Справа № 159/4757/25
Провадження № 2/159/1646/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Губара В.Є.,

за участю:

секретаря судового засідання Щесюк Н.Й.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Самулевич О.М.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Зуба В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів, стягнення аліментів на дитину та зміну способу стягнення аліментів на дитину,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 у якому просить:

1)припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , які стягуються на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2000,00 грн щомісяця, але менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 29 липня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 жовтня 2024 року у справі №159/4867/24, з дня набрання рішенням суду законної сили;

2) звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментам яка виникла з 02 червня 2025 року, при виконанні рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 жовтня 2024 року у справі №159/4867/24, по день набрання рішенням законної сили;

3) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, що становить 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку;

4) змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31.05.2021 в цивільній справі №159/2428/21, про стягнення аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розміріпо 140 грн, щомісячно, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , з твердої грошової суми на частку заробітку (доходу) платника аліментів;

5) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 знаходилась у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 20.07.1999 року. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09.01.2023 шлюб сторін було розірвано. За період перебування в шлюбі у сторін народилися спільні діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який на даний час є повнолітній, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на даний час є неповнолітні. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31.05.2021 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було вирішені стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 починаючи з 26.04.2021. Неповнолітній син ОСОБА_3 , згодом, став проживати разом з відповідачем, тому останній звернувся до суду з позовом до позивача, щодо припнення стягнення аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_3 . Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 04.03.2024 у справі №159/738/24 стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 з відповідача припинено. Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 10.10.2024 у справі №159/4867/24 задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 , було вирішено стягуватиз ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти наутримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , в розмірі 2000,00 грн,щомісяця. Зазначає, що відповідач 02.06.2025 був призваний на військову службу, вЗбройні Сили України під час мобілізації, на даний час перебуває на військовій службі, увійськовій частині НОМЕР_1 , тому неповнолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом з позивачем та повністю знаходяться на її утриманні фактично із 02 червня 2025 року.Відповідач у добровільному порядку коштів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який став проживати з позивачкою, після мобілізації відповідача в ЗСУ, не надає, дитина повністю знаходиться на утриманні у позивача. У зв`язку з чим звернулася із позовною заявою до суду.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач в судовому засіданні суду пояснила, що має інвалідність 3 групи. В червні 2025 року повернулася із-за кордону, проживає в с. Облапи постійно. Відтоді відповідач матеріальної допомоги для утримання дітей не надає. Діти проживають разом з позивачем. Вона перенесла операцію на спині, фізичні навантаження їй протипоказані. Офіційно не працевлаштована, отримує пенсію по інвалідності 3300 грн щомісячно. Інших доходів не має, лише підробляє на сезонних роботах. Іншого майна, окрім будинку, який офіційно не зареєстрований, немає. У відповідача у власності є авто. Він має зарплату військовослужбовця, а тому звертається до суду із вимогою про зміну способу стягнення аліментів.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги позивача не визнає, просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки фінансово допомогає дітям. Позивач належно не опікується дітьми, зникає з дому на декілька днів, не готує їм їсти. На його користь з позивача стягуються аліменти на одну дитину. Його дохід як військовослужбовця з червня 2025 року складає біля 21000 грн щомісячно. У власності транспортних засобів не має, користується автівкою сина. Середній син проживає разом з позивачкою, а менший син мешкає в цьому самому будинку з окремим входом сам. Він постійно фінансує меншу дитину.

Представник відповідача 24.09.2025 подав відзив на позовну заяву у якому просить повністю відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10.10.2024 у справі № 159/4867/24 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, було задоволено частково, судом вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 грн щомісячно, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.07.2024 і до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення позивачка виконанла, однак наразі у неї наявна поточна заборгованість у сумі 6000 грн за останні 3 місяці. Дійсно ОСОБА_2 наразі перебуває в ЗСУ за призовом під час мобілізації в особливий період, проте не перестав забезпечувати ні ОСОБА_6 ні Арсенія. Постійно забезпечує матеріально, здійснює купівлю канцтоварів, оплачує щомісячні витрати на тренування, дає кишенькові кошти на особисті потреби, надає кошти для купівлі продуктів харчування для ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , також окремо сплачує аліменти, що присуджені судом. Поповнює мобільні телефони, та фінансує інші потреби. Тобто він не перестав утримувати дітей. Пояснення позивача, що з 02.06.2025 діти перебувають на її утриманні не відповідають дійсності.

Судом 24.09.2025 оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення, його складення відкладено, проголошення судового рішення призначено на 16 год 15 хв 29.09.2025.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.07.1999, який рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09.01.2023 розірвано.

В шлюбі в них народилися спільні діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження, в яких сторони вказані батьками.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31.05.2021 у справаі № 159/2428/21 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було вирішені стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 починаючи з 26.04.2021.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 04.03.2024 у справі №159/738/24 стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 з ОСОБА_2 припинено.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 10.10.2024 у справі №159/4867/24 задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 , вирішено стягуватиз ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти наутримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , в розмірі 2000,00 грн,щомісяця.

Постановою від 25.11.2024 заступника начальника Ковельського відділу ДВС у Ковельському районі Волинської області ЗМУ МЮ Прохорчука С.Ф. відкрито виконавче провадження № 76624719 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 в розмірі 2000 грн щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.07.2024 до досягнення дитиною повноліття.

Постановою від 15.07.2021 головного державного виконавця Ковельського відділу ДВС Ковельському районі Волинської області ЗМУ МЮ (м.Львів) Голярчука О.О. відкрито виконавче провадження № 66088354 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1400 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.04.2021 і до досягнення дітьми повноліття.

Факт проживання дітей із позивачем підтверджується актом обстеження умов проживання, проведеного 09.07.2025 комісією служби у справах дітей Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області.

Згідно довідки серії 12ААГ № 869902 від 05.07.2024 позивач має 3 групу інвалідності (протипоказана важка фізична праця).

Зазначаючи в позовній заяві, що відповідач з 02.06.2025 перебуває на військовій службі, на підтвердження цього позивач надала довідку форми 5 щодо солдата ОСОБА_2 (відповідача у справі).

Представником відповідача разом із відзивом надано розрахунок заборгованості по сплаті аліментів по боржнику ОСОБА_1 станом за 15.09.2025 в сумі 6000 грн (з червня 2025 по серпень 2025 року).

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями частин першої, другої статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частиа 3 статті 181 СК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини. Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати, спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 4 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16-ц, за своєю суттю аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. У цьому аспекті доведенню підлягають саме ті обставини, що діти постійно, а не тимчасово проживають із тим з батьків, хто сплачував аліменти.

Слід звернути увагу, що поняття «місце проживання дитини» не може враховуватись формально, постійне місце проживання дитини, тобто це є місце проживання з тим з батьків, з яким воно погоджене між батьками або визначене рішенням суду.

Відповідно до ч. 2ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості по аліментах, якщо вона виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Сулу України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № З віл 15 травня 2006 року суд, у випадках передбачених ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам.

При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні аналогічних спорів необхідно виходити з інтересів дитини (дітей), оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини (дітей) з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

Викладене повністю узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові №343/860/17 від 21.11.2018 року та №344/12158/16-ц від 01.08.2018 року.

В судовому засіданні було встановлено, що наймолодший син сторін ОСОБА_6 проживає разом з позивачкою, однак відповідач не припиняв утримувати сина, постійно його фінансово забезпечує, на підтвердження надав платіжні інструкції, з червня місяця він перебуває на військовій службі в ЗСУ. Отже, щодо вимог позивач про припинення стягнення аліментів з неї на користь ОСОБА_2 , які стягуються на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 та звільнення від сплати заборгованості по аліментах з 02.06.2025 (період коли син почав з нею проживати у зв"язку зі службою в ЗСУвідповідача) знайшли своє підтвердження доказами у справі та поясненням сторін, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

Позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), обґрунтовуючи тим, що у відповідача змінилось матеріальне становище, так як він почав перебувати у лавах ЗСУ, позивач перенесла операцію та має пенсію по інвалідності у розмірі 3300грн, інших доходів не має, окрім сезонних робіт, фізичне навантаження їй протипоказане. Відповідач підтвердив, що з червня 2025 року є військовослужбовцем, та отримує щомісяця 21000 грн. Сплачує аліменти щодо меншого сина, заборгованості по сплаті не має, також фінансово забезпечує середнього сина ОСОБА_6 . Дана позовна вимога підлягає частковому задоволенню з огляду на нижче наведене.

Пунктом 4 частини 1 статті 161, частиною 5 статті 183 ЦПК України визначено безспірний розмір розмір аліментів на дітей, та на одну дитину становить одна чверть, на двох дітей - однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Враховуючи, що відповідач є особою працездатною, має двох неповнолітніх дітей, щодо меншого сина сплачує аліменти згідно рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області, має щомісячний дохід, суд вважає за можливе стягувати з нього аліменти на утримання ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку.

Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону та, в першу чергу інтересам дітей, та не порушить прав сторін.

Крім того, позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31.05.2021 в цивільній справі № 159/2428/21, про стягнення аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі по 1400 грн, щомісячно, на частку заробітку в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Верховний Суд України у своїй постанові № 143 цс 13 від 05.02.2014 дійшов до висновку про те, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК УКраїни, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення.

Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи обов`язок батьків утримувати неповнолітню дитину та вимоги закону, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, оскільки позивачкою доведено підстави для зміни способу стягнення аліментів у зв`язку зі зміною її стану здоров`я, суд також враховує майновий стан відповідача, який отримує щомісячний стабільний дохід, є військовослужбовцем, а тому має можливість за рахунок заробітку брати участь в утриманні дітей, у зв`язку з чим суд знаходить підстави для часткового задоволення вимог позивача і зміни способу стягнення аліментів для утримання ОСОБА_4 та встановлення його в частці від доходу платника аліментів, а саме: у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 1211,20 грн., яку позивач сплатила за подання позовної заяви.

Керуючись ст.12, 76-81, 133-137, 141, 258, 259, 263-265, 273, 279, 340, 430 ЦПК України, ст.7, 18, 75, 79, 84, 181, 182, 184, 191 СК України,

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів, стягнення аліментів на дитину та зміну способу стягнення аліментів на дитину, - задовольнити частково.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , які стягуються на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2000,00 грн щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 липня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 жовтня 2024 року у справі №159/4867/24, з дня набрання рішенням суду законної сили.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментам, яка виникла з 02.06.202, при виконанні рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10.10.2024 у справі №159/4867/24, по день набрання рішенням суду законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.07.2025 і до досягнення дитиною повноліття.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31.05.2021 в цивільній справі №159/2428/21, про стягнення аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1400 грн. щомісячно, встановивши спосіб стягнення аліментів у частці від доходу платника аліментів, а саме: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп., що був сплачений останньою при подачі позовної заяви.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повне рішення складене 29.09.2025.

Головуючий:В. Є. ГУБАР