Провадження № 2/641/1196/2025 Справа № 641/634/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Зелінської І.В.,

за участю секретаря Земляної А.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання правничої допомоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить поновити строк звернення до суду у справі №639/1041/22, визнати причини його пропуску поважними, стягнути з відповідача 10 000 грн за надану професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи №639/1041/22 відповідно до додаткового договору про надання правничої допомоги від 30.06.2024 року та судовий збір у розмірі 3028 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що у провадженні Комінтернівського районного суду м. Харкова перебувала справа про встановлення факту проживання однією сім`єю, зміну черговості права на спадкування, визнання права власності на частку у спільному сумісному майні. 24.09.2024 року судом ухвалено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, встановлено факт спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Відповідно до договору про надання правничої допомоги від 04.02.2022 року та додаткового договору від 30.06.2024 року ОСОБА_2 з адвокатом Войцуном І.Г. досягли домовленостей щодо вартості надання адвокатом правничої допомоги у сумі 15 000 грн та 10 000 грн відповідно. У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 підтвердив про виплату за додатковим договором від 30.06.2024 року та надав гарантовану заяву від 19.09.2024 року про виплату відповідно до додаткового договору 10 000 грн за надану професійну правничу допомогу, ОСОБА_1 не подав до суду заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу в межах розгляду справи №639/1041/22 до закінчення судових дебатів. На теперішній час відповідачем позивачу не сплачено 10 000 грн в порушення зобов`язань за додатковим договором про надання правничої допомоги від 30.06.2024 року.

У вказаній справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.

01.07.2025 року від відповідача ОСОБА_2 надійшли заперечення на позовну заяву, згідно яких останній просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначив, що ним 04.02.2022 року було укладено з адвокатом Войцуном І.Г. договір про надання юридичних послуг, згідно якого вартість правової допомоги складала 15 000 грн. Крім того, між тими ж сторонами укладено додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги від 30.06.2024 року, згідно якої вартість правової допомоги збільшена на 10 000 грн. На підтвердження факту наданих послуг сторонами складено акт наданих послуг до договору про надання правничої допомоги від 04.02.2022 року на загальну вартість правової допомоги наданої адвокатом, що складає 25 000 грн. На виконання зобов`язань за вказаним договором відповідачем сплачено позивачу 15 000 грн. Вказав, що ніколи не відмовлявся від обов`язку сплати 10 000 грн за додатковою угодою. Однак, зазначив, що сторонами не узгоджено строк оплати наданих послуг, а позивач на пред`явив відповідачу вимогу про оплату у порядку ч.2 ст. 530 ЦК України, а отже для відповідача не настав строк виконання зобов`язання.

19.09.2025 року позивач подав клопотання, в якому, зокрема, просив залишити без розгляду подані відповідачем заперечення на позовну заяву, оскільки такі не були направлені позивачу та подані з пропуском строку, встановленого судом для подання відзиву на позовну заяву.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Крім того, просив залишити без розгляду подані відповідачем заперечення на позовну заяву та підтримав клопотання про виклик свідків, подане 01.04.2025 року.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся. Подав до суду клопотання, в якому просив відкласти розгляд справи, посилався на погане самопочуття.

Ухвалою суду без оформлення окремого документа, із зазначенням у протоколі судового засідання від 01.10.2025 року у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи відмовлено за необґрунтованістю такого. При цьому, судом враховано, що таке клопотання подано відповідачем втретє, та що останній не був позбавлений можливості прийняти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції відповідно до ст. 212 ЦПК України, зокрема з власних технічних засобів, а також подав письмові заперечення проти позову, висловивши свою позицію у справі.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить наступного висновку.

Так, щодо клопотання позивача про залишення без розгляду поданих відповідачем заперечень на позовну заяву суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, 5,7,8 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. До відзиву додаються, зокрема, документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Між тим, матеріали справи не містять відомостей про дату отримання відповідачем ухвали суду про відкриття провадження у справі. Крім того, судом надавався час для ознайомлення позивача з запереченнями відповідача на позовну заяву, після чого в судовому засіданні від 16.09.2025 року оголошувалась перерва.

З огляду на викладене, суд враховує подані 01.07.2025 року відповідачем заперечення на позовну заяву, а фактично пояснення по справі, в яких останній виклав свою позицію, та вирішує справу з урахуванням таких, відмовивши у задоволенні клопотання позивача.

Крім того, ухвалою суду без оформлення окремого документа, із зазначенням у протоколі судового засідання від 01.10.2025 року у задоволенні клопотання позивача про виклик свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовлено на підставі ч.2 ст. 78 ЦПК України.

Судом встановлено, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.09.2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про встановлення факту проживання однією сім`єю, зміну черговості права на спадкування та визнання права власності на частку у спільному майні задоволено частково. Встановлено факт спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 12.08.2010 року по 15.11.2021 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (справа №639/1041/22).

Згідно договору про надання юридичних послуг від 04.02.2022 року, укладеного між ОСОБА_2 (замовник) та адвокатом Войцуном І.Г. (виконавець), замовник поручає, а виконавець приймає на себе обов`язки захистити права та інтереси в Комінтернівському районному суді м. Харкова у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7 . Замовник за виконану роботу про захист прав та інтересів останнього проводить оплату виконавцю в сумі 15 000 грн.

Відповідно до додаткового договору про надання правничової допомоги від 30.06.2024 року, укладеного між адвокатом Войцуном І.Г. та ОСОБА_2 , гонорар вартості послуг правничої допомоги адвоката встановлюється додатковим договором між сторонами. Клієнт підписує умови додаткового договору про надання юридичних послуг додатково в сумі 10 000 грн.

Суду також надано акт наданих послуг до договорів про надання правничої допомоги від 04.02.2022 року та від 30.06.2024 року, складений 28.09.2024 року, згідно якого адвокат Войцун І.Г. надав клієнту ОСОБА_2 правничу допомогу по підготовці та оформленні позовної заяви, підготовці заперечень, клопотань, адвокатського запиту, приймав участь у 13 судових засіданнях тощо. Вартість послуг складає 25 000 грн.

Матеріали справи також містять листи за підписом ОСОБА_2 від 19.09.2024 року та 17.01.2025 року, згідно яких останній надає відповідь ОСОБА_1 на його звернення від 18.09.2024 року та 14.01.2025 року відповідно щодо вимоги з приводу оплати юридичних послуг згідно додаткового договору від 30.06.2024 року. З вказаних листів вбачається, що ОСОБА_2 визнає затримку оплати вказаної суми та зобов`язується її здійснити.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, відповідно до ст.ст. 627-629, 638 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Тлумачення пункту 3 статті 3, статті 627 ЦК України свідчить, що свобода договору має декілька складових. Зокрема, свобода укладання договору: у виборі контрагента, виду договору, визначенні умов договору, форми договору.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 903 ЦК України).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Тлумачення пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» свідчить, що правова допомога має інтерес для клієнта не самі по собі, а переслідує певну мету і задовольняє потребу у захисті, відновленні і задоволенні його прав. Саме тому ці наслідки бажані клієнтом і сприймаються ним саме як результат надання правової допомоги. Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках: 1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); 2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах. Особливості укладення та змісту контрактів (договорів) з адвокатами, які надають безоплатну правову допомогу, встановлюються законом, що регулює порядок надання безоплатної правової допомоги. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики (стаття 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 в поданих до суду запереченнях на позовну заяву від 01.07.2025 року фактично визнав, що не сплатив позивачу кошти за додатковим договором про надання правничої допомоги від 30.06.2024 року у сумі 10 000 грн. Разом з цим, заперечував проти задоволення позову з підстав не визначення строку виконання такого зобов`язання у договорі.

Таким чином, на підставі досліджених доказів, судом встановлено, що відповідачем порушені умови додаткового договору про надання правничої допомоги від 30.06.2024 року та не сплачена позивачу сума правничої допомоги у встановленому цим договором розмірі.

Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за вказаним договором у сумі 10 000 грн.

Разом з цим, вимога щодо поновлення строку звернення до суду та визнання причин його пропуску поважними в межах розгляду цивільної справи №639/1041/22 з посиланням на ч. 8 ст. 141 ЦПК України задоволенню не підлягає за необґрунтованістю, оскільки така не вирішується судом в межах розгляду даної справи за позовом про стягнення заборгованості за договором про надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, при зверненні до суду позивач мав сплатити судовий збір у сумі 1211,20 грн з урахуванням вимог пп. 1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211, 20 грн.

Повернення судового збору, зокрема, через внесення такого в більшому розмірі, ніж встановлено законом, врегульовано ст. 7 Закону України «Про судовий збір» та здійснюється за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду. Між тим такого клопотання до суду позивачем не подано.

Керуючись ст.4,10 - 13,76 - 81,141, 263 - 265,268,273, 354,355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання правничої допомоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за додатковим договором про надання правничої допомоги від 30.06.2024 року у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 (двадцять) коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Рішення суду ухвалено та підписано 06.10.2025 року.

Суддя І.В.Зелінська