Справа № 347/2023/25
Провадження № 6/347/30/25
У Х В А Л А

Іменем України

02.10.2025 м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Книщука Р.М.,

секретаря судового засідання Додяк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів подання старшого державного виконавця Косівського відділу державної виконавчої служби у Косівському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Дручківа Богдана Ярославовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника фізичної особи ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

29 вересня 2025 року до Косівського районного суду Івано-Франківської області надійшло подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Подання подано старшим державним виконавцем Косівського відділу державної виконавчої служби у Косівському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Дручківим Богданом Ярославовичем.

Підставою для подання є невиконання боржником судового рішення та ухилення від його виконання, що унеможливлює стягнення встановленої судом суми в межах відкритого виконавчого провадження.

Подання обґрунтовано тим, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження № 78700276, відкрите на підставі виконавчого листа № 347/888/23 від 16 липня 2025 року, виданого Косівським районним судом.

Згідно з виконавчим документом, з ОСОБА_1 підлягає стягненню матеріальна шкода, заподіяна кримінальним правопорушенням, у розмірі 585 630,07 грн.

24 липня 2025 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника: зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, попереджено про відповідальність за неподання або внесення завідомо недостовірних відомостей, копію постанови надіслано сторонам виконавчого провадження.

Проте, станом на день подання, судове рішення не виконано, декларація про доходи і майно не подана, жодних дій, спрямованих на виконання рішення, не вчинено.

Такі дії свідчать про умисне ухилення боржника від виконання судового рішення, що є порушенням вимог ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».

24.7.2025 винесено постанови про накладення арешту на кошти та майно боржника.

24.07.2025, 26.08.2025, 18.09.2025 направлено запити до Пенсійного фонду України, відповідно до яких встановлено, що боржник не працевлаштований, проте отримує пенсію.

У ті ж дати направлено запити до Державної податкової служби України, які засвідчили відсутність у боржника банківських рахунків та джерел доходів.

Направлено запити до МВС України у відповідь встановлено, що за боржником не зареєстровано транспортних засобів.

12.09.2025 боржнику було направлено виклик для надання пояснень щодо невиконання судового рішення. Проте він на виклик не з`явився і причини неявки не повідомив.

22.09.2025 отримано відповідь від Державної прикордонної служби України, згідно з якою боржник не перетинав державний кордон України.

24.09.2025 згідно з відповіддю з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за боржником нерухомого майна не зареєстровано.

24.07.2025, 26.08.2025, 24.09.2025 направлено вимоги до банківських установ про надання інформації, яка містить банківську таємницю щодо рахунків боржника.

Згідно з: пунктом 19 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», пунктом 5 частини першої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», статтею 441 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, передбачених рішенням суду, державний виконавець має право звернутися до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Законодавство прямо передбачає, що тимчасове обмеження права виїзду за межі держави може застосовуватися до моменту повного виконання боржником зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або відповідним виконавчим документом.

Крім того, Закон України «Про судовий збір» не передбачає необхідності сплати судового збору при зверненні державного виконавця з відповідним поданням у межах виконавчого провадження.

Беручи до уваги: факт відкритого виконавчого провадження № 78700276, бездіяльність боржника щодо виконання судового рішення, повну відсутність майна, доходів, рахунків, транспортних засобів та інших активів, які могли б бути спрямовані на виконання рішення, систематичне ухилення від співпраці з виконавцем, існують достатні правові підстави для застосування до боржника заходу забезпечення виконання рішення у вигляді тимчасового обмеження його права на виїзд за межі України до повного виконання судового рішення.

З огляду на викладене, та керуючись: пунктом 19 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», пунктом 5 частини першої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», статтею 441 Цивільного процесуального кодексу України, державний виконавець просить суд: задовольнити подання та застосувати до боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до моменту повного виконання зобов`язань, передбачених виконавчим листом № 347/888/23 від 16 липня 2025 року, виданим Косівським районним судом, яким з нього підлягає стягненню матеріальна шкода, заподіяна кримінальним правопорушенням, у сумі 585 630,07 грн.

Відповідно до пункту 19 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець має право звернутися до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України у разі ухилення останнього від виконання покладених на нього зобов`язань за судовим рішенням.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянину України може бути тимчасово обмежено право на виїзд з України до повного виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Частина перша статті 441 Цивільного процесуального кодексу України визначає, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України є заходом забезпечення виконання судового рішення або рішення іншого органу, яке підлягає примусовому виконанню. Таке подання розглядається судом за місцем виконання рішення, негайно, без повідомлення сторін, за участю виконавця.

Законом України «Про судовий збір» не передбачено обов`язку сплати судового збору у разі звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Участі в судовому засіданні державний виконавець Дручків Б.Я. не брав, натомість подав письмову заяву із клопотанням про розгляд подання за його відсутності.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 441 Цивільного процесуального кодексу України, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи може бути застосовано судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Таке обмеження застосовується у порядку, передбаченому для забезпечення позову, з урахуванням особливостей, встановлених цією статтею. Суд уповноважений постановити ухвалу про тимчасове обмеження фізичної особи боржника за невиконаним судовим рішенням у праві виїзду з України на строк до моменту повного виконання зобов`язань.

Згідно з пунктом 19 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду може бути подане виконавцем виключно у разі встановлення факту ухилення особи від виконання рішень суду. Це обмеження може застосовуватися до моменту повного виконання рішення або погашення заборгованості, зокрема у справах щодо стягнення періодичних платежів.

Порядок реалізації права громадян України на виїзд за межі держави визначається Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України». Частина перша статті 6 цього Закону передбачає, що тимчасове обмеження права на виїзд може бути застосоване, зокрема, у випадку наявності неврегульованих договірних чи інших зобов`язань до моменту їх повного виконання. У випадку ухилення громадянина від виконання рішення суду йому також може бути тимчасово обмежено право виїзду за межі України.

Разом з тим, відповідно до статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, а також право залишати територію України, за винятком обмежень, встановлених законом.

Вказані конституційні гарантії підтверджуються міжнародними актами, що мають статус частини національного законодавства України. Зокрема, стаття 2 Протоколу №?4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право залишати будь-яку країну, включаючи власну. Такі обмеження можуть бути встановлені лише законом і лише у тому випадку, якщо вони є необхідними у демократичному суспільстві для національної безпеки, охорони громадського порядку, запобігання злочинам, охорони здоров`я або моралі, або захисту прав і свобод інших осіб.

Аналогічну норму містить стаття 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, яка допускає обмеження права на виїзд виключно на підставах, передбачених законом, і лише у цілях забезпечення національної безпеки, громадського порядку, охорони здоров`я чи моралі, або захисту прав і свобод інших осіб.

Суд підкреслює, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України становить втручання у конституційне право особи, передбачене як національним, так і міжнародним правом, а тому потребує наявності чітких, об`єктивно підтверджених підстав, що свідчать не лише про факт невиконання рішення, а саме про ухилення від його виконання.

Слід враховувати, що сама по собі відсутність дій з боку боржника або його неявка на виклик державного виконавця не є безумовною та достатньою підставою для тимчасового обмеження його права на виїзд. Закон не вимагає обов`язкової участі боржника у виконавчих діях, тому неявка на виклик не позбавляє державного виконавця можливості вчиняти виконавчі дії у передбаченому законом порядку. До матеріалів спраи додано копію виклику, однак докази про направлення та отримання боржником вказаного виклику відсутні.

У поданні державного виконавця не наведено належних і переконливих доказів, які б підтверджували наявність у боржника доходів або майна, за рахунок яких можливе виконання рішення, а також відсутні підтвердження обізнаності боржника про відкриття виконавчого провадження, строки добровільного виконання та про його свідоме ухилення від таких обов`язків.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що застосування до боржника ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є необґрунтованим та порушує його конституційне право, гарантоване статтею 33 Конституції України.

Керуючись статтями 33 Конституції України, статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», статтями 353, 441 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Косівського відділу державної виконавчої служби у Косівському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Дручківа Богдана Ярославовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Р.М. Книщук