Справа № 129/2313/25
Провадження по справі № 2/129/1398/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" жовтня 2025 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Бондар О.В.,

без участі сторін та їх представників в порядку спрощеного позовного провадження розглянув в місті Гайсині цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТЕХНОФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

установив:

27.06.2025 р. позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики № -021903 від 4.05.2024 р., укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «ТЕХНОФІНАНС» та ОСОБА_1 в розмірі 17203,50 грн., що складається з: 4500 грн. заборгованості за кредитом, 1827 грн. заборгованості за відсотками, заборгованість за пенею 9000 грн., 1876,50 борг послуг; позовні вимоги обґрунтовані наступним.

4.05.2024 р. між ТОВ «Фінансова компанія «ТЕХНОФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір позики № -021903 від 4.05.2024 р., відповідно до умов яких ТОВ «Фінансова компанія «ТЕХНОФІНАНС» надав ОСОБА_1 у користування позику грошові кошти в розмірі 4500 грн. шляхом перерахування на банківську картку ОСОБА_1 НОМЕР_1 з встановленим строком користування 30 днів до 02.06.2024, а ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати проценти за користування позикою та саму позику у встановлений у договорі строк, а також комісію в розмірі 0,1% від суми позики; свої зобов`язання по поверненню позики та процентів відповідач не виконав, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 17203,50 грн., що складається з: 4500 грн. заборгованості за кредитом, 1827 грн. заборгованості за відсотками, заборгованість за пенею 9000 грн., 1876,50 борг послуг.

Ухвалою судді Гайсинського районного суду від 2.07.2025 р. відкрито спрощене провадження у справі без виклику сторін.

Представник позивача в поданій до суду позовній заяві позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач відзиву до суду не подавав, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження в цій справі разом із судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача згідно відповіді № 13/10554 від 30.06.2025 р. з Єдиного державного демографічного реєстру.

З урахуванням позицій сторін, дослідження матеріалів справи та вимог закону суд визнає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково з таких підстав.

Встановлено, що 4.05.2024 р. між ТОВ «Фінансова компанія «ТЕХНОФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір позики № -021903 від 4.05.2024 р., відповідно до умов яких ТОВ «Фінансова компанія «ТЕХНОФІНАНС» надав ОСОБА_1 у користування позику грошові кошти в розмірі 4500 грн. шляхом перерахування на банківську картку ОСОБА_1 НОМЕР_1 з встановленим строком користування 30 днів до 02.06.2024, а ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати проценти за користування позикою та саму позику у встановлений у договорі строк, а також комісію в розмірі 0,1% від суми позики; свої зобов`язання по поверненню позики та процентів відповідач не виконав, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 17203,50 грн., що складається з: 4500 грн. заборгованості за кредитом, 1827 грн. заборгованості за відсотками, заборгованість за пенею 9000 грн., 1876,50 борг послуг.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем (позичальником) кошти в сумі 4500 грн. заборгованості за кредитом, 1827 грн. заборгованості за відсотками за договором позики «Профі» № -021903 від 04.05.2024 р. в добровільному порядку позивачуне сплачені відповідачем, то з метою захисту законних інтересів позивача борг з відповідача у розмірі 6327 грн. необхідно стягнути рішенням суду.

Щодо стягнення з відповідача заборгованості за пенею та за послуги суд зазначає наступне.

За положеннями абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).

Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Такий правовий висновок, викладений Верховним Судом України в постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16.

Також Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

Враховуючи наведені правові висновки, суд вважає за необхідне відмовити у стягненні нарахованої пені 9000 грн. та 1876,50 за послуги, оскільки такі вимоги є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог (37 %) 1850 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 896,29 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 9, 12, 13, 81, 89, 211, 223, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позовні вимоги задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТЕХНОФІНАНС»(49005 м.Дніпро вул. Глобинська, буд.2, офіс 207/2 ), заборгованість за договором позики «Профі» № -021903 від 04.05.2024 р. у розмірі 6327 грн. (шість тисяч триста двадцять сім гривень),а також судові витрати: 1850 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 896,29 грн. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Вінницького апеляційного суду.

Суддя: