Справа № 577/4981/25
Провадження № 2-о/577/264/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2025 року м. Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області

головуючого судді Галяна С.В.

за участю секретаря судового засідання Іваненко Н.В.

заявника ОСОБА_1

розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в місті Конотопі справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа: Міністерство Оборони України про встановлення факту родинних відносин,-

ВСТАНОВИВ:

Заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з заявою, в якій просять встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зник безвісті за особливих обставин 07 липня 2025 року є їх рідним братом по лінії матері, мотивуючи тим, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зник безвісти 07.07.2025 року під час виконання бойового завдання при виконанні службових обов`язків по захисту територіальної цілісності та суверенітету України під час збройної агресії російської федерації під час штурмових дій у складі ШГр «Юдін» в районі населеного пункту Андріївка Сумської області. ОСОБА_3 є їх неповнорідним братом (по матері). Інших кровних родичів першої та другої лінії споріднення у нього не має, неодружений, дітей не має також, мати та батько були позбавлені стосовно нього батьківських прав. Сповіщення направлено ОСОБА_1 , як сестрі безвісти зниклого. 18.07.2025 року її було визнано потерпілою в кримінальному провадженні № 0000727 за ст. 115 ч. 1. КК України (за фактом зникнення безвісти брата ОСОБА_3 . В зв`язку з зникненням безвісти брата у них виникло ряд відносин з органами влади та іншими установами, але внаслідок невідповідності та розбіжностей у документах постало питання про встановлення факту родинних відносин між зниклим безвісти та з ними, що зумовило звернення з заявою до суду. Так, при зверненні до Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими, до поліції та військової частини їм повідомили, що не можуть підтвердити факт родинних відносин із зниклим безвісти ОСОБА_3 , оскільки в свідоцтвах про їх народження мати значиться як ОСОБА_4 (рос. мовою ОСОБА_5 ), а у свідоцтві про народження ОСОБА_3 - ОСОБА_6 (рос. мовою ОСОБА_7 ). ОСОБА_1 мала дівоче прізвище ОСОБА_8 . Така ситуація виникла у зв`язку з тим, що їх покійна мати 22.06.1991 року виїжджала до Казахстану та жила там до 1998 року, де виходила заміж і народила третю дитину ОСОБА_3 . Прізвище « ОСОБА_8 » при одруженні було змінено на прізвище « ОСОБА_9 ». Але ніяких документальних підтверджень, що вона змінювала паспорт чи змінювала прізвище на сьогодні не збереглися. Все життя вони та ОСОБА_3 вважали себе рідними братами та сестрою, спілкувалися і навіть певний період проживали разом. Після мобілізації ОСОБА_3 вони постійно переписувалися, називали себе «братиком та сестричкою», про що свідчить переписка в месенджерах. Встановлення факту родинних відносин, потрібно заявникам для визнання їх членами родини військовослужбовця, який зник безвісти, щоб відповідно до ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» як близькі родичі та члени сім`ї особи, і зниклої безвісти за особливих обставин, мали право на отримання достовірних відомостей про місцеперебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, обставини її загибелі (смерті), місце поховання (якщо воно відоме), шляхом подання заяви про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, та отримання достовірної інформації про хід та результати проведення її розшуку.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала.

Заінтересована особа: Міністерство Оборони України надало пояснення щодо позову у яких зазначило, що встановлення даного факту потрібно заявникам для визнання їх членами родини військовослужбовця, який зник безвісти, щоб як близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мали право на отримання достовірних відомостей про місцеперебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, обставини її загибелі (смерті), місце поховання (якщо воно відоме), шляхом подання заяви про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, та отримання

достовірної інформації про хід та результати проведення її розшуку. Родинні відносини (у теорії права) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Виходячи з вимог діючого ЦК України поняттями "родичі", "родинні стосунки" охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням. Згідно з п.7 Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Законодавство України не встановлює вичерпного переліку документів, які підтверджують родинні стосунки, а тому вони визначаються в кожному випадку окремо, в залежності від ступеня їх споріднення. У постанові Верховного Суду від 11 лютого 2022 року у справі № 947/22756/19 зазначено, що доказами, що підтверджують факт родинних відносин, можуть бути документи, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, господарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Відтак у даній справі, заявниками не долучено доказів, що вони звертались до відділу державної реєстрації актів цивільного стану чи до іншого органу з приводу надання відомостей про зміну прізвища їх біологічної матері ОСОБА_4 та ОСОБА_9 в період народження сина ОСОБА_3 , та повторної зміни прізвища з ОСОБА_6 на ОСОБА_8 . А тому, вважають за необхідне просити суд витребувати від Конотопського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції копії актових записів цивільного стану про народження, наявність батьків, братів/сестер відносно ОСОБА_3 . Стосовно заінтересованих осіб. Коло заінтересованих осіб визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. Участь у справі цих осіб обумовлюється тим, що із установленням окремих обставин заявник може реалізувати свої права у правовідносинах, у яких беруть участь і заінтересовані особи. Для цих осіб характерним є те, що їхні суб`єктивні права та обов`язки мають юридичний зв`язок із суб`єктивними правами і обов`язками заявників. Права заінтересованих осіб знаходяться у юридичному зв`язку із суб`єктивними правами заявників і зумовлюються встановленням юридичного факту. Інтереси заінтересованих осіб можуть суперечити інтересам заявника. Отже, притягнення (вступ) цих заінтересованих осіб має важливе практичне значення, оскільки вони мають можливість у процесі розгляду справи про встановлення юридичного факту заявити про порушення чи оспорювання їхніх суб`єктивних прав (постанова Верховного Суду від 07.04.2020 року у справі № 638/4/19). Щодо залучення Міноборони в якості заінтересованої особи, заявники зазначили, що виходять з аналогії подібних відносин, а саме у постанові Верховного Суду від 10.07.2024 року по справі № 686/11198/22 з посиланням на відповідні норми Законів України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Верховним Судом зроблено висновок, що залежно від установлених обставин, необхідно залучати до участі у таких справах Міністерство оборони України або відповідні військові частини з метою захисту інтересів держави, оскільки визнання у судовому порядку військовослужбовця безвісно відсутнім або оголошення його померлим є підставою для виключення його зі списків особового складу військової частини та припинення виплати членам його сім`ї грошового забезпечення. При скасуванні попереднього судового рішення суду апеляційної інстанції Верховний Суд зазначив на необхідності перевірити взаємовідносини заявника та Міністерства оборони України, визначитися із юридичною заінтересованістю Міністерства оборони України і за результатом цього здійснити розгляд справи. Але факт встановлення родинних відносин не є подібними правовідносинами зі встановленням факту безвісно відсутнім військовослужбовця або оголошення його померлим.

Пунктом 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що дія цього Закону поширюєтьсяна військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти. Частиною 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення. Військовослужбовець має право скласти у письмовій довільній формі особисте розпорядження на випадок захоплення його в полон або заручником, інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти про виплату належного йому грошового забезпечення особі (особам) за його вибором, визначивши розмір частки таких осіб у відсотках (далі - особисте розпорядження на випадок полону). Порядок підтвердження справжності підпису військовослужбовця на особистому розпорядженні на випадок полону, оформлення та зберігання такого розпорядження та його скасування здійснюються у порядку, передбаченому пунктом 4 статті 16 цього Закону. У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені). Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 50 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань. У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзаці четвертому цього пункту, грошове забезпечення виплачується повнолітнім дітям, рідним братам (сестрам), законним представником яких є військовослужбовець. Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 20 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань. ОСОБА_3 за місцем проходження військової служби вважається зниклим безвісті. Але така обставина не виключає існування спору про право з огляду на положення статті 8 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», якою визначено, що набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи. ОСОБА_3 відповідно до документів наданих до заяви проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 звідки і було видані довідки про перебування на військовій службі та довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони Україні, захисту безпеки населення, та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Тому, вказана категорія справи стосується безпосередньо прав і інтересів військової частини НОМЕР_1 . Тому, вважають за необхідне залучити як заінтересовану особу - Військову частину НОМЕР_1 .

Прохають справу залишити без розгляду, розгляд справи проводити без участі представника Міністерства оборони України, Витребувати від Конотопського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції копій актових записів цивільного стану про народження, наявність батьків, братів/сестер відносно ОСОБА_3 , залучити до участі у справі в якості заінтересованої особи Військову частину НОМЕР_1 (а.с. 67-69).

Ухвалою судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26.08.2025 року відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду на 24.09.2025 року (а.с. 64).

Вислухавши заявника, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Щодо клопотання Міністерства оборони України про залишення позову без розгляду та даючи оцінку доводам представника Міністерства оборони України, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми прав до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до цього суд враховує висновок, зазначений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі №560/17953/21 згідно якої Верховним судом встановлено наступне:

Статтею 19 ЦПК України визначені справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. У частині першій цієї статті встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Водночас у частині шостій статті 294 ЦПК України визначено, що суд залишає заяву про встановлення факту, без розгляду якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, і роз`яснює заінтересованими особами особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Отже, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року судом встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту родинних відносин, є суд цивільної юрисдикції на підставі статті 19 ЦПК України та пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України.

Отже застосовуючи даний висновок Верховного суду, суд вважає, що між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Міністерством оборони України не може бути спору про право. Крім того, представником Міністерства оборони України не зазначено жодної підстави та взагалі не викладено суть, щодо своїх заперечень проти задоволення даної заяви, та не зазначили в чому саме полягає їх спір про право між Міністерством оборони України та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .

Отже судом не встановлено та не вбачається взагалі наявність будь якого спору про цивільне право.

Незгода представника Міністерства оборони України з доводами заявників та звернення до суду з даною заявою не свідчить про наявність між ними спору про цивільне право цивільне.

Отже суд приходить до висновку про відсутність підстав для залишення даної заяви без розгляду та вважає клопотання про залишення позову без розгляду не обґрунтоване.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Юридичні факти - це обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Відповідно до частини сьомої статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За змістом ст. 315, 318 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, 2) встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, 3) заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. На вказані умови також звертає увагу Верховний Суд України в роз`ясненнях «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показами свідків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 загинув брат заявників ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час виконання бойового завдання при виконанні службових обов`язків по захисту територіальної цілісності та суверенітету України під час збройної агресії російської федерації виконуючи бойове завдання, під час штурмових дій у складі ШГр «Юдін» в районі населеного пункту Андріївка Сумської області (а.с. 31).

Мати - ОСОБА_3 - ОСОБА_10 та батько - ОСОБА_11 були позбавлені стосовно нього батьківських прав (а.с. 28)

07 грудня 2007 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , укладено шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище дружини - ОСОБА_14 (а.с. 15).

ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_3 в свідоцтві про його народження в графі батько російською мовою вказано - « ОСОБА_15 », в графі мати російською мовою вказано - « ОСОБА_7 » (а.с. 27).

ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася ОСОБА_13 , в свідоцтві про її народження серії НОМЕР_2 від 13.05.1989 року, в графі батько російською мовою вказано - « ОСОБА_16 », в графі мати російською мовою вказано - « ОСОБА_5 » (а.с. 16).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 ОСОБА_13 змінила прізвище на ОСОБА_14 (а.с. 15).

ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_2 , в свідоцтві про його народження серії НОМЕР_4 від 10.10.1987 року, в графі батько російською мовою вказано - « ОСОБА_17 », в графі мати російською мовою вказано - « ОСОБА_5 » (а.с. 20).

Згідно довідки Підлипненського старостинського округу Конотопської міської ради від 08.08.2025 року за адресою АДРЕСА_1 (до впорядкування номерації буд.3 кв.8) станом на 01.01.1986 року були зареєстровані: ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_8 , дочка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_9 , онука ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_10 , онук ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_11 , син ОСОБА_20 ІНФОРМАЦІЯ_12 , дочка ОСОБА_21 ІНФОРМАЦІЯ_13 . ОСОБА_4 одержала паспорт по досягненню віку НОМЕР_5 виданий Конотопським РВВС 27.04.1989 року та прописана за даною адресою з 10.05.1989 року. 22.06.1991 року ОСОБА_4 разом з дітьми ОСОБА_2 та ОСОБА_13 вибула в Казахстан Дургайську область. ОСОБА_4 повернулася з Казахстану приблизно в 1998 році з сином ОСОБА_22 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в свідоцтві про народження якого записана як мати ОСОБА_6 .

Як підтвердили свідки ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , ОСОБА_3 , який зник безвісті 07 липня 2025 року є рідним братом ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 по лінії матері. Вони знають цю сім`ю дуже давно та знають, що між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 існували родинні стосунки.

Таким чином, в судовому засіданні здобуто достатньо доказів, які підтверджують факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зник безвісті за особливих обставин 07 липня 2025 року є рідним братом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_14 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_15 по лінії матері.

Керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 259, 263-265, 268, 315-319, 354, 355 ЦПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зник безвісті за особливих обставин 07 липня 2025 року є рідним братом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_14 по лінії матері.

Встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зник безвісті за особливих обставин 07 липня 2025 року є рідним братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_15 по лінії матері.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03 жовтня 2025 року.

Повне найменування сторін:

Заявник: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 ).

Заявник: ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 ).

Заінтересована особа: Міністерство оборони України (місцезнаходження: АДРЕСА_3, ЄДРПОУ: НОМЕР_8).

Суддя Галян С. В.