Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер:704/909/25

Номер провадження 2/704/614/25

29 вересня 2025 року м. Тальне

Тальнівський районний суд Черкаської області в складі: судді Москаленко І.В., за участю секретаря Рябошапки Н.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження, з повідомленням (викликом) сторін, у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тального цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» звернулося в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, вказавши суду, що відповідно до укладеного кредитного договору №6286359 від 20.01.2023 р відповідач отримав визначену суму коштів.

Однак всупереч підписаній угоді, відповідач не виконав умови договорів, не сплатив відсотки за користування коштами, своєчасно не здійснив повне погашення коштів за договорами, що стало причиною виникнення простроченої заборгованості.

Ухвалою суду від 21.07.2025 року було відкрито провадження у справі та витребувано з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відомості щодо підтвердження факту належності картки ОСОБА_1 та підтвердження факту зарахування йому коштів на платіжну картку (а.с. 98).

Також, 12.08.2025 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги визнав частково, а саме не заперечує щодо стягнення з нього 7000 грн. заборгованості за основним боргом та процентів за користування кредитом 11144,00 грн і 15740,90 грн. В задоволенні вимог щодо стягнення з нього інфляційних витрат просить відмовити повністю. Також не погоджується з сумою витрат на правову допомогу в розмірі 10000 грн., оскільки вважає її завищеною та згідний сплатити 2000 грн. Просить про слухання справи за його відсутності

Представником позивача 14.08.2025 року надано відповідь на відзив в якій він заперечує щодо наведеного ОСОБА_1 у відзиві та просить задовільнити позов у повному обсязі. Просить про слухання справи за його відсутності

Суд, оголосивши відзив відповідача та відповідь на відзив представника позивача, дослідивши подані докази, приходить до таких висновків.

Судом об`єктивно встановлено, що 20.01.2023 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна» був укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №6286359. Сума кредиту 7000 грн., строк кредитування 360 днів, стандартна процентна ставка 1,99% в день, тип процентної ставки - фіксована (а.с.14-18).

Згідно витребуваної і наданої суду інформації з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вбачається, що 20.01.2023 р. на банківську платіжну картку ОСОБА_1 було зараховано кошти в сумі 7000 грн.(а.с.140).

25.09.2023 р. між ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» та ТОВ «авентус Україна» укладено договір факторингу №25.09/23-Ф у відповідності до умов якого, ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» приймає належні ТОВ «авентус Україна» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «Авентус Україна» і боржниками (а.с.41-45).

Відповідно до умов вищезазначеного Договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим Договором, ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» заміняє ТОВ «Авентус Україна» у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог ТОВ «Авентус Україна» за цим кредитним договором, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом , та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «Авентус Україна», строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №6286359 від 20.01.2023 р. станом на 24.09.2023 року заборгованість відповідача складає 18144 грн. 00 коп., з яких: 7000 грн.00 коп. заборгованість за тілом кредиту, 11144 грн.00 коп. заборгованість за відсотками, ( а.с. 25-30).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №25.09/23-Ф від 25.09.2023 ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі: 18144 грн. 00 коп. (а.с. 36).

Рішенням №251124/1 єдиного учасника ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» від 25.11.2024 року змінено найменування ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» ( а.с.82).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №6286359 від 20.01.2023 р. ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» станом на 15.01.2024 року за 113 календарних днів з 25.09.2023 по 15.01.2024 року сума нарахованих процентів за користування кредитними коштами становить 15740,90 грн. ( а.с. 31-32).

Відповідач зобов`язання по поверненню коштів, отриманих згідно укладених угод не виконав в зазначений строк, а згідно ст.526 ЦК України: Зобов`язання має виконуватися належним чином...

У ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ст. 207 ЦК України).

Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 т. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.

Ч.1 ст.634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Ч.1 ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ч.1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Крім того, суд бере до уваги і позицію відповідача, який згідно поданого відзиву позовні вимоги щодо стягнення основної суми боргу та нарахованих відсотків визнав у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги щодо стягнення основної суми боргу та нарахованих відсотків є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо процесуального клопотання позивача про нарахування інфляції та 3% річних заст.625 ЦК України в порядку частин 10, 11 ст.265 ЦПК України на майбутнє то суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Відповідно до ч. 11 ст. 265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.

Із аналізу вищезазначених норм вбачається, що законодавець наділив суд правом у своєму рішенні зазначати про нарахування на суму заборгованості відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2024 року у справі №910/14524/22 (провадження № 12-4гс24) зазначено, що питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи частини десятої статті 238 ГПК України(частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України) суд вирішує на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності.

З огляду на викладене, оскільки ухвалення рішення в цій частині є правом суду, а позивачем не обґрунтовано доцільності застосування цієї норми, суд не вбачає підстав для її задоволення.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений судовий збір.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, то суд приходить до висновку про необхідність їх часткового стягнення з відповідача на користь позивача.

У відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України: Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, представником позивача долучено до матеріалів справи договір про надання правової допомоги від 10.12.2024 року, предметом якого є надання юридичної допомоги позивачу в цілому, а не у конкретній справі (а.с.91-92).

Також долучено копію акту прийому передачі виконаних робіт згідно Договору від 10.12.2024 р. на суму 10000 грн.(а.с.35).

Отже, складання типової позовної заяви та оформлення додатків до неї, надання усної консультації було оцінено у 10 000 грн. При цьому ціна позову становить 33884 грн. 00 коп.

Суд вважає таку вартість послуг з правничої допомоги вочевидь завищеною.

У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У постанові ВС від 18.03.2021 року у справі № 910/15621/19 та від 28.04.2021 року у справі № 910/12591/18 визначено наступне: Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, визначеними частинами третьою п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами третьою п`ятою, дев`ятою статті 141 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні здійснених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.

Порядок розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, врегульовано статтями 141, 142 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому суд має оцінювати щодо відповідності зазначеним критеріям поведінку/ дії/бездіяльність обох сторін.

З врахуванням рівня складності вказаної справи, обсягу виконаних робіт (складання типової позовної заяви), враховуючи ціну позову, середній рівень цін на аналогічні послуги на ринку юридичних послуг, суд приходить до висновку про можливість стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 5000 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 265 ЦПК України, ст.ст. 526, 1049-1054, 1077-1082 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» () заборгованість за кредитним договором №6286359 від 20.01.2023 р. у розмірі 33884 грн. 90 коп. (тридцять три тисячі вісімсот вісімдесят чотири гривні 90 коп.), з яких: 7000 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту, 11144 грн. 00 коп. заборгованість за відсотками нарахованими первісним кредитором, 15740 грн. 90 коп. заборгованість за відсотками, нарахованими за 113 календарних дні.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» судовий збір в сумі - 2422 грн. 40 коп. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.)

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» витрати на правову допомогу в сумі - 5000 грн. 00 коп. (п`ять тисяч гривень 00 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження. якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», 03150, м. Київ, вул. Загородня, буд.15, офіс 118/2, .

Представник позивача: Столітній Михайло Миколайович, РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя І.В. Москаленко