УХВАЛА

07 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 127/29201/24

провадження № 61-12082ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кобзіна Альона Сергіївна, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 травня 2025 року, додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 червня 2025 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 20 серпня 2025 року у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення оплати послуг та штрафних санкцій,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року фізична особа - підприємець (далі - ФОП)

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , відповідно до якого просив стягнути з відповідача:

- винагороду у розмірі 205 000 грн, що еквівалентно 5 000 доларів США на день підписання договору,

- штраф в розмірі 103 127 грн, що еквівалентно 2 500 доларів США, згідно курсу Національного банку України на день подання позову,

- пеню, згідно пункту 4.4 договору у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення, тобто з 02 липня 2024 року по 29 серпня 2024 року в розмірі 8 592,08 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 травня

2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 винагороду у розмірі 205 000 грн, що еквівалентно

5 000 доларів США, штраф в розмірі 103 127 грн, що еквівалентно

2 500 доларів США, пеню в розмірі 8 592,08грн, 3 198,87 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області

від 04 червня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 15 000 грн у відшкодування витрат на правову допомогу.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 20 серпня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 травня 2025 року та додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області

від 04 червня 2025 року залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 5 000 грн.

22 вересня 2025 року засобами поштового зв`язку представник ОСОБА_1 - адвокат Кобзіна А. С. подала касаційну скаргу на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 травня 2025 року, додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 червня 2025 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 20 серпня 2025 року у справі

№ 127/29201/24, які просить скасувати, ухваливши нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Разом із касаційною скаргою заявницею подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке підлягає задоволенню, оскільки касаційну скаргу було подано протягом тридцяти днів з дня отримання копії оскарженої постанови апеляційного суду.

Водночас, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини «с» статті 7 Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року

№ 10-р(ІІ)/2023 визнав таким, що відповідає Конституції України

(є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. При цьому Конституційний Суд України звернув увагу, що зазначений припис має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення

(res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

За змістом частини дев`ятої статті 19 ЦПК України прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року,

в якому подається скарга.

Ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується (пункт 1 частини першої статті 176 ЦПК України).

Ціна позову у справі №127/29201/24 не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн х 250 =

757 000 грн, де 3 028 грн прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2025 року).

Оскільки у справі № 127/29201/24 ціна позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, ухвалені у ній судові рішення можуть бути оскаржені виключно за наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга не містить обґрунтування наявності випадків, визначених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України для касаційного оскарження судових рішень у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги, зокрема, категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Незгода відповідачки із оскарженими судовими рішеннями не є сама по собі обставиною, що свідчить про наявність випадків для відкриття касаційного провадження у справі із ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору, наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не встановлено, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 травня 2025 року, додаткового рішення Вінницького міського суду Вінницької області

від 04 червня 2025 року та постанови Вінницького апеляційного суду

від 20 серпня 2025 року у справі № 127/29201/24.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кобзіна Альона Сергіївна, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області

від 14 травня 2025 року, додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 червня 2025 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 20 серпня 2025 року у справі № 127/29201/24.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников