належний ОСОБА_3 , на час ДТП був забезпечений полісом № АТ 5035502 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20.05.2024 АТ «СГ «ТАС» (приватне).

23.06.2024 ОСОБА_3 звернувся до МТСБУ із заявою про виплату належного відшкодування, на підставі ст. ст. 35, 41 п.41.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до Звіту № А07-16, складеного 06.08.2024 за результатами оцінки спеціалістом ФОП ОСОБА_4 , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «OPEL ASTRA» р.н.з. НОМЕР_1 , в результаті дорожньо-транспортної пригоди, станом на 06.08.2024 складає 46 341,86 грн.

Витрати МТСБУ на встановлення розміру відшкодування потерпілій особі склали 1 950,00 грн, що підтверджується рахунком-фактурою № 166 від 27.07.2024 та актом №166 виконаних робіт (а.с.19 19 зворотній бік).

МТСБУ на підставі довідки № 1 від 20.08.2024 та Наказу про виплату, прийняло рішення про відшкодування шкоди ОСОБА_3 в загальному розмірі 40 285,71 грн та відповідно до платіжної інструкції № 925281 від 21.08.2024 перераховано ОСОБА_3 кошти в сумі 40 285,71 грн.

Також відповідно до платіжної інструкції № 924470 від 08.08.2024 МТСБУ перераховано ФОП ОСОБА_4 кошти в сумі 1 950,00 грн в якості послуг аваркома (експерта) по справі № 104774, згідно рах. № 166 від 27.07.2024, ТЗ НОМЕР_1 .

Таким чином, судом встановлено, що з вини відповідача ОСОБА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений автомобіль марки «OPEL ASTRA» р.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 і якому страховик МТСБУ виплатив страхове відшкодування.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення в порядку регресу з відповідача на користь позивача МТСБУ витрат, пов`язаних з регламентною виплатою.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що Звіт № А07-16 від 06.08.2024, має бути виключений, як неналежний доказ.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.78 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).

Відповідач в силу ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України не надав доказів на противагу поданого позивачем звіту № А07-16 від 06.08.2024 про оцінку автомобіля «OPEL ASTRA» р.н.з. НОМЕР_1 . Матеріали справи не містять експертного дослідження, виконаного в порядку ст. 103 ЦПК України або на підставі ухвали суду, відповідне клопотання відповідачем не заявлялось ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції.

Звіт А07-16 від 06.08.2024 про оцінку автомобіля «OPEL ASTRA» р.н.з. НОМЕР_1 , виконаний оцінювачем, що має відповідну кваліфікацію, а саме за програмою базової підготовки за напрямом оцінки майна: «Оцінка нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості», у тому числі експертна грошова оцінка земельних ділянок», «Оцінка машин і обладнання», «Оцінка дорожніх транспортних засобів» та підписано електронним цифровим підписом.

Доказів порушення оцінювачем вимог чинного законодавства при складані звіту, що вплинули на результати оцінки, матеріали справи не містять.

Також, скаржник в апеляційній скарзі вказав, що позивачем до суду подано лише 1 та 8 сторінки звіту, що не дало йому змогу проаналізувати, яка методика застосовувалась під час оцінки автомобіля або вартості ремонту авто та які формули використовувались.

Колегія суддів звертає увагу скаржника, що відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Зави та клопотання про витребування повного тексту звіту у зв`язку з його неповнотою, відповідачем не заявлялись. При цьому в суді першої інстанції Дрижирук М. М. зазначив, що таке клопотання ним не заявляється, оскільки він вважає звіт неналежним доказом, який підлягає виключенню з числа доказів про що представником відповідача адвокатом Гребченком Р. О. було подано відповідну заяву.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не враховано, що на авто «OPEL ASTRA» р.н.з. НОМЕР_1 була «шашечка», та що водій авто віз незнайому людину, як клієнта, який і став свідком у ДТП, колегія суддів сприймає критично, оскільки відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що водій «OPEL ASTRA» р.н.з. НОМЕР_1 на момент скоєння ДТП здійснював підприємницьку діяльність щодо таксування.

В постанові Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 липня 2025 встановлювались обставини дорожньо-транспортної пригоди, проте з них не вбачається, що водій автомобіля «OPEL ASTRA» р.н.з. НОМЕР_1 , станом на час ДТП здійснював підприємницьку діяльність з надання послуг таксі. Інших доказів, які б підтверджували вказаний факт відповідачем не надано.

Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За своїм змістом решта доводів апеляційної скарги зводяться до незгоди з рішенням суду першої інстанції, незгоди з наданою судом оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, тобто стосуються переоцінки доказів, яким була надана належна оцінка судом, і не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані обставини справи, доводи позивача перевірені та їм дана належна оцінка.

Вимога апеляційної скарги щодо скасування оскаржуваного судового рішення та направлення справи на новий судовий розгляд не ґрунтуються на нормах ст. 374 ЦПК України, якою визначені повноваження суду першої інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції вірно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку. Суд першої інстанції, також правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 01 жовтня 2025 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: Н. І. Гончар

Ю. В. Сіренко