ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

01 жовтня 2025 року м. Херсон

Номер провадження: 22-ц/819/922/25

Єдиний унікальний номер справи: 766/3716/24

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Радченка С.В.

суддів: Базіль Л.В.,

Бездрабко В.О.

Секретар Олійник К.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хероні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 22 квітня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Шестакової Я.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_5 . Фактично після смерті батька позивач одноосібно доглядає батьківський будинок АДРЕСА_1 . Відповідачі брати позивача приймати участь у ремонтних роботах будинку відмовилися, звернутися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, також. Посилаючись на наведене, просив визнати за ним право власності на вищезазначений будинок за набувальною давністю.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , провадження за позовом відносно нього закрито.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 22 квітня 2025 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для визнання за позивачем права власності на житловий будинок за набувальною давністю, оскільки відсутні такі умови для набуття права власності за набувальною давністю як добросовісність та безтитульність володіння, а самі по собі тривалість, відкритість і безперервність користування спірним майном, не є достатніми підставами для набуття права власності за набувальною давністю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати і ухвалити нове яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції належним чином не оцінив докази та обставини по справі, дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Зокрема посилається на те, що він тривалий час володів будинком його померлих батьків, відповідачі самоусунулися від догляду за будинком, а тому вважає, що наявні підстави для визнання за ним права власності на спірний будинок за набувальною давністю.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу

Заперечень на апеляційну скаргу від учасників справи не надходило.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла « ОСОБА_6 », про що Інгулецькою сільською радою, Білозерського району, Херсонської області складено актовий запис №17. Прізвище, ім`я та по батькові вказано російською мовою.

Згідно свідоцтва про смерть, виданого повторно серії НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , про що Білозерським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Херсонської області складено актовий запис №16.

Згідно акту за результатами проведеного обстеження пошкоджених об`єктів який складено на підставі звіту №061/23 від 06.10.2023 року за заявами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , які зазначені власниками будинку, об`єкт нерухомого майна розташований за адресою АДРЕСА_1 є пошкодженим.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України необхідно виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Отже, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка у подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнішнього володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю, якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

До вищевказаних висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17.

При вирішенні спорів, пов`язаних з набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності (див. постанови Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц, від 15 червня 2020 року у справі № 323/2677/17, 10 лютого 2022 року, у справі № 622/284/20, від 05 червня 2023 року у справі № 368/1297/20, від 25 квітня 2023 року у справі № 465/3716/18).

Так, суд першої інстанції встановивши, що житловий будинок на який позивач просить визнати за ним право власності, за життя належав батькам позивача ОСОБА_1 , про що позивачу було відомо, що також підтвердив відповідач у своїй заяві про визнання позову, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання за позивачем права власності на зазначений будинок за набувальною давністю, оскільки відсутня така умова для набуття права власності за набувальною давністю як безтитульність володіння.

Враховуючи викладене, суд, встановивши фактичні обставини у справі, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання за позивачем права власності на спірний будинок з підстав, зазначених в позові, оскільки позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуваним рішенням суду позивача позбавлено права на майно, яким він фактично володіє, оскільки позивач на законних підставах проживав у будинку своїх батьків та може захистити своє право шляхом визнання за ним права на майно у порядку спадкування.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду. Докази та обставини, на які посилається апелянт, були предметом дослідження суду попередньої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми процесуального права.

Будь-яких інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції апелянтом не наведено.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги не спростовується, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 22 квітня 2025 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 01 жовтня 2025 року.

Головуючий С.В. Радченко

Судді Л.В. Базіль

В.О. Бездрабко