УХВАЛА

01 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 213/365/24

провадження № 61-11997ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 квітня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 серпня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання майна особистою власністю,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати автомобіль Skoda Octavia державний номерний знак НОМЕР_1 , спільною сумісною власністю сторін, визнати за нею частини та стягнути з відповідача на її користь вартість частини цього автомобіля, а саме 125 000,00 грн, припинити її право власності на частини автомобіля і визнати право власності на автомобіль за відповідачем.

ОСОБА_1 подано до суду зустрічний позов, відповідно до якого просив визнати автомобіль Skoda Octavia державний номерний знак НОМЕР_1 його особистою приватною власністю; визнати спільним майном подружжя грошові кошти в загальній сумі 139 516,85 грн, які ОСОБА_1 перераховував ОСОБА_2 до спільного бюджету сім`ї, та стягнути частини цих коштів; визнати спільною заборгованість зі сплати комунальних послуг за квартиру по АДРЕСА_1 за період з 01 січня 2022 року до 01 грудня 2022 року на суму 11 457,92 грн, стягнувши на його користь з ОСОБА_2 половину, а саме 5 728,96 грн. Просив визнати спільною заборгованість за комунальні послуги за квартиру по АДРЕСА_1 за період з 01 січня 2022 року до 01 грудня 2022 року на суму 22 342,94 грн, стягнувши на його користь з ОСОБА_2 половину, а саме 11 171,47 грн.

Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 квітня 2025 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 серпня 2025 року, позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано транспортний засіб Skoda Octavia, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2005 року випуску, є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та належить їм по частині вказаного транспортного засобу кожному.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь та ОСОБА_2 , в порядку грошової компенсації вартості частини транспортного засобу Skoda Octavia, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2005 року випуску, суму в розмірі 125 000,00 грн, припинивши право власності ОСОБА_2 на частини транспортного засобу Skoda Octavia, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2005 року випуску, та визнано за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб Skoda Octavia, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2005 року випуску.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання особистою власністю залишено без задоволення. Вирішено питання судових витрат.

22 вересня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 квітня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 серпня 2025 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Аналіз касаційної скарги свідчить, що її мотивувальна частина складається із викладення обставин справи та містить формальне посилання на неправильність та незаконність судових рішень. Заявник не обґрунтовує передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України підстав касаційного оскарження судових рішень.

Узагальнюючи наведене, оскільки заявником не виконано вимог ЦПК України при поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження, тому, відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України, касаційна скарга підлягає поверненню.

Верховний Суд зауважує, що суд касаційної інстанції здійснює перегляд постановлених судами першої та апеляційної інстанцій судових рішень у виключних випадках, кожен з яких окремо передбачений процесуальним законом. Стадія касаційного перегляду не є обов`язковою стадією для усіх видів судових проваджень, а перегляд рішень у касаційному порядку відбувається виключно з підстав, що вичерпним чином визначені законом. При цьому, Верховний Суд є судом права, тобто такою судовою інстанцією, яка не здійснює перегляд постановлених та оскаржених рішень повністю, а лише у питанні правильності застосування судами норм права.

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 квітня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 серпня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання майна особистою власністю вважати неподаною та повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков