Дата документу 01.10.2025Справа № 554/2574/25
Провадження № 2/554/2419/2025
У Х В А Л А

Іменем України

01 жовтня 2025 року м.Полтава

Шевченківський районний суд м. Полтави в складі головуючого судді Гольник Л.В.,

секретаря судового засідання Станкевич Н.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Салашного М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві у режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в :

У лютому 2025 році ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, поданим представником позивача адвокатом Остаховим В.П., до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, у якому прохала стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля FORD FOCUS ІІІ (FL), 2017 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , у розмірі 191 410,00 грн., а також витрати на проведення експертизи у розмірі 3 000 грн та судові витрати.

Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 03.03.2025 року відкрито провадження у даній справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

18.03.2025 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, у якому зазначають про те, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, із вартістю спірного майна відповідач не згоден. Позивачем не доведено розмір грошової компенсації вартості автомобіля та розмір судових витрат. У задоволенні позову прохали відмовити.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 08.04.2025 р. за клопотанням представника відповідача у справі призначено судову автотоварознавчу (транспортно-товарознавчу) експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

25.04.2025 року Октябрський районний суд міста Полтави перейменовано на Шевченківський районний суд міста Полтави на підставі Закону України № 4273-ІХ від 26.02.2025 року.

18.06.2025 року до суду надійшов висновок експерта.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 23.06.2025 р. поновлено провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та призначено судове засідання.

23.06.2025 на адресу суду від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, у якій прохають стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля FORD FOCUS ІІІ (FL), 2017 року випуску, д.н.з.: НОМЕР_1 , у розмірі 144 447,67 грн., а також витрати на проведення експертизи у розмірі 3 000 грн. та витрати на правову допомогу.

08.07.2025 на адресу суду від представника відповідача надійшла заява про визнання позову, у якій зазначають, що проти задоволення позовних вимог про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації вартості частини автомобіля FORD FOCUS ІІІ (FL), 2017 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , у розмірі 144447,67 грн. не заперечують, також не заперечують проти стягнення 50% судового збору та прохали зменшити судові витрати на правничу допомогу до 5000 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 08.07.2025 р. закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна та призначено справу до судового розгляду по суті.

15.09.2025 року представник відповідача подав заяву про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що відсутній предмет спору. Відповідач визнав позовні вимоги у розмірі 144447,67 грн, про що подав до суду відповідну заяву. 12.09.2025 року на підтвердження своїх дійсних намірів ОСОБА_3 добровільно перерахував ОСОБА_2 через касу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 144447,67 грн., як компенсацію 1/2 частки у вартості спірного автомобіля FORD , номерний знак НОМЕР_1 . Предмет спору у справі станом на 12.09.2025 року вже відсутній.

16.09.2025 року представник позивача адвокат Остахов В.П. подав заяву про стягнення понесених судових витрат. Просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 42 000 грн. а також витрати на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи №12 у розмірі 3 000 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтвердив, що відповідач дійсно сплатив позивачу компенсацію частини вартості автомобіля , які позивач прохала стягнути в якості компенсації за спірний автомобіль FORD у розмірі 144 447,67. При вирішенні питання щодо закриття провадження за відсутністю предмету спору поклався на розсуд суду. Просив розподілити судові витрати та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 42 000 грн. та 3000 грн. за проведення судової експертизи автомобіля.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Салашний М.О. заяву про закриття провадження у зв`язку відсутню предмету спору підтримав, просив її задовольнити. Враховуючи те, що відповідач визнав позовні вимоги, то просив повернути позивачу судовий збір у розмірі 50% сплаченого судового збору. У задоволенні стягнення витрат на проведення експертизи у розмірі 3000 грн. просив відмовити, оскільки для подачі позову до суду не було необхідності її проводити, і в подальшому була проведена інша експертиза, яка лягла в основу позовних вимог, що призвела заява про зменшення позовних вимог. При стягненні витрат на правову допомогу просив зменшити витрати до 5000 грн, оскільки витрати заявлені позивачем є завищеними та неспівмірними з обставинами даної справи, поведінкою відповідача тощо.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1). Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 3).

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон повязує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Як слідує з позову, позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, у якому прохала стягнути з відповідача на свою користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля FORD FOCUS ІІІ (FL), 2017 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , у розмірі 191 410,00 грн.

Вказаний розмір позовних вимог був визначений на підставі висновку експерта ОСОБА_4 від 26.02.2025 року, відповідно до якого вартість автомобіля FORD модель FOCUS III покоління (FL), VIN06XXGCCHB45393, об`єм 1600 см3, тип палива бензин, 2017 року випуску, білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , універсал, яка визначена без його огляду, складає 382820 грн.

У подальшому після проведення судової автотоварознавчої експертизи, проведеної Полтавським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, від 12.06.2025 року, яким встановлена ринкова вартість вказаного автомобіля у розмірі 288 895,35 грн., позивач зменшила позовні вимоги до 144 447,67 грн.

Вказані позовні вимоги відповідач визнав та добровільно перерахував ОСОБА_2 суму згідно із заявою про зменшення позовних вимог у сумі 144447,67 грн., як компенсацію 1/2 частки у вартості автомобіля, що підтверджується відповідною квитанцією.

Вказана обставина представником позивача не оспорюєтся.

Вказані обставини, свідчить про те, що на даний час відсутній предмет спору, а між сторонами стосовно спірного автомобіля не існує неврегульованих питань, тому суд закриває провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до частин 1 та 3 (п. 1, п. 2 ) статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи відносяться витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50% сплаченого судового збору у зв`язку з відмовою позивача від позові, а саме суму у розмірі 722,24 грн.

Відповідно до п.1. ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Як вбачається позивачем було зменшено розмір позовних вимог, а тому сплаті підлягав судовий збір у розмірі 1444,48 грн. Проте при подачі позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1914,10 грн. Отже, позивачу підлягає поверненню надміру сплачений судовий збір у розмірі 469,62 грн.

Загалом підлягає поверненню позивачу 50% сплаченого судового збору та надміру сплаченого судового збору у розмірі 1191,86 грн.

Згідно із ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Як вбачається, в основу заяви про зменшення позовних вимог покладено судова автотоварознавча експертиза, проведена Полтавським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, від 12.06.2025 року. А тому підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на проведення експертизи, в результаті якого не було оглянуто транспортний засіб, немає підстав.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Отже, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина восьма, дев`ята статті 139 ЦПК України).

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 року у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).

На підтвердження надання правової допомоги представником позивача надано Договір про надання правничої допомоги від 12.02.2025 року між адвокатом Остаховим В.П. та ОСОБА_2 , згідно п. 3.2. якого гонорар адвоката встановлюється у фіксованому розмірі та становить 42000 грн. (а.с.29-37), платіжна інструкція від 12.02.2025 року про оплату правничої допомоги (а.с. 33), Детальний опис робіт, згідно договору про надання правничої допомоги Б/Н від 12.02.2025 року, укладеного між адвокатом Остаховим В.П. та ОСОБА_2 у цивільній справі №554/2574/25, згідно якого адвокатом витрачено у справі 8 год., Акт виконаних робіт від 15.09.2025 року.

Суд, оцінюючи співмірність витрат на послуги адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, з огляду на визначені практикою Європейського суду з прав людини критерії, а також заперечення відповідача, вважає, що стягненню підлягають витрати на правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 49, 141, 142, 206, 255, 256 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Повернути ОСОБА_2 50% сплаченого судового збору та надміру сплаченого судового збору згідно Квитанції про сплату ID 7344-2643-8138-8912 від 27.02.2025 року у розмірі 1191,86 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 50% судового збору у розмірі 722,24 грн.

Заяву адвоката Остахова В.П. про стягнення понесених судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правову допомогу у розмірі 5000 грн.

В іншій частині заяви про стягнення судових витрат відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 06.10.2025 року.

Суддя Гольник Л.В.