ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

29 вересня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/6661/24

Головуючий у першій інстанції Яременко І. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1519/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

сторони: позивач фізична особа підприємець ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 червня 2025 року (місце ухвалення м. Чернігів, дата складення повного судового рішення 02.06.2025) у справі за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2024 року представник фізичної особи підприємця ОСОБА_1 адвокат Коваленко А.С. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг. В обґрунтування позову посилалась на те, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, основний вид діяльності: КВЕД 68.31 «Агенства нерухомості», здійснює агентську діяльність, направлену на сприяння у вчиненні угод купівлі-продажу нерухомості під назвою агенства нерухомості «Свєтлица».

Вказує, що 06.03.2024 між позивачем та ОСОБА_2 був укладений Агентський договір про надання послуг зі сприяння у вчиненні від імені та за рахунок ОСОБА_2 угод купівлі-продажу належного йому нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , умовами якого визначено дії виконавця цього договору та зобов`язання замовника, зокрема сприяти виконавцю у виконанні його договірних зобов`язань, приймати участь у переговорах, огляді нерухомості, приймати від виконавця виконані послуги та не пізніше дня укладення договору купівлі-продажу нерухомості підписати Акт приймання-передачі наданих послуг, оплатити виконавцю винагороду в порядку і на умовах визначених договором.

За доводами позову, позивачка здійснила маркетингові дослідження ринку нерухомості, вивчивши територію з метою виявлення покупців нерухомості, та відшукала покупця ОСОБА_3 , організувала огляд нерухомості відповідача і 06.03.2024 позивач за дорученням відповідача, розробила проект попереднього договору між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підтвердження взаємних зобов`язань на укладання до 08.04.2024 Договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , який було укладено між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та скріплено печаткою ФОП ОСОБА_1 .

Як зазначає позивач, 02.04.2024 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали нотаріально посвідчений Договір купівлі-продажу вказаної квартири, відповідачу було сплачено кошти за договором купівлі-продажу у повному обсязі, про що свідчить нотаріальна заява відповідача, а ОСОБА_1 у повному обсязі виконано послуги.

Посилається, що пунком 4.1 Агентського договору визначено, що за надані виконавцем послуги замовник зобов`язаний сплатити виконавцю винагороду 39000,00 грн, еквівалент 1000 доларів США; пунктом 4.2 Агентського договору визначено, що агентська винагорода виплачується виконавцю протягом трьох банківських днів після оплати на користь замовника покупцем за догвором купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного в результаті надання виконавцем послуг за цим договором.

На вимогу позивача про підписання Акту приймання-передачі наданих послуг за Агентським договором від 06.03.2024 та оплати агентської винагороди у сумі 3900,00 грн відповідач повідомив, що оплату зробить в сумі 500 доларів США, або взагалі не буде сплачувати, у звязку з чим позивачем рекомендованою кореспонденцією на адресу відповідача неодноразово направлявся Акт про надання послуг по Агентському договору від 06.03.2024, проте поштові відправлення були повернуті без вручення.

Також 21.06.2024 позивачем на адресу відповідача було направлено Акт виконаних робіт з претензією від 21.06.2024, однак вказаний лист відповідач також не отримав, тому вважає, що позивач виконала свої зобов`язання за Агентським договором у повному обсязі, проте відповідач безпідставно ухиляється від виконання своїх зобов`язань в частині підписання Акту про виконані роботи та внесення плати за надані послуги.

У позові представник фізичної особи підприємця ОСОБА_1 адвокат Коваленко А.С. просила стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за Агентським договором про надання послуг від 06.03.2024 у розмірі 43399,64 грн, яка складається з: основного боргу 39000,00 грн, інфляційних витрат 1177,34 грн, штрафних санкцій 3222,30 грн та судові витрати.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.06.2025 позов фізичної особи підприємця ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість за Агентським договором про надання послуг від 06.03.2024 у розмірі 39000,00 грн, витрати, понесені на оплату судового збору в сумі 2721,03 грн, витрати на правничу допомогу у сумі 17972,50 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що позивачка ОСОБА_1 виконала свої зобов`язання за Агентським договором від 06.03.2024 у повному обсязі, проте відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх зобов`язань за цим договором в частині внесення плати за надані послуги ФОП ОСОБА_1 в розмірі 39000 грн, а тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

Також за висновком суду, позивачкою не доведено належними, допустимими та достатніми доказами, у розумінні ст. 77, 78, 80 ЦПК України, невиконання відповідачем обов`язку оплатити послуги позивача за Агентським договором від 06.03.2024 саме 02.04.2024 з вини самого відповідача, про що вказує позивач у вимогах заявленого позову, а тому в задоволенні вимог про стягнення інфляційних втрат та штрафних санкцій було відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_2 адвокат Леонов О.Є. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.06.2025 і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

За доводами апеляційної скарги судом першої інстанції неправильно застосовано норми права, необхідні для вирішення спору та має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Заявник у скарзі посилається, що пунктами 1.4, 4.1, 4.2 Договору передбачені умови сплати винагороди за фактично надані виконавцем послуги на підставі Акту приймання-передачі, строки оплати цих послуг та перелік наданих послуг, проте як підтверджує сама позивачка, вона у період з 16.03.2024 по 03.04.2024 перебувала за кордоном, тому заявник вважає, що жодні послуги згідно договору надані не були і в матеріалах справи відсутнє будь-яке підтвердження цьому.

Крім того, заявник вказує, що п. 6.1 Договору визначено, що Договір набуває чинності з моменту його підписання (06.03.2024) і діє протягом 1 місяця, а наявний в матеріалах справи акт виконаних робіт датований 20.04.2024, тобто після закінчення терміну дії Договору, а згідно п. 3.1.2 Договору Замовник зобов`язаний приймати від Виконавця (позивача) виконані послуги та не пізніше дня укладення договору купівлі-продажу нерухомості (02.04.2024) підписати Акт приймання-передачі наданої послуги, чого зроблено не було.

В обґрунтування доводів скарги заявник посилається на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 11.10.2018 у справі № 916/446/16, згідно якого закон пов`язує виникнення зобов`язання з оплати робіт з фактом їх виконання і сам по собі акт приймання-передачі робіт не є визначальним для виникнення такого зобов`язального правовідношення, тому наявність підписаного замовником акту приймання-передачі робіт не позбавляє його права заперечувати щодо обсягу та вартості виконаної роботи. Проте, як стверджує заявник, суд першої інстанції пов`язує та констатує факт надання позивачем послуг за Агентським договором виключно з моментом укладення 02.04.2024 Договору купівлі-продажу квартири без перевірки та оцінки фактично наданих послуг.

Також заявник зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази фактичного надання послуг від ФОП ОСОБА_1 в заявленому переліку та кількості, а складення в односторонньому порядку акту не може прийматись судом як належне та допустиме їх підтвердження у розумінні положень ст. 77 ЦПК України.

За доводами скарги, допитана в суді ОСОБА_3 , як свідок, лише придбала у відповідача квартиру і не була обізнана про правовідносини між сторонами у справі, а ОСОБА_4 як повідомив сам свідок та підтверджено позивачем, не перебуває в жодних правовідносинах (ні трудових, ні представницьких) з ФОП ОСОБА_1 , тому вважає, що судом першої інстанції залишено поза увагою положення п. 6.7 Договору щодо зберігання конфіденційної інформації, оскільки на залучення третіх осіб відповідач згоди не надавав.

Як зазначає заявник, судом першої інстанції також було залишено поза увагою те, що попередній договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва або майбутнього об`єкта нерухомості підлягає нотаріальному посвідченню, тобто складений позивачем попередній договір є нікчемним за своїми правовими наслідками та не може оцінюватись в 39000 грн як надані за Договором послуги.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи.

У поданому відзиві представник фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адвокат Коваленко А.С. просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 , а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.06.2025 у цій справі залишити без змін, а також просить стягнути з ОСОБА_2 витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 6000 грн. В обґрунтування посилається, що предметом договору від 06.03.2024 є саме надання послуг замовнику із сприяння у вчиненні від імені та за рахунок замовника угод купівлі-продажу, тому судом першої інстанції вірно констатовано, що укладення та підписання Агентського договору сторонами в судовому засіданні не оспорювалось, тому відповідно до положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України ця обставина, яка визнається учасниками справи, не підлягає доказуванню. Вказує, що відповідач був вільним у виборі контрагента та повністю погоджувався з умовами Договору, а факт досягнення згоди між сторонами щодо всіх умов Договору, з якими замовник погодився, підтверджується його підписанням без будь-яких застережень. За доводами відзиву, відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердив, що 06.03.2024 він підписав Агентський договір з позивачем з метою відшукання покупця для його об`єкту нерухомості та підтвердив, що був ознайомлений з умовами договору. Посилається, що недотримання сторонами нотаріально посвідченої форми Попереднього договору купівлі-продажу нерухомості під час вирішення спору в суді першої інстанції вирішального значення не має, оскільки жодною стороною не ставилась вимога про виконання вказаного договору і враховуючи факт укладення між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договору купівлі-продажу квартири від 02.04.2024, який був нотаріально посвідчений, сторони Попереднього договору фактично виконали його в добровільному порядку. Також зазначає, що не зважаючи на те, що відповідач погодився з умовами договору, отримавши послугу, передбачену п. 1.1 Договору, (факт укладення договору купівлі-продажу об`єкту нерухомості за сприяння ФОП ОСОБА_1 не оспорюється), відповідач вказує на те, що позивачка не вчинила всіх дій, передбачених п. 4.1 Договору. Разом з тим, предметом Договору від 06.03.2024 є саме надання послуг замовнику із сприяння у вчиненні від імені та за рахунок замовника угод купівлі-продажу, а тому вважає, що позивачем умови договору виконані у повному обсязі. Як стверджує заявник, з огляду на п. 3.1.4, 3.1.5 Договору оскільки належний відповідачу об`єкт нерухомості був у результаті придбаний ОСОБА_3 , яка була знайдена саме позивачкою, і між цією особою та відповідачем був укладений Попередній договір купівлі-продажу, відтак у відповідача як замовника на підставі п. 3.1.5 Договору виник обов`язок щодо оплати послуг виконавця.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав станом на 22.08.2023 право власності на об`єкт речових прав: закінчений будівництвом об`єкт квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване за ОСОБА_2 (розмір частки 1/1), дата державної реєстрації 17.08.2023 (а.с.17).

06.03.2024 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Виконавець) та ОСОБА_2 (Замовник) був укладений Агентський договір, за умовами якого Виконавець в порядку та умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством, за агентську винагороду зобов`язується надавати послуги Замовнику із сприяння у вчиненні від імені та за рахунок Замовника угод купівлі-продажу нерухомого майна, яке належить йому, а саме: однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 (п.1.1, п.1.2 Договору).

Пунктом 1.4 Договору передбачено, що Виконавець на виконання цього договору здійснює наступні дії: маркетингові дослідження ринку нерухомості; вивчає територію з метою виявлення потенційних покупців нерухомості та надає інформацію про нерухомість; організовує огляд нерухомості потенційними покупцями; інформує Замовника про необхідність проведення переговорів; сприяє організації зустрічей і комерційних переговорів між замовником та покупцем; розробку та оформлення корисної замовнику схеми фінансування угоди купівлі-продажу об`єкта нерухомості; супровід по оформленню попереднього договору купівлі-продажу або договору про аванс; допомогу в оформленні технічної документації; контроль за оплатою Покупцем за об`єкт нерухомості, нотаріального оформлення Договору купівлі-продажу об`єкту нерухомості.

Згідно пункту 2.1. Договору виконавець зобов`язаний самостійно здійснювати необхідну комерційно-маркетингову роботу та виконувати дії, передбачені п. 1.3. цього Договору та вчасно надавати замовнику для підписання Акт приймання передачі наданих послуг, що є підставою для оплати агентської винагороди.

Відповідно до пункту 2.2. Агентського договору визначено, що виконавець має право самостійно звертатися до третіх осіб з комерційними пропозиціями про укладення в інтересах замовника договорів, визначених в п. 1.1 цього Договору та на своєчасне отримання агентської винагороди.

Згідно з пунктом 3.1. Агентського договору, зокрема, передбачено, що замовник зобов`язаний:

3.1.1 Сприяти виконавцю у виконанні його договірних зобов`язань (в узгоджені строки), приймати участь в переговорах, в огляді нерухомості, тощо);

3.1.2 Приймати від виконавця виконані послуги та не пізніше дня укладення договору купівлі-продажу нерухомості підписати Акт приймання-передачі наданих послуг;

3.1.3 Оплатити виконавцю винагороду в порядку і на умовах визначених розділом 4 цього Договору.

Пунктом 4.1 Агентського договору визначено, що за надані виконавцем за цим Договором послуги замовник зобов`язаний сплатити виконавцю винагороду 39000,00 грн, еквівалент 1000 доларів США.

Відповідно п.4.2 Договору агентська винагорода виплачується виконавцю протягом 3 (трьох) банківських днів після оплати на користь замовника покупцем за договором купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного в результаті надання виконавцем послуг за цим Договором (а.с. 15-16).

За матеріалами справи, 06.03.2024 між Продавцем ОСОБА_2 (Сторона 1) та Покупцем ОСОБА_3 (Сторона 2) був укладений Попередній договір, предметом якого є підтвердження взаємних зобов`язань Сторін до 08.04.2024 укласти договір Купівлі-продажу об`єкта нерухомості: однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 18-18а).

Пунктом 2.2. Попереднього договору передбачено, що на підтвердження і в забезпечення виконання зобов`язань по укладенню Договору купівлі-продажу, Сторона 2 передає, а Сторона 1 приймає у рахунок належних за договором купівлі-продажу об`єкту платежів, завдаток у розмірі 38500 гривень, еквівалент суми 1000 Доларів США .

Судом також встановлено, що 02.04.2024 між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_3 був укладений Договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Костюк Ю.В., зареєстровано в реєстрі за № 1934 (а.с.19-21).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, станом на 22.07.2024 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 (розмір частки 1/1) на підставі Договору купівлі-продажу №1934, виданого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Костюк Ю.В., дата державної реєстрації 02.04.2024 (а.с.22-23).

Згідно заяви № 1954, посвідченої приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Костюк Ю.В., ОСОБА_2 підтвердив, що ОСОБА_3 02.04.2024 здійснила повний розрахунок за куплену квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу квартири від 02.04.2024 за реєстровим №1934 у сумі 2098000,00 грн (а.с.21).

Відповідно до Акту виконаних робіт від 20.04.2024 на підставі укладеного між сторонами Агентського договору від 06.03.2024, виконавець ФОП ОСОБА_1 виконала роботи відповідно до договору за адресою: АДРЕСА_1 , сума за виконані роботи складає 39000,00 грн, еквівалент 1000 доларів США, яку замовник зобов`язався сплатити виконавцю протягом трьох днів. Підпис Замовника ОСОБА_2 в акті відсутній (а.с.24).

21.06.2024 позивачем на адресу відповідача направлено претензію, у якій заявлено вимогу ознайомитись з Актом приймання-передачі наданих послуг, складеного на підставі Агентського договору від 06.03.2024, підписати його та сплатити агентські послуги у розмірі 39000,00 грн, еквівалент 1000,00 доларів США, що передбачено пунктом 1.4 Договору (а.с.27-28).

Станом на час розгляду спору судом винагороду позивачу ФОП ОСОБА_1 відповідачем ОСОБА_2 за агентські послуги у розмірі 39000,00 грн, що передбачено пунктом 1.4 Агентського договору від 06.03.2024, не сплачено.

Під час розгляду справи судом першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка ОСОБА_1 виконала свої зобов`язання за Агентським договором від 06.03.2024 у повному обсязі, проте відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх зобов`язань за цим договором в частині внесення плати за надані послуги ФОП ОСОБА_1 в розмірі 39000 грн, а тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

Також за висновком суду, позивачкою не доведено належними, допустимими та достатніми доказами, у розумінні ст. 77, 78, 80 ЦПК України, невиконання відповідачем обов`язку оплатити послуги позивача за Агентським договором від 06.03.2024 саме 02.04.2024 з вини самого відповідача, про що вказує позивач у вимогах заявленого позову, а тому в задоволенні вимог про стягнення інфляційних втрат та штрафних санкцій було відмовлено.

За змістом апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та штрафних санкцій та в частині стягнення витрат на правову допомогу учасниками справи не оскаржується, та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц, яка, зокрема зазначає, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду лише в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості за Агентським договором про надання послуг від 06.03.2024 у розмірі 39000,00 грн.

З висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи з`ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, враховуючи наступне.

За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду є, зокрема, відшкодування збитків та матеріальних втрат кредитора.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За приписами частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Згідно частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до положень статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Так, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на виконання укладеного 06.03.2024 між сторонами Агентського договору позивачем було надано відповідачу послуги зі сприяння у вчиненні від імені та за рахунок Замовника угод купівлі-продажу нерухомого майна, яке належить йому на підставі Витягу з державного реєстру речових прав, перелік яких передбачений п. 1.4 Договору.

Апеляційний суд враховує, що під час розгляду у суді першої інстанції, відповідач не заперечував факт укладення Агентського договору від 06.03.2024 з ФОП ОСОБА_1 , проте заперечував факт виконання цього договору ФОП ОСОБА_1 .

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що 02.04.2024 між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_3 укладено Договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Костюк Ю.В., зареєстровано в реєстрі за № 1934, у зв`язку з чим позивачем зобов`язання, передбачені п. 1.1 Договору, виконані.

Відповідачем не надано ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що договір купівлі-продажу квартири 02.04.2024 між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_3 був укладений не в результаті виконання обов`язків позивачкою за Агентським договором.

Зокрема відповідачем не спростовано, що на виконання умов договору позивачкою був здійснений пошук покупця квартири шляхом маркетингового дослідження ринку нерухомості, був організований огляд об`єкту нерухомості та сприяння укладенню попереднього договору купівлі-продажу між ОСОБА_3 та відповідачем, а у подальшому був укладений договір купівлі-продажу квартири, належної на праві власності відповідачу.

Крім того, апеляційний суд зважає, що укладений між сторонами Агентський договір є чинним та відповідачем в установленому порядку не оскаржувався, що свідчить про те, що відповідач погодився з його умовами.

Посилання заявника в апеляційній скарзі на те, що попередній договір купівлі-продажу квартири не був нотаріально посвідчений не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, враховуючи, що дійсність та форма укладення попереднього договору купівлі-продажу квартири не є предметом розгляду цієї справи. Крім того, на підставі попереднього договору 02.04.2024 між ОСОБА_3 та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу квартири, який був нотаріально посвідчений, у зв`язку з чим попередній договір вважається виконаним у добровільному порядку.

З огляду на викладене, належний відповідачу об`єкт нерухомості (квартира) була відчужена на підставі договору купівлі-продажу на виконання умов Агентського договору від 06.03.2024 покупцю, який був запропонований позивачкою.

Відповідачем не спростовано, що покупець ОСОБА_3 , з якою відповідачем був укладений договір купівлі-продажу квартири, була запропонована саме позивачкою на виконання укладеного з ним Агентського договору, а тому необґрунтованими є доводи скарги про відсутність доказів фактичного надання послуг від ФОП ОСОБА_1 в заявленому переліку та кількості.

Твердження заявника про те, що позивачка у період з 16.03.2024 по 03.04.2024 перебувала за кордоном, у зв`язку з чим жодні послуги згідно договору надані не були не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки за умовами укладеного між сторонами Агентського договору особиста присутність виконавця при укладенні договору купівлі-продажу не встановлена та відповідач був обізнаним про відсутність позивача при укладенні договору купівлі-продажу та не відмовився від укладення договору у зв`язку з відсутністю позивачки.

Доводи апеляційної скарги про те, що наявний в матеріалах справи акт виконаних робіт датований 20.04.2024, тобто після закінчення терміну дії Договору всупереч п. 3.1.2 Договору, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, оскільки судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у період з 16.03.2024 по 03.04.2025 позивачка перебувала за кордоном, тому була відсутня можливість складення та підписання акту приймання-передачі послуг у строки, встановлені договором.

Враховуючи викладене, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що належне виконання позивачкою умов Агентського договору від 06.03.2024 підтверджується укладенням 02.04.2024 договору купівлі-продажу квартири між відповідачем та ОСОБА_3 , а тому згідно положень п. 4.1 Агентського договору позивачкою доведено факт його виконання та права на отримання у зв`язку з цим обумовленої грошової винагороди.

Крім того, апеляційний суд враховує, що п. 3.1.3. Договору сторони погодили, на Замовника покладено обов`язок оплати Виконавцю винагороди в порядку і на умовах визначених розділом цього Договору, а згідно п. 6.1 Агентського договору цей Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє протягом 1 місяця, а в частині здійснення розрахунків до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтовано висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача винагороди за Агентським договором у розмірі 39000 грн. Суд розглянув спір на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, які є підставою для скасування судового рішення у цій справі і ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм процесуального права та спростовуються матеріалами справи.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу, крім іншого, представник ФОП ОСОБА_1 адвокат Коваленко А.С. просила стягнути з ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. У підтвердження витрат на професійну правничу допомогу заявником надано договір про надання правничої допомоги від 01.09.2025 (а.с. 163), копію квитанції № 053682 від 01.09.2025 про оплату правничої допомоги за договором (а.с. 164), акт прийняття передачі правничої допомоги від 03.09.2025 за Договором про надання правничої допомоги від 01.09.2025 (а.с. 164 зворот), ордер на надання правничої допомоги адвокатом Коваленко А.С. серії СВ № 1140560 (а.с. 162 зворот).

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У встановлений судом строк позивачем ОСОБА_2 клопотання про зменшення витрат на правову допомогу подано не було.

Представником ФОП ОСОБА_1 адвокатом Коваленко А.С. в передбаченому частиною восьмою статті 141 ЦПК України порядку надано належні та допустимі докази на підтвердження понесених ФОП ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 6000 грн, проте апеляційний суд враховує наступне.

Згідно акту прийняття-передачі наданої правничої допомоги від 03.09.2025 виконавцем були виконані наступні роботи (надані послуги): консультація Клієнта з вивченням документів 1 год. вартістю 1000 грн; складення відзиву на апеляційну скаргу 3 год. вартістю 6000 грн.

П. 4.1 Договору про надання правничої допомоги від 01.09.2025 передбачено, що за надання правничої допомоги Клієнт сплачує гонорар у сумі 6000 грн в триденний термін з дня підписання Договору, який був сплачений згідно квитанції.

Враховуючи викладене та відсутність заперечення відповідача щодо заявленого розміру витрат на правову допомогу, апеляційний суд враховує складність справи (розгляд справи апеляційним судом у порядку письмового провадження без виклику учасників справи), обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, виходячи з критерію розумності та співмірності, доходить висновку, що витрати на правничу допомогу в сумі 6000 грн є неспівмірними з розумною необхідністю витрат для цієї справи, а тому витрати, як підлягають стягненню з ОСОБА_2 , слід зменшити до 3000 грн.

Крім того, оскільки ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 18.08.2025, на підставі ч. 4 ст. 359 ЦПК України, зупинено дію рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.06.2025, тому дія цього рішення підлягає поновленню.

Керуючись ст. 141, 367, 374, 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 червня 2025 року без змін.

Поновити дію Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 червня 2025 року у цій справі.

Стягнути ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 29.09.2025.

Головуючий Судді :