Справа № 646/6448/25
№ провадження 2/646/3532/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2025 року м.Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова

у складі: головуючого судді - Клімової С.В.,

за участю секретаря - Герко Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представник: ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Основ`янського районного суду міста Харкова з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який за рішенням суду було розірвано 08.02.2019 року. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину, доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на теперішній час проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач вказує, що згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між сторонами або за рішенням суду. Враховуючи викладене позивач звернулася до суду з даним позовом де просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його прибутків.

Відповідачем ОСОБА_3 17.07.2025 року до суду подано відзив на позовну заяву в якому відповідач вказує, що після ухвалення рішення Червонозаводським районним судом міста Харкова від 08.02.2019 по справі № 646/9016/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, ним самостійно та добровільно було прийнято рішення про щомісячну сплату аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 2019 року він добровільно без рішення суду кожного місяця регулярно сплачує аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 . На підтвердження чого надає платіжні інструкції з яких вбачається, що вони постійні, регулярні, сплачуються без затримки та у розмірі передбаченому абз. 2 ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На виконання вказаної норми закону відповідачем самостійно та добровільно щомісячно сплачуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Вказаною нормою Сімейного кодексу України встановлено: Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.

На виконання абз. 2 ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України відповідачем сплачуються аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Додатково перераховувались кошти на день народження доньки, Новий рік, День Святого Миколая, 8 березня, а також, періодично, на особовий банківський рахунок неповнолітньої ОСОБА_4 «кишенькові кошти» для витрачання на власні потреби.

Крім того відповідач вказує, що позивач не надала докази на підтвердження проживання неповнолітньої ОСОБА_4 разом з нею на момент звернення до суду для стягнення аліментів.

Також зазначає, що позивачем ОСОБА_1 досудового врегулювання спору про стягнення аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проводилось.

З 2019 року відповідач добровільно без рішення суду кожного місяця регулярно сплачує аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 . З моменту винесення рішення суду по справі № 646/9016/18 (08.02.2019) про розірвання шлюбу пройшло більше 6 років та п`яти місяців та за цей час позивача ОСОБА_1 влаштовувала добровільна плата аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 . Фактично на день подання позовної заяви до суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини був відсутній спір та були відсутні підстави для звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Зі змісту позовної заяви не встановлено порушення будь-яких прав, свобод чи інтересів неповнолітньої ОСОБА_4 при звернені до суду до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину.

Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 02 липня 2025 року провадження по справі було відкрито.

Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від18 вересня 2025 року у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів відмовлено. Задоволено клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи доказів.

Позивач у судове засідання не з`явилась, представником позивача адвокатом Луценко Є.П. до суду надано заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача, позов підтримують та просять суд його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Надав до суду заяву про проведення судового засідання без його участі, обґрунтування, факти та додані докази надані у відзиві на позовну заяву від 17.07.2025 та у клопотаннях про залучення доказів та приєднання їх до матеріалів справи від 16.09.2025 та 07.10.2025 повністю підтримує.

Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

З`ясувавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Так, судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 травня 2011 року, який за рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 08.02.2019 року було розірвано. Рішення набрало законної сили 11.03.2019 року.

Від шлюбу мають неповнолітню дитину, доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 09.12.2011 року.

З платіжних інструкцій АТ КБ « Приват Банк» за період з січня 2024 року по жовтень 2025 року вбачається, що ОСОБА_3 добровільно перераховує грошові кошти ОСОБА_1 як аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 ( а.с.4-10, 61-92).

Закон який регулює спірні правовідносини є Сімейний Кодекс України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст.12, ч. ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" у 2025 році установлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень; працездатних осіб - 3028 гривень; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів, - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, - 1600 гривень; осіб, які втратили працездатність, - 2361 гривня; осіб, які втратили працездатність, який застосовується для визначення розміру доплати за проживання на територіях радіоактивного забруднення, в тому числі за рішеннями суду, - 1600 гривень.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька дитини. Виконання передбачених статтею 150 СК обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини.

Суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вони б мали тоді, коли утримувалася обома батьками, оскільки стягнення аліментів якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька.

Положення ч.ч. 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини, ст.ст. 181, 182 СК України дають підстави для висновку про те, що суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідач з позовними вимогами не погодився у відзиві на позовну заяву та зазначив, що після ухвалення рішення Червонозаводським районним судом міста Харкова від 08.02.2019 по справі № 646/9016/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, ним самостійно та добровільно було прийнято рішення про щомісячну сплату аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 2019 року він добровільно без рішення суду кожного місяця регулярно сплачує аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 . На підтвердження чого надає платіжні інструкції з яких вбачається, що вони постійні, регулярні, сплачуються без затримки та у розмірі передбаченому абз. 2 ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На виконання вказаної норми закону відповідачем самостійно та добровільно щомісячно сплачуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 . Додатково перераховувались кошти на день народження доньки, Новий рік, День Святого Миколая, 8 березня, а також, періодично, на особовий банківський рахунок неповнолітньої ОСОБА_4 «кишенькові кошти» для витрачання на власні потреби.

Крім того відповідач вказує, що позивач не надала докази на підтвердження проживання неповнолітньої ОСОБА_4 разом з нею на момент звернення до суду для стягнення аліментів.

Також зазначає, що позивачем ОСОБА_1 досудового врегулювання спору про стягнення аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проводилось. Фактично на день подання позовної заяви до суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини був відсутній спір та були відсутні підстави для звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Зі змісту позовної заяви не встановлено порушення будь-яких прав, свобод чи інтересів неповнолітньої ОСОБА_4 при звернені до суду до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину.

Позивач відповіді на відзив не надала, не оспорювала той факт, що відповідач в добровільному порядку перераховує на її рахунок кошти на утримання дитини в рахунок аліментів.

Як вбачається, з матеріалів справи позивач звертається до суду з позовом про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів прибутків відповідача.

Отже в даному випадку, суд вважає, що між сторонами наявний спір щодо способу стягнення аліментів та їх розміру.

Стаття 181, 189 СК України передбачає можливість сплати аліментів добровільно шляхом укладення договору про утримання дитини, який підлягає нотаріальному посвідченню. У разі відсутності такого договору аліменти можуть стягуватись у судовому порядку.

У практиці трапляються випадки, коли один із батьків здійснює добровільну сплату коштів на користь дитини без укладення відповідного договору та без судового рішення. Однак така сплата не позбавляє іншого з батьків права звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів.

Розмір добровільної сплати не є фіксованим та визначається на власний розсуд платника. Це суперечить принципу справедливості утримання дитини. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У разі якщо платник сплачує меншу суму, таке виконання зобов`язання не може вважатися належним.

Відсутність судового рішення або нотаріального договору позбавляє отримувача правових гарантій. У такому випадку аліменти не мають юридичного захисту в частині стабільності розміру, строків виплати та відповідальності за їхнє невиконання. Аліменти, які сплачуються «за домовленістю», можуть бути в будь-який момент зменшені, призупинені або припинені платником без правових наслідків, оскільки не існує належного виконавчого документа.

Крім того виконання рішення суду або нотаріального договору підлягає контролю з боку органу державної виконавчої служби. Добровільна сплата без юридичного оформлення не дає можливості застосування примусових заходів стягнення у разі ухилення платника від виконання зобов`язання.

Таким чином, факт добровільної сплати аліментів не виключає можливості і необхідності їхнього стягнення в судовому порядку.

Офіційне оформлення аліментних зобов`язань забезпечує юридичну визначеність, стабільність та захист інтересів дитини, що відповідає як нормам СК України, так і загальним принципам захисту прав дитини, передбачених міжнародними актами.

Частиною 3 статті 181 Сімейного Кодексу визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Виходячи з системного тлумачення зазначених норм права, вибір способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, і який є позивачем у справі про стягнення аліментів. Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів).

При визначенні способу стягнення аліментів, суд погоджується з обраним позивачем способом стягнення аліментів та вважає, що він повинен бути визначений у частці від заробітку за вибором позивача, з яким проживає неповнолітня дитина, в силу вимог ч.3 ст.181 СК України.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що в разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідач має обов`язок брати участь в утриманні своєї неповнолітньої дитини, а також те, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини.

Суд також враховує, що відповідач є платоспроможним, не має інших малолітніх дітей або утриманців, не надав доказів, які б підтверджували інші обставини, що мають істотне значення, і стали підставою для зменшення розміру аліментів, заявлених до стягнення.

Таким чином, зважаючи на норми чинного законодавства, дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що для забезпечення достатнього рівня життя неповнолітньої дитини, виходячи з засад розумності та справедливості, до стягнення підлягають аліменти в розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 01 липня 2025 року та до досягнення дитиною повноліття.

Водночас суд критично відноситься до доводів сторони відповідача викладених у відзиві стосовно того, що він добровільно сплачує аліменти, а тому підстави для звернення позивачки до суду із цим позовом відсутні, оскільки матеріали справи не містять і сторонами не заперечувалося, що між ними існує домовленості щодо порядку та розміру грошового утримання спільної дитини, а тому, згідно із усталеною судовою практикою щодо врегулювання подібних правовідносин, звернення ОСОБА_1 до суду із цим позовом є її безумовним правом. Також свого підтвердження не знайшли і доводи відповідача стосовно того, що позивачем не доведено, що неповнолітня дитина проживає з нею, оскільки відповідачем в розпорядження суду не надано доказів протилежного. Крім того суд не приймає до уваги доводи відповідача, що позивачем ОСОБА_1 досудового врегулювання спору про стягнення аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проводилось, оскільки обов`язкове досудове врегулювання спору щодо аліментів в Україні не встановлено законом, оскільки це є правом, а не обов`язком особи.

Відповідно до вимог, визначених ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Отже, із врахуванням положення ст. 191 СК України аліменти з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини підлягають стягненню, починаючи з 01 липня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, суд роз`яснює, що у разі зміни матеріального чи сімейного стану платника аліментів одержувач аліментів, рівно як і платник аліментів вправі в порядку статті 192 СК України звернутися до суду з позовом відповідно про збільшення чи зменшення розміру аліментів.

В порядку п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України, допустити рішення в частині стягнення аліментів - до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Згідно з ст.. 141 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 1 211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 128,141, 259, 264-265, 274, 279,280 ЦПК України, ст. ст. 180, 182 СК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 , представник: ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину- задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , інших відомостей не має на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , інших відомостей не має аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу ОСОБА_3 , на утримання неповнолітньої дитини, доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення нею повнолітнього віку, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 липня 2025 року, з дня надходження позовної заяви до суду.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається на офіційному порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки http://cz.hr.court.gov.ua

Суддя С.В. Клімова