Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.09.2025 Справа №607/15670/25 Провадження №2-о/607/444/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Стельмащука П.Я., за участю секретаря судового засідання Двикалюк І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Собчука Віктора Костянтиновича, заінтересована особа Тернопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського району Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту смерті,

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 адвокат Собчук В.К. звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 о 17 год. 30 хв. в АДРЕСА_1 .

Заяву мотивує тим, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 о 17:30 год. помер за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , на території власного домогосподарства. Подія смерті сталась раптово, в присутності колишньої дружини померлого ОСОБА_3 та сусідки ОСОБА_4 . Відповідно до довідки відділення поліції №1 (м. Ланівці) Кременецького районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області від 10.06.2025, факт смерті підтверджено, а також зафіксовано, що смерть сталася раптово в означений час і місці, за вищевказаних обставин.

Після смерті зазначені особи організували поховання, яке відбулося 09.05.2025 на місцевому кладовищі в с. Бакоти. Згідно з матеріалами поліції, священник ОСОБА_5 підтвердив факт проведення поховання та відсутність наданих йому медичних документів, що підтверджують смерть. Згідно з поясненнями колишньої дружини померлого, ОСОБА_2 мав другу групу інвалідності, постійно лікувався, однак після його смерті вона перебувала у стані емоційного шоку та не отримала лікарське свідоцтво вчасно. 12.05.2025 вона звернулась до сімейного лікаря ( ОСОБА_6 , поліклініка №2 м. Тернополя), проте їй було відмовлено у видачі лікарського свідоцтва про смерть через пізнє звернення після поховання. Ці обставини зафіксовані у висновках поліції. Внаслідок цього, заявник позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину, тому звернувся з даною заявою до суду.

Оскільки смерть сталася поза межами медичного закладу і не була оформлена лікарем, лікарське свідоцтво про смерть встановленої форми видано не було. У зв`язку з відсутністю такого документа державна реєстрація смерті в органі РАЦС виявилася неможливою. Тернопільський міський відділ ДРАЦС відмовив у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 , посилаючись на відсутність документа встановленої форми, що підтверджує факт смерті (лікарського свідоцтва). Таким чином, на даний час факт смерті батька заявника офіційно не зареєстрований, а свідоцтво про смерть не отримане.

Ухвалою судді від 05.08.2025 відкрито провадження у даній справі за правилами окремого провадження.

Заявник ОСОБА_1 та представник заявника ОСОБА_7 в судове засідання 18.09.2025 не з`явились. Представник подав заяву про розгляд справи без участі сторони заявника на підставі наявних у справі доказів.

Представник заінтересованої особи Тернопільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського району Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалення та проголошення судового рішення відкладено до 11.00 год. 23.09.2025, в яке учасники справи не з`явились.

Розглянувши справу, суд вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 19.04.1988.

На ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Устечко Кременецького району Тернопільської області 22.02.2000 видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , а також пенсійне посвідчення № НОМЕР_3 від 16.08.2023, як особі з інвалідністю ІІ групи.

Згідно з листом відділення поліції №1 (м. Ланівці) Кременецького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області №82583-2025 від 10.06.2025, заява про здійснення поховання батька заявника ОСОБА_2 без оформлення відповідних документів прийнята та зареєстрована в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події (ЖЄО) відділення поліції №1 (м. Ланівці) Кременецького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області за №2695 від 14.05.2025. Під час перевірки встановлено, що 08.05.2025 о 17:30 год. в с. Бакоти по вул. Лісовики, 3, на території власного господарства, поряд із стодолою раптово помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дана подія сталась в присутності колишньої дружини ОСОБА_3 та сусідки ОСОБА_4 . В подальшому дані громадянки почали займатись підготовкою та організацією похорону і ОСОБА_3 зв`язалась з місцевим священником ОСОБА_5 , із яким домовилась про обряд поховання, який відбувся 09.05.2025 в період часу з 12:00 год. до 18:00 год. Тіло ОСОБА_2 було поховане на місцевому кладовищі с. Бакоти Кременецького району Тернопільської області.

Будучи опитаним ОСОБА_5 пояснив, що під час підготовки до поховання ОСОБА_3 пообіцяла йому надати документи щодо ненасильницької смерті свого колишнього чоловіка, після поховання тіла, а саме 12.05.2025, однак будь-яких документів з приводу цього не надала.

Будучи опитаною ОСОБА_3 пояснила, що ОСОБА_2 хворів, мав ІІ групу інвалідності та постійно проходив лікування в різних лікувальних закладах. Після його раптової смерті, вона знаходилась в стані афекту і вирішила взяти лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_2 після його поховання у його сімейного лікаря в Поліклініці №2 м. Тернопіль.

Так, 12.05.2025 ОСОБА_3 звернулась до сімейного лікаря Поліклініки №2 м. Тернопіль ОСОБА_6 , однак остання відмовила у видачі лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , мотивуючи це тим, що звернення до неї надійшло занадто пізно і поховання тіла вже відбулось. Таким чином, ОСОБА_3 не змогла оформити лікарське свідоцтво про смерть свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 та свідоцтво про смерть в органах місцевого самоврядування. В результаті цього, на момент перевірки неможлива реєстрація смерті ОСОБА_2 . У зв`язку із цим, ОСОБА_1 звернувся із заявою до поліції та повідомив про те, що сталось.

Враховуючи те, що в даній події відсутні ознаки адміністративного та кримінального правопорушення, тому підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку розслідування не має.

Про ті ж обставини йдеться у довідці цього ж відділення поліції від 10.06.2025.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У заяві про встановлення факту повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт (частини перша-друга статті 318 ЦПК України).

Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

Отже, встановлення факту смерті фізичної особи на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної реєстрації факту смерті.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 28.02.2024 у справі № 506/358/22.

За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі яких здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» від 08.08.2006 № 545.

Відповідно до положень наказу, підставами для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Заявником не надано суду достатніх доказів, що підтверджують факт смерті ОСОБА_2 у певний час, у певному місці і за певних обставин (лікарське свідоцтво про смерть, фельдшерська довідка про смерть, лікарське свідоцтво про перинатальну смерть).

Єдиними доказами, на які посилається заявник, як на підставу своїх вимог є лист відділення поліції №1 (м. Ланівці) Кременецького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області та довідка цього ж відділу поліції про те, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 о 17:30 год. в АДРЕСА_1 , за обставин повідомлених його колишньою дружиною ОСОБА_8 . Лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , остання не отримала, та здійснила обряд поховання на наступний день 09.05.2025. Підстав для внесення відомостей до ЄРДР немає.

Проте, такі докази не можуть бути достовірними та достатніми для встановлення факту смерті особи.

Усі викладені у листі та довідці поліції обставини встановлені лише зі слів дружини та сусідки. Обставини смерті (насильницька чи ні, час і місце), чи дійсно саме ця особа була похована у вказаному місці та час тощо жодним чином не перевірялись, кримінальне провадження за фактом смерті не реєструвалось, досудове розслідування не здійснювалось, згадані у листі дружина та сусідка, як свідки не допитувались, а тому про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві свідчення не попереджались.

Оцінивши наведені обставини, суд дійшов висновку про те, що у суду відсутні достовірні та достатні докази, які б підтверджували юридичний факт того, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 о 17 год. 30 хв. в АДРЕСА_1 , а тому у задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись статтями 293, 294, 315-317, 319, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: Тернопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, , місцезнаходження - вул. Грушевського, 8, м. Тернопіль.

Повний текст рішення виготовлено 23.09.2025.

Головуючий суддяП. Я. Стельмащук