Справа № 692/1078/24
Провадження № 2/692/24/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року с-ще Драбів

Драбівський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Левченко Л.О.,

за участю: секретаря Савенко О.В.

позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представника позивачів ОСОБА_3

представника відповідача Пасіченко К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-ща Драбів цивільну справуза позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Продсільпром» про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками шляхом їх повернення,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 16.09.2024 звернулись до суду з позовом до ТОВ «Продсільпром» про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками шляхом їх повернення.

Процесуальні дії по справі:

Ухвалою судді Чепурного О.П. від 18.09.2024 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання, визначено час на подачу відзиву, відповіді на відзив, також витребувано у відповідача оригінал договору оренди землі від 18.01.2017 на оренду земельної ділянки площею 3,7508 га, кадастровий номер :03:001:0235 та земельної ділянки площею 3,7959 га, кадастровий номер :03:001:0234.

27.11.2024 від представника відповідача ТОВ «Продсільпром» до суду надійшли письмові пояснення.

Ухвалою суду від 03.12.2024 витребувано докази у приватного нотаріуса Золотоніського районного нотаріального округу Бірюка О.В. та у виконавчому комітеті Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області.

Ухвалою суду від 13.02.2025 витребувано докази у державного реєстратора виконавчого комітету Іркліївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області.

Ухвалою суду від 13.03.2025 задоволено заяву про відвід судді Чепурного О.П.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2025 справу передано на розгляд судді Левченко Л.О.

Ухвалою судді від 17.03.2025 справа прийнята до провадження, розгляд справи продовжено зі стадії підготовчого провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 22.04.2025 по справі призначено посмертну почеркознавчу експертизу, на час проведення експертизи провадження по справі зупинено.

Ухвалою суду від 30.05.2025 у зв`язку з надходженням клопотання експерта про надання додаткових матеріалів провадження по справі поновлено.

Ухвалою суду від 12.06.2025 витребувано докази у приватного нотаріуса Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Бірюка О.В.

Ухвалою суду від 18.06.2025 клопотання експерта про надання додаткових матеріалів задоволено, на час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 21.07.2025 у зв`язку з надходженням висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи провадження по справі поновлено.

Ухвалою суду від 11.08.2025 підготовче провадження закрито, справа призначена для розгляду по суті.

Окрім того, за клопотаннями представників сторін судом постановлювались ухвали про їх участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції.

Зміст позовних вимог та заперечень сторін.

Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що є власниками земельних ділянок: площею 3,7508 га, кадастровий номер :03:001:0235, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходяться в межах Остапівської сільської ради Драбівського (нині Золотоніського) району Черкаської області, за межами населеного пункту, та площею 3,7959 га, кадастровий номер :03:001:0234, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходяться за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, за межами населеного пункту. Вказані земельні ділянки позивачі успадкували після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачі вказують, що з невідомих причин вказані земельні ділянки знаходяться в користуванні відповідача. Позивачі неодноразово звертались до відповідача з проханням надати інформацію про підстави перебування у користуванні цих земельних ділянок та отримали відповідь, що ділянки перебувають в оренді на підставі договору оренди, укладеного між відповідачем та ОСОБА_4 від 18.01.2017, укладеним на 15 років. Запити позивачів про отримання копії договору відповідачем було проігноровано. Під час розгляду цивільних справ № 692/1014/2023 та № 692/1015/23 було отримано копію вказаного договору, при ознайомленні з яким позивачі дійшли висновку, що він підписаний не ОСОБА_4 . Позивачі вказують, що довіреностей на підписання договору оренди землі з відповідачем ОСОБА_4 не надавав. Вважають, що відсутність підпису свідчить про відсутність волевиявлення батька, спрямованого на виникнення цивільних прав та обов`язків.

Вказали, що непідписання договору оренди його стороною чи уповноваженою особою свідчить як про порушення вимоги щодо форми договору, так і підтверджує відсутність волевиявлення сторони договору щодо погодження його істотних умов.

Тому позивачі просять зобов`язати ТОВ «Продсільпром» повернути позивачам належні їм земельні ділянки та стягнути з відповідача на їх користь понесені судові витрати.

Разом з матеріалами позову позивачами подано клопотання про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи.

Від відповідача відзив не надходив, натомість представник відповідача ОСОБА_5 скерував до суду письмові пояснення. У даних пояснення представник вказав, що у провадженні судів першої, апеляційної та касаційної інстанції перебувала цивільна справа № 692/1014/23 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Продсільпром» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, у судових рішеннях яких було зроблено висновки щодо договору оренди землі від 18.01.2017 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0235. Також у провадженні судів першої та апеляційної інстанції перебувала цивільна справа № 692/1015/23 за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Продсільпром» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, у судових рішеннях яких було зроблено висновки щодо договору оренди землі від 18.01.2017 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0234.

Також представник позивача вказав, що договір оренди землі від 18.01.2017 містить всі істотні умови, зазначив, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для зміни умов або припинення договору і для позивачів, як для правонаступників ОСОБА_4 , вказаний договір є дійсним і обов`язковим для виконання. Підстави для розірвання або припинення його дії у зв`язку з зміною власника земельних ділянок відсутні. Вказав, що позивачам було відомо про укладення спірного договору оренди землі та вони отримували орендну плату і дії позивачів, які таку плату отримали замість померлого батька у 2022 році, а потім доводять, що їм невідомо про підстави користування відповідачем земельною ділянкою суперечать попередній поведінці та є недобросовісними.

У судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали.

Представник позивачів адвокат Кулик А.О. пояснив, що позивачі є власниками 2-х земельних ділянок, успадкованих після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент подачі позовної заяви право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0234 зареєстровано за ОСОБА_2 , а на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0235 - за ОСОБА_1 . Відомості про зареєстроване інше речове право на вказані земельні ділянки оренду, відсутні. Вказані земельні ділянки перебувають у користуванні відповідача ТОВ «Продсільпром». Позивачі звертались до відповідача для отримання інформації про підстави користування вказаними ділянками, але відповіді не отримали. Тільки після звернення до суду у 2023 році з відповідними позовами, у цих справах було витребувано копію договору оренди землі, оскільки до цього позивачі примірника такого договору не мали. Представник вказав, що на час видачі свідоцтв про право на спадщину на зазначені земельні ділянки підстав встановлення орендних відносин не було. Після ознайомлення з договором оренди землі позивачі дійшли висновку, що їх батько вказаний договір не підписував та не надавав доручення на його підпис. Під час експертизи підпису встановлено, що такий підпис на договорі оренди землі ОСОБА_4 не належить. Посилаючись на ст. 202 ЦК України та правові висновки Верховного Суду вказав, що неукладений договір не підлягає визнанню недійсним, вважає ефективним способом захисту порушеного права позивачів саме вимогу про повернення земельних ділянок. Вважає посилання на справи за позовами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 2023 рік необґрунтованим, оскільки на момент розгляду цих справ не було відомо, чи підписувався договір оренди землі ОСОБА_4 . Попередні позови стосувались питань реєстрації речового права і висновки Верховного Суду зроблено виходячи з тих правовідносин. Зазначив, що у даній справі постало питання щодо підпису орендодавця на договорі оренди та щодо його волевиявлення. Зазначив, що з наявних відомостей відповідача та карток неможливо зробити чіткий висновок чиї підписи стоять у відомостях про отримання коштів. Підтвердив, що позивачі одноразово отримували кошти від відповідача, однак вважав недоведеним твердження, що такі кошти було отримано як орендну плату, оскільки був відсутній сам договір оренди. Вважав правильним обраний спосіб захисту та просив задовольнити позовні вимоги та стягнути витрати по справі, зокрема, витрати на правову допомогу та витрати за проведену експертизу з відповідача.

У судовому засіданні представник відповідача ТОВ «Продсільпром» Пасіченко К.П. щодо твердження позивачів, викладених у позові про отримання інформації про перебування земельних ділянок у користуванні відповідача зазначила, що позивачі вводять суд в оману, оскільки у провадженні суду перебували дві цивільні справи за позовами позивачів з однаковими позовними вимогами, які мали інший предмет позову. Вказала, що позивачі звертались до відповідача з заявами та отримали відповідь про перебування земельних ділянок в оренді згідно договору від 2017 року. Зазначила положення ч. 4 ст. 82 ЦПК України щодо доказування встановлених обставин та зазначила, що раніше рішеннями суду, якими у задоволенні позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було відмовлено, встановлено, що земельні ділянки перебувають у користування відповідача з відома ОСОБА_4 . Посилаючись на практику ВП ВС зазначила, що якщо договір виконувався, його не можна вважати неукладеним. Підтвердила, що відповідач користується спірними земельними ділянками, а позивачі натомість отримували за це орендну плату. Зазначила, що підстави для повернення земельних ділянок відсутні, договір від 2017 року не оспорювався ні ОСОБА_4 , ні позивачами по справі. Щодо суті позовних вимог зазначила положення ст.ст. 32, 34 ЗУ «Про оренду землі». З посиланням на практику Верховного Суду зазначила, що позивачі обрали неналежний спосіб захисту і це є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимоги. Вказала, що належним способом захисту у цій справі є визнання відсутнім права оренди, однак позивачі з такою вимогою не звернулись і під час розгляду справи позовні вимоги не змінювали. Також вказала що у двох інших справах за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 експертиза чи дослідження підпису на договорі оренди не проводилась. Однак проведення такої експертизи не є визначальним, оскільки у разі виконання договору він не може вважатись неукладеним. Щодо наявності актів прийому-передачі земельних ділянок зазначила, що такий акт був підписаний, однак його наявність не є визначальною, оскільки судовими рішеннями було встановлено факт передачі землі ОСОБА_4 і саме ці справи є преюдиційними для цієї справи. Щодо призначень платежу у відомостях про отримання коштів, звернула увагу, що судовими рішеннями було встановлено, що кошти видавались як орендна плата, а стороною позивачів не заперечується, що такі кошти було отримано саме у якості орендної плати. Погодилась, що підпис на договорі оренди є обов`язковим елементом, однак якщо договір виконується, то він не є неукладеним, а є оспорюваним. Наголосила, що позовні вимоги не відповідають останній судовій практиці і є неналежним способом захисту. Враховуючи преюдицію у попередніх справах у задоволенні позову просила відмовити повністю.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає, з наступних підстав.

Встановлені судом фактичні обставини.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого 11.08.1984 Митлашівською сільською радою Драбівського району Черкаської області, ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 та її батьками вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .

Згідно копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 , виданого 04.11.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 04.11.2006, про що зроблено відповідний актовий запис за № 95, після реєстрації шлюбу прізвище дружини - ОСОБА_9 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , виданого 06.09.1980р.н. Митлашівською сільською радою Драбівського району Черкаської області, ОСОБА_10 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 та її батьками вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .

З копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 6 від 30.01.2016 вбачається, що ОСОБА_10 змінила прізвище на « ОСОБА_11 » у зв`язку з одруженням зі ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_4 від 19.05.2004 виданого ВДРАЦС Драбівського РУЮ Черкаської області, шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_13 розірвано.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_5 виданого 01.06.2007, ОСОБА_13 01.06.2007 зареєструвала шлюб з ОСОБА_14 , після реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_15 .

Згідно копії заповіту складеного 20.02.2020 у с. Остапівка, Драбівського району Черкаської області, посвідченого секретарем виконавчого комітету Остапівської сільської ради Драбівського району Черкаської області Пилипенко Л.М., зареєстрованого в книзі для запису нотаріальних дій № 4, ОСОБА_4 зробив розпорядження, яким заповів дочці ОСОБА_1 земельну ділянку площею 3,75 га, кадастровий номер :03:001:0235, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходяться в межах Остапівської сільської ради Драбівського району Черкаської області.

Відповідно до копії Свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 1523, виданого 04.10.2022 приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Бірюком О.В., спадкоємцем зазначеного у заповіті майна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дочка ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 3,7508 га, кадастровий номер :03:001:0235, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться за адресою Черкаська область, Золотоніський район, за межами населеного пункту, що відповідає відомостям у Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 70230617 від 04.10.2022.

Згідно копії Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 311600851 від 04.10.2022, власником земельної ділянки площею 3,7508 га, кадастровий номер :03:001:0235, форма власності приватна, є ОСОБА_1 , розмір частки: 1, підстава для державної реєстрації: свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 1523, видане 04.10.2022 приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Бірюком О.В.

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 1525, виданого 04.10.2022 приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Бірюком О.В., спадкоємцем зазначеного у заповіті майна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дочка ОСОБА_2 . Спадщина на яку видано свідоцтво складається з земельної ділянки площею 3,7959 га, кадастровий номер :03:001:0234, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, за межами населеного пункту, що відповідає відомостям у Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 70230813 від 04.10.2022.

Відповідно даних витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 311601080 від 04.10.2022, право власності на земельну ділянку площею 3,7959 га, кадастровий номер :03:001:0234, зареєстровано 04.10.2022 за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 1525, виданого 04.10.2022 приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Бірюком О.В.

Згідно договору оренди землі від 18.01.2017 його сторонами є ОСОБА_4 (орендодавець) та ТОВ «Продсільпром» (орендар). Предметом договору є строкове платне користування земельними ділянками для вирощування сільськогосподарської продукції з кадастровими номерами :03:001:0234 та :03:001:0235, які знаходяться в с. Остапівка, Драбівського району Черкаської області, загальною площею 7,5467 га, строк дії договору: 15 років.

Відповідно до п. 40 договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи орендаря, засудження або обмеження дієздатності за рішенням суду переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем.

Відповідно до п. 43 договору він набуває чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Відповідно до копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-023 від 22.09.2023 датою державної реєстрації земельної ділянки площею 3,7508 га, кадастровий номер :03:001:0235, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва вказано 07.12.2007, форма власності приватна, відомості про обмеження у використанні земельної ділянки, встановлені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2012 №1051, не зареєстровано.

Відповідно до Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 22.09.2023 власником земельної ділянки площею 3,7508 га, кадастровий номер :03:001:0235 вказана ОСОБА_1 , дата державної реєстрації права - 04.10.2022, дата реєстрації документації з землеустрою 20.02.2003.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 346650667 від 15.09.2023, власником земельної ділянки площею 3,7508 га, кадастровий номер :03:001:0235, вказана ОСОБА_1 , розмір частки - 1, відомості про реєстрацію іншого речового права відсутні.

Відповідно до копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-023 від 22.09.2023, датою державної реєстрації земельної ділянки площею 3,7508 га, кадастровий номер :03:001:0234, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва вказано 01.02.2006, форма власності приватна, відомості про обмеження у використанні земельної ділянки, встановлені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2012 №1051, не зареєстровано.

Відповідно до Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 22.09.2023 власником земельної ділянки площею 3,7959 га, кадастровий номер :03:001:0234 вказана ОСОБА_2 , дата державної реєстрації права - 04.10.2022, дата реєстрації документації з землеустрою 20.02.2003.

З копії заяви ОСОБА_1 від 04.09.2023 вбачається, що вона адресована ТОВ «Продсільпром» та містить інформацію, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0235, має намір використовувати земельну ділянку самостійно, просить при проведенні осіннього обробітку належну їй земельну ділянку не використовувати.

З копії заяви ОСОБА_2 від 04.09.2023 вбачається, що вона адресована ТОВ «Продсільпром» та містить інформацію, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0234, має намір використовувати земельну ділянку самостійно, просить при проведенні осіннього обробітку належну їй земельну ділянку не використовувати.

Згідно копії повідомлення ТОВ «Продсільпром» № 18 від 28.03.2024, Товариство повідомляє ОСОБА_1 про неможливість надання довідки про неотримання від ТОВ «Продсільпром» коштів за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 оскільки це суперечить бухгалтерським відомостям товариства.

З роздруківки з сайту «Судова влада України» вбачається, що у провадженні Драбівського районного суду Черкаської області перебувала цивільна справа № 692/1015/23, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, що надійшла 26.09.2023. Позивач: ОСОБА_2 , відповідач ТОВ «Продсільпром», стадія розгляду: розглянуто у апеляційній інстанції залишено без змін 05.03.2024. Також на розгляді Драбівського районного суду Черкаської області перебувала заява про забезпечення позову, позивач: ОСОБА_2 , відповідач ТОВ «Продсільпром», стадія розгляду: розглянуто, у задоволенні відмовлено.

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 01.02.2024 по справі № 692/1014/23, яке є знеособленим, у задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Продсільпром» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовлено.

Постановою Черкаського апеляційного суду, яка є знеособленою, від 02.04.2024 по справі № 692/1014/23 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 01.02.2024 - без змін.

Постановою Верховного Суду, яка є знеособленою, від 24.06.2024 по справі № 692/1014/23 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 01.02.2024 та постанову Черкаського апеляційного суду від 02.04.2024 - без змін.

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 15.11.2023 по справі № 692/1015/23, яке є знеособленим, у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Продсільпром» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовлено.

Постановою Черкаського апеляційного суду, яка є знеособленою, від 05.03.2024 по справі № 692/1015/23 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Драбівського районного суду черкаської області від 15.11.2023 у даній справі залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду, яка є знеособленою, від 04.07.2024 по справі № 692/1015/23 касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 15.11.2023 та постанову Черкаського апеляційного суду від 05.03.2024 повернуто особі, яка її подала.

Згідно копій відомостей розподілу заробітної плати ТОВ «Продсільпром» від (не вказано), від 23.10.2018, від 19.06.2020, від 16.08.2021 визначено перелік осіб, серед яких вказано відомості про ОСОБА_4 з зазначенням ІПН, суми та призначення виплат.

Згідно копій відомості на видачу коштів за оренду земельних часток (паїв) по ТОВ «Продсільпром» - с. Остапівка за 2019 та 2022 роки, вказано відомості про осіб, зокрема, ОСОБА_4 , з зазначенням кількості паїв, ідентифікаційного номеру та суми.

Згідно копій позовних заяв ОСОБА_1 від 26.09.2023 та ОСОБА_2 від 26.09.2023, вони адресовані Драбівському районному суду Черкаської області та містять позовні вимоги до ТОВ «Продсільпром» про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками з кадастровими номерами :03:001:0235 та :03:001:0234 відповідно.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 269/25-23 від 16.07.2025, підпис у договорі оренди землі від 18.01.2017 на земельну ділянку площею 3,7508 га, кадастровий номер :03:001:0235 та земельну ділянку площею 3,7959 га, кадастровий номер :03:001:0234, а саме: на останньому аркуші Договору оренди землі в розділі Реквізити сторін в колонці «Орендодавець», в графі, відведеній під підпис орендодавця виконаний не ОСОБА_4 .

Норми права, які підлягають застосуванню та висновки суду.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторонни посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити рішення.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із частинами першою та другою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно правочин за своєю природою та законодавчим визначенням є вольовою дією суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки.

Здійснення правочину законодавчо може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).

У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети.

Отже, будь-який правочин є вольовою дією, а тому перед тим, як здійснювати оцінку на предмет дійсності чи недійсності, необхідно встановити наявність та вираження волі особи (осіб), які його вчинили.

Те, яким чином та у який спосіб здійснюється (оформлюється) вияв учасників правочину на набуття, зміну, припинення цивільних прав та обов`язків, передбачено статтею 205 ЦК України.

Так, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Тобто слід відрізняти правочин як вольову дію суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів, від письмового тексту правочину як форми вчинення правочину та способу зовнішнього прояву та фіксації волевиявлення особи.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), або уповноваженими на те особами (частини друга та четверта статті 207 ЦК України.

Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Відсутність на письмовому тексті правочину (паперовому носії) підпису його учасника чи належно уповноваженої ним особи означає, що правочин у письмовій формі не вчинений.

Наявність же сама по собі на письмовому тексті правочину підпису, вчиненого замість учасника правочину іншою особою (фактично невстановленою особою, не уповноваженою учасником), не може підміняти належну фіксацію волевиявлення самого учасника правочину та створювати для нього права та обов`язки поза таким волевиявленням.

Відсутність вольової дії учасника правочину щодо вчинення правочину (відсутність доказів такого волевиявлення за умови заперечення учасника правочину) не можна ототожнювати з випадком, коли волевиявлення учасника правочину існувало, але не відповідало ознакам, наведеним у частині третій статті 203 ЦК України: волевиявлення не було вільним чи не відповідало його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання правочину недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил статей 229-233 ЦК України про правочини, вчинені з дефектом волі - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Тобто як у частині першій статті 215 ЦК України, так і в статтях 229-233 ЦК України йдеться про недійсність вчинених правочинів у випадках, коли існує волевиявлення учасника правочину, зафіксоване в належній формі (що підтверджується, зокрема, шляхом вчинення ним підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає волі цього учасника правочину. Тож внаслідок правочину учасники набувають права і обов`язки, що натомість не спричиняють для них правових наслідків.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли.

Законодавець за загальним правилом, викладеним у статті 218 ЦК України, не передбачає наслідків у вигляді недійсності правочину у разі недотримання вимог щодо письмової форми правочину, встановлюючи водночас коло доказів, якими одна із сторін може заперечувати факт вчинення правочину або окремих його частин (письмові докази, засоби аудіо-, відеозапису, інші докази, крім свідчень свідків).

За змістом статей 76, 102 ЦПК України висновок експерта є доказом обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань, тож на його підставі особа може заперечувати факт вчинення правочину.

Натомість виконання правочину його учасниками може бути способом волевиявлення до вчинення правочину, відповідно до його суттєвих умов, передбачених законодавством.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) зроблено правовий висновок про те, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно частини 2 статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 192 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно ч. 1,2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст. 126 ЗК України право користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно ч. 2 ст. 3 ЗУ Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Позивачі у своїх позовних вимогах просять суд зобов`язати ТОВ «Продсільпром» повернути: ОСОБА_1 земельну ділянку площею 3,7508 га з кадастровим номером :03:001:0235, ОСОБА_2 земельну ділянку площею 3,7959 га з кадастровим номером :03:001:0234. Вказують, що земельні ділянки перебувають у користуванні відповідача з невідомих причин, а договір оренди землі 18.01.2017 з ТОВ «Продсільпром» не був підписаний орендодавцем ОСОБА_4 , що свідчить про відсутність волевиявлення на його укладення.

Факт наявності договірних правовідносин з приводу оренди земельних ділянок за договором оренди землі укладеним між ОСОБА_4 та ТОВ «Продсільпром» 18.01.2017 та обставини його виконання досліджувались у рішеннях Драбівського районного суду Черкаської області по справах № 692/1014/23 та 692/1015/23, якій мають ідентичний склад сторін, що і у справі, котра розглядається. Судом надавалась оцінка правовим підставам користування спірними земельними ділянками відповідачем та було підтверджено фактичну наявність орендних правовідносин між ОСОБА_4 та ТОВ «Продсільпром» щодо оренди земельних ділянок, підтверджено обставину отримання ОСОБА_16 та його спадкоємцями коштів у якості орендної плати за користування вказаними земельними ділянками. Відтак вказані обставини не підлягають доказуванню відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

У судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що договір оренди землі 18.01.2017, який стосується земельних ділянок з кадастровими номерами :03:001:0235 та :03:001:0234 було підписано не орендарем ОСОБА_4 . Проте, відсутність підпису власника на договорі оренди не впливає на його фактичне виконання, а сам договір відповідачами не оспорюється.

Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року в справі № 227/3760/19-ц (провадження №14-79цс21) вказано, що: «укладеним є такий правочин (договір), щодо якого сторонами у належній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини».

Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є підставою для внесення відомостей (записів) про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; після початку відображення таких відомостей (записів) у цьому реєстрі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вичерпують свою дію. Тому належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 Закону № 1952-IV судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі № 513/879/19).

У своїй постанові від 02 червня 2025 року по справі № 144/1440/22 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вказав, що такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися для захисту (невизнання чи оспорювання) різноманітних приватних прав (зобов`язальних, речових, виключних, спадкових, права на частку в спільній частковій власності і т. д.). По своїй суті такий спосіб захисту як визнання права охоплює собою і визнання права відсутнім. Належним способом захисту прав орендодавця, який вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача» (див. постанову Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22); предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду були питання про те, чи є належним способом захисту прав орендодавця, який не підписував договір (додаткову угоду), вимога про скасування державної реєстрації права оренди. У справі 513/879/19 (провадження № 14-49цс22) орендодавець просив визнати протиправним і скасувати рішення про державну реєстрацію права оренди (пункт 54). Велика Палата Верховного Суду погодилася із висновками судів про відмову у задоволенні цієї позовної вимоги з мотивів обрання орендодавцем належного способу захисту порушеного права (пункт 55); висновки об`єднаної палати касаційного суду мають перевагу над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду - над висновками об`єднаної палати, палати та колегії суддів касаційного суду; як Велика Палата Верховного Суду, так і Об`єднана палата послідовно дотримуються підходу, що належним способом захисту прав орендодавця, який не підписував договір (додаткову угоду), є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. При цьому судове рішення про визнання відсутнім права оренди є підставою для державної реєстрації припинення права оренди. Будь-яке інше судове рішення (про скасування державної реєстрації права оренди, про зобов`язання повернути земельну ділянку) за змістом пункту 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не є підставою для державної реєстрації припинення права оренди.

Відтак належним способом захисту прав позивачів у даній справи є визнання відсутнім у ТОВ «Продсільпром» права оренди належних позивачам земельних ділянок. Судова практика у даній категорії справ є незмінною, проте такі вимоги позивачами не заявлено.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

При цьому неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (висновок ВП ВС, викладений у постанові від 29 вересня 2020 року по справі 378/596/16-ц).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту.

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності, на що звернув увагу Верховний Суд у постановах від 8 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21, від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19.

Враховуючи те, що позивачами не ставиться питання про визнання відсутнім права оренди у відповідача за договором оренди, який не було підписано орендодавцем, суд приходить до висновку, що оскільки позивачами обрано неналежний спосіб захисту - у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 УПК України інші судові витрати, пов?язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові на позивача.

Відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позовні вимоги не підлягають до задоволення, а позивачі є особами з інвалідністю ІІ групи, вони звільнена від сплати судового збору відповідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати належить компенсувати за рахунок держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 77-78, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Продсільпром» про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками шляхом їх повернення відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.ст. 354-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.О. Левченко

Повний текст рішення виготовлений 25 вересня 2025 року.