Єдиний унікальний номер судової справи: 470/660/25
Номер провадження: 22-ц/812/1769/25 Суддя - доповідач апеляційного суду: Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

02 жовтня 2025 року м. Миколаїв справа № 470/660/25

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

за участі: заінтересованих осіб - Промітна Т.Ю., Цимбалистого І.Ю., ОСОБА_1 та їх представника - Промітного Д.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою в її інтересах адвокатом Терлецькою Тетяною Олексіївною на ухвалу Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 18 серпня 2025 року, постановлену у складі головуючого судді Орлової С.Ф., в приміщенні того ж суду, за заявою ОСОБА_2 , подану в її інтересах адвокатом Терлецькою Тетяною Олексіївною про забезпечення доказів, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 ,

встановив:

У липні 2025 року адвокат Терлецька Т.О., діючи в інтересах ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви.

У заяві зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син ОСОБА_2 ОСОБА_5 . Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 16 червня 2025 року приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Бондар Н.В. вона разом з іншими спадкоємцями, які зазначені іншими особами у заяві, успадкувала частку спадкового майна належного померлому сину, яке складається з земельних ділянок, автомобілів, та частки статутного капіталу СВК «Промінь». На час смерті, син заявниці мав банківські рахунки (валютний і гривневий) у Березнегуватському відділенні АТ «Райффайзен Банк Аваль», на яких знаходились грошові кошти. Вважала, що на адвокатські запити банк надав не повну інформацію, оскільки не зазначив чи були відкриті банківські рахунки станом на 01 грудня 2022 року та чи малися на них кошти.

Посилаючись на викладене, заявник просила суд витребувати у Березнегуватського відділення АТ «Райффайзен Банк Аваль» інформацію щодо наявності рахунків (валютного і гривневого) у ОСОБА_5 станом на 01 грудня 2022 року із зазначенням розміру грошових коштів, які зберігалися на цих рахунках та із зазначенням особи, яка зняла кошти з цих рахунків.

Ухвалою Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 18 серпня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 .

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з її необґрунтованості.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, адвокат Терлецька Т.О., діючи в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її необґрунтованість та невідповідність процесуальним нормам, просила ухвалу суду скасувати та прийняти рішення, яким витребувати у Березнегуватського відділення АТ «Райффайзен Банк Аваль» інформацію щодо наявності рахунків (валютного і гривневого) у ОСОБА_5 на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 із зазначенням розміру грошових коштів, які зберігалися на цих рахунках та особи, яка зняла кошти з цих рахунків.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на адвокатські запити щодо наявності грошових коштів на рахунках ОСОБА_5 на час його смерті, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_1 , банк відповіді не надав, у зв`язку з чим, було звернення до суду з відповідним клопотанням.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що встановлення інформації, яку просить витребувати заявниця, обумовлено її законним правом на успадкування коштів, які містилися на рахунках, що належали її сину. Проте, це право заявниці судом було проігноровано.

До банківської установи приватний нотаріус Бондар Н.В. не звертався, тому така інформація у спадковій справі взагалі відсутня. Підсумовуючи викладене, заявниця вказувала, що суд першої інстанції грубо порушив право заявниці про надання необхідної їй інформації щодо наявності повного складу спадкового майна на час смерті її сина.

17 вересня 2025 року представник ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 ОСОБА_6 подав відзив на апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване судове рішення є законним і обґрунтованим, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на його законність не впливають.

У судове засідання апеляційного суду заявник та її представник не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 16 вересня 2025 року заяву представника ОСОБА_2 адвоката Терлецької Т.О. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено.

02 жовтня 2025 року представник заявника з технічних причин не приєдналася до відеоконференції.

В зв`язку з цим, суд розглядав справу у відсутність заявника, відповідно до положень частини п`ятої статті 212 та частини другої статті 372 ЦПК України.

Промітна Т.Ю., ОСОБА_4 , Цимбалиста С.Л., представник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з її необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу (частина перша статті 84 ЦПК України).

У частині четвертій цієї статті визначено, що суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви. Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.

Вимоги, що ставляться до форми та змісту заяви про забезпечення доказів, визначені положеннями статті 117 ЦПК України.

Відповідно до пунктів 4 -5 частини 1 статті 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Суд при вирішенні питання про забезпечення доказів має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення доказів; забезпечення збалансованості прав та інтересів сторін; наявності взаємозв`язку між забезпеченням доказів, витребуванням певної інформації, і предмету позовних вимог, а також запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб учасників даного судового процесу, а також те, що є наявні підстави вважати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Ці обставини суд вважає істотними і необхідними для забезпечення доказів.

Таким чином, потрібно розрізняти витребування доказів як спосіб забезпечення доказів, що в майбутньому можуть бути втрачені або їх подання виявиться ускладненим (статті 116-119 ЦПК України), та витребування доказів як допомогу суду особам, котрі беруть участь у справі, у поданні відповідно доказу, який неможливо отримати самостійно (стаття 84 ЦПК України).

Для вирішення питання про забезпечення доказів, зокрема, і до подання позовної заяви, слід враховувати положення статті 116 ЦПК України, а саме те, що така процесуальна дія може бути вчинена судом, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. В інших випадках витребування доказів можливе у разі неможливості учасника самостійно надати докази, однак на іншій процесуальній стадії, а саме після відкриття провадження у справі.

Судом встановлено, що 09 та 28 квітня 2025 року представник заявниці адвокат Терлецька Т.О. звернулась з адвокатським запитом до Березнегуватського відділення «Райффайзен Банк Аваль» з метою отримання інформації про наявність банківських рахунків та коштів на них відкритих банком ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15-16). 18 квітня 2025 року та 12 червня 2025 року АТ «Райффайзен Банк» було надано відповідь, що на ім`я ОСОБА_5 рахунків не знайдено (а.с.15-18).

16 червня 2025 року приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Бондар Н.В. заявниці, яка є матір`ю померлого, а також іншим спадкоємцям ОСОБА_5 першої черги за законом: а саме дружині ОСОБА_1 , доньці ОСОБА_3 та синові ОСОБА_4 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на належні їм частки у спадщині що залишилась після його смерті, а саме на земельні ділянки для ведення фермерського та особистого селянського господарства, транспортні засоби та на частки у статутному капіталі сільськогосподарського виробничого кооперативу «Промінь» (а.с.12-14).

29 липня 2025 року на запит ОСОБА_4 АТ «Райффайзен Банк» було надано довідку з якої слідує, що на рахунку відкритому ОСОБА_5 станом на 01 грудня 2022 року були відсутні грошові кошти ( а.с.55).

Заявниця в заяві не зазначила з яким позовом має намір звернутися до суду.

Зміст заяви не містить обґрунтування наявності реальних ризиків чи загроз того, що докази, про забезпечення яких порушує питання заявник (відомості з Березнегуватського відділення АТ «Райффайзен Банк Аваль» щодо наявності рахунків (валютного і гривневого) у ОСОБА_5 станом на 01 грудня 2022 року із зазначенням розміру грошових коштів, які зберігалися на цих рахунках та особи, яка зняла кошти з цих рахунків) можуть бути втрачені або їх збирання чи подання стане згодом неможливим чи утрудненим.

Надавши оцінку змісту заяви про забезпечення доказів з урахуванням викладених у ній обставин та доводів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що заява не відповідає критеріям, визначеним у частина першій статті 116 ЦПК України, оскільки не містить обґрунтування наявності реальних ризиків чи загроз того, що докази, про забезпечення яких порушує питання сторона заявника, а саме: наявності рахунків (валютного і гривневого) у ОСОБА_5 станом на 01 грудня 2022 року із зазначенням розміру грошових коштів, які зберігалися на цих рахунках та особи, яка зняла кошти з цих рахунків, можуть бути втрачені або їх збирання або подання стане згодом неможливим чи утрудненим. Сама по собі необхідність витребування документів, які сторона заявника, як вона вважає, не отримала, не є достатньою підставою для забезпечення доказів шляхом їх витребування.

Доводи апеляційної скарги про те, що невжиття заходів забезпечення доказів таких, як витребування доказів може істотно ускладнити ефективний захист, поновлення порушених прав та інтересів заявника, за захистом яких вона звернулася, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані, адже заявник не позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права щодо витребування доказів у порядку статті 84 ЦПК України.

В заяві відсутня вказівка на існування обставин, з огляду на які, докази будуть безповоротно втрачені. ОСОБА_2 звертаючись до суду, подала клопотання про витребування доказів на підставі частини 4 статті 84 ЦПК України. При цьому не надала до суду докази неможливості отримати такі докази (відмова банку в наданні більш повної інформації, відмова нотаріуса у витребуванні такої інформації для визначення обсягу спадкового майна).

Доводи поданої апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального права та недотримання норм процесуального права при постановленні оскаржуваного судового рішення, додаткового правового аналізу не потребують та ґрунтуються, на думку апеляційного суду, на неправильному тлумаченні норм матеріального та процесуального права й висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Верховний Суд у своїй ухвалі від 02 травня 2019 року у справі № Зд/9901/2/19 зазначив, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах.

Забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №9901/845/18 та у постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі №9901/385/19.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника по суті її заяви та їх відображення в оскаржуваній ухвалі, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка розглядається, заявнику надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Отже оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам, підстави для зміни чи скасування ухвали та задоволення апеляційної скарги не встановлені.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану в її інтересах адвокатом Терлецькою Тетяною Олексіївною залишити без задоволення, а ухвалу Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 18 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н. В. Самчишина

Судді: В.В. Коломієць

Т. В. Серебрякова

Повна постанова складена 02 жовтня 2025 року.