ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

01 жовтня 2025 року м. Херсон

справа № 954/353/24

провадження № 22-ц/819/985/25

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого - Радченка С.В.,

суддів: Приходько Л.А., Бездрабко В.О.,

секретар: Олійник К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу адвоката Ковальчук Ірини Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 26 червня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Гончаренка О.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на майно, що було придбане під час перебування у шлюбі,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог і ухвали суду першої інстанції

В березні 2025 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом в якому просить визнати його право особистої приватної власності на майно, придбане у період знаходження в шлюбі з відповідачкою, а саме: транспортний засіб «CherryTiggo 4» 2021 року випуску, житловий будинок з господарськими спорудами та земельну ділянку, розташованими за адресою АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову посилається на те, що спірний автомобіль був придбаний на кошти його матері ОСОБА_3 , які вона взяла у борг у ОСОБА_4 (12000 доларів США). Житловий будинок та земельна ділянка були придбані за рахунок коштів наданих його матір`ю та вітчимом.

Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 26 червня 2025 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем та його представником не доведено факт придбання спірного майна у період шлюбу за особисті кошти ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погоджуючись з рішенням суду, адвокат Ковальчук І.М. подала апеляційну скаргу в інтересах позивача ОСОБА_1 , в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення скасувати, та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не надав належної оцінки доказам придбання спірного майна на кошти батьків позивача (будинок і земельна ділянка), а також на кошти, які були взяти у позику (автомобіль).

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу та явка учасників справи у судове засідання до суду апеляційної інстанції.

Заперечення (відзив) на апеляційну скаргу не надходили.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. 01.10.2025 року до суду надійшла заява представника позивача про відкладення розгляду справи та забезпечення її участі в справі в режимі відеоконференції. Приймаючи до уваги, що зазначена заява надійшла до суду поза строками, встановленими ч.2 ст.212 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, відповідно до положень ч.2 ст.372 ЦПК України.

Фактичні обставини справи

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.10.2017 року. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29.05.2023 року у справі № 522/16380/22, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , зареєстрований Нововоронцовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 05 жовтня 2017 року, актовий запис № 56 - було розірвано.

Сторони у справі є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

За ОСОБА_1 зареєстроване наступне майно, яке було придбане у період шлюбу:

- житловий будинок з господарськими спорудами за адресою АДРЕСА_1 згідно із договором купівлі-продажу житлового будинку від 21.10.2019 рок, Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 185546187 від 21.10.2019 року;

- земельна ділянка, кадастровий номер :02:007:0002 цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_1 згідно із договором купівлі-продажу від 21.10.2019 року, Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 185546187 від 21.10.2019 року;

Встановлено, що при укладенні вищезазначених правочинів, відповідачкою була надана нотаріально посвідчена згода на придбання майна за спільні кошти у спільну сумісну власність;

- транспортний засіб «CherryTiggo4» 2021 року випуску, білого кольору, об`єм двигуна 1499 куб/см , VIN LVVDB11B028680, державний номерний знак НОМЕР_3 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 07.12.2021 року.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 ЦК України).

Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю (частина сьома статті 57 СК України).

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Подібні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц, постановах Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 203/284/17, від 04 серпня 2021 року у справі № 553/2152/19.

Отже, для подружжя передбачено презумпцію спільності права власності. Ця презумпція може бути спростована й жінка та (або) чоловік можуть оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку.

Той з подружжя, який заявляє про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують, на підставі належних, достовірних та допустимих доказів.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

03 червня 2024 року Верховний Суд в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 712/3590/22, зазначив, що згода дружини, чоловіка на розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя поширюється на як на випадки відчуження майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, так і на випадки набуття майна подружжям у право спільної сумісної власності, а також наявність письмової згоди одного з подружжя на укладення іншим із подружжя договору купівлі-продажу майна, зафіксованої у такому договорі, свідчить про придбання майна за спільні кошти у спільну сумісну власність, оскільки згода іншого подружжя на набуття майна підтверджує придбання такого майна за спільні кошти подружжя; у разі, якщо інший з подружжя надав згоду на розпоряджаються майном (коштами) на набуття майна в спільну сумісну власність і така згода зафіксована безпосередньо у договорі купівлі-продажу майна, який вчинено іншим з подружжя, то суд не може своїм рішенням підміняти домовленість подружжя про набуття майна в спільну сумісну власність.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Таким чином, суд першої інстанції, оцінивши надані сторонами докази, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про те, що спірні автомобіль та житловий будинок із земельною ділянкою належать сторонам на праві спільної сумісної власності, оскільки вищезазначене майно придбано за час перебування сторін у шлюбних відносинах. При цьому відповідачкою було надана нотаріально посвідчена згода на укладення договорів купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, що свідчить про придбання майна за спільні кошти у спільну сумісну власність, оскільки згода іншого подружжя на набуття майна підтверджує придбання такого майна за спільні кошти подружжя. ОСОБА_1 не спростував презумпцію спільності права власності подружжя на спірне майно, не надав належних доказів на підтвердження доводів про те, що на придбання зазначеного спірного майна були надані тільки його особисті кошти. За таких обставин суд першої інстанції постановив законне та справедливе рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не прийняв до уваги договір позики, укладений матір`ю позивача для придбання автомобіля, який спростовує презумпцію спільності майна подружжя, а також можливі показання свідків, які підтверджують зазначені обставини, не приймаються до уваги, оскільки суд першої інстанції, дослідивши надані сторонами докази, в тому числі розписку матері позивача, правильно оцінив їх в сукупності, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 не спростував презумпцію спільності права власності подружжя на спірний автомобіль. З тексту розписки не можливо встановити на придбання якого саме транспортного засобу матір`ю позивача позичені кошти та не доведено відношення позичених коштів матір`ю позивача до предмета позову (визнання саме за позивачем права власності на спірний автомобіль).

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Ковальчук Ірини Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 26 червня 2025 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий С.В. Радченко

Судді Л.А. Приходько

В.О. Бездрабко