Дата документу 01.10.2025
Справа № 334/4341/25
Провадження № 2/334/2627/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 жовтня 2025 року Дніпровський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Фетісова М.В., за участю секретаря судового засідання Засько О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

за участю: представника позивачки адвоката Аксьонової С.В., відповідача ОСОБА_2 ,

встановив:

представник позивачки адвокат Аксьонова С.В. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначених 20.09.2018 та 16.10.2019 рішеннями Ленінського районного суду міста Запоріжжя у справах № 334/5087/18 та 334/2042/19, та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з часу звернення до суду.

Позов обґрунтовує тим, що 11.10.2014 між сторонами зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 21.04.2020 у справі № 334/1167/20. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 20.09.2018 у справі № 334/5087/18 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 559 гривень, щомісячно, починаючи з 18.07.2018 і до повноліття дитини. Рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 16.10.2019 у справі № 334/2042/19 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1 626 гривень щомісячно, починаючи з 21.03.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Однак розмір аліментів, визначений судом, не може забезпечити належний рівень матеріального забезпечення дітей. Відповідач є здоровим, працездатним чоловіком, що свідчить про те, що він має можливість сплачувати аліменти. Позивачці відомо, що відповідач офіційно працевлаштований, має постійний заробіток, та може сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини від всіх видів його доходу щомісячно, що дасть можливість забезпечити достатні та належні умови для проживання дітей. Аліменти, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення рівня цін, є недостатніми для матеріального утримання їх спільних дітей, що ставить їх у скрутне матеріальне становище, позивачка самостійно власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати дітей, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені на неї законом. Відповідач перебуває у трудових відносинах з військовою частиною НОМЕР_1 та на останнього зареєстровано транспортний засіб VOLKSWAGEN, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2012 року випуску.Сторони не дійшли домовленості щодо зміни способу стягнення аліментів, тому позивачка просить суд змінити спосіб стягнення аліментів та щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 заробітку (доходу) та не більше 50 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно з урахуванням індексації до досягнення повноліття з дня звернення до суду.

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позов, в якому зазначив, що з 22.04.2022 по теперішній час він проходить військову службу в Збройних силах України по захисту Батьківщини від збройної агресії Російської Федерації. Позов визнав частково, за виключенням вимоги щодо частини розміру аліментів (розміру частки доходів), які пропонуються стягнути з нього на утримання дітей. Його батько ОСОБА_5 має серйозні захворювання, а саме: ішемічну хворобу серця, яка характеризується гострим переднім не Q інфарктом міокарда, серцевою недостатністю І ступеня та функціональним класом (ФК) III та гіпертонічну хворобу III ст., 2 ст. група ризику дуже висока, у зв`язку із чим у 2018 році була встановлена інвалідність 3 групи загального захворювання. Внаслідок хвороби батько не працює та потребує постійної фінансової допомоги, яку він йому надає щомісячно у розмірі 12 000 гривень. У нього відсутнє майно та майнові права, у тому числі право власності на нерухоме майно, виключні права на результати інтелектуальної діяльності та корпоративні права в будь-яких товариствах, за останній рік не здійснювалося придбання будь-якого нерухомого майна на суму, що перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Єдиним доходом є грошове забезпечення військовослужбовця, яке він отримує за місце своєї військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , іншого доходу та роботи не має. Щомісячне грошове забезпечення складає суму 17 417,05 гривень + премія 29 550 гривень = 46 967,05 гривень.На виконанні Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувають виконавчі провадження: № 57791590 з примусового виконання виконавчого листа № 334/5087/18 від 28.09.2018, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з нього на користь позивачки на її утримання у розмірі 1 000 гривень, щомісячно, починаючи з 18.07.2018 і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 3-х річного віку, виконавче провадження завершено у зв`язку з фактичних виконанням рішення; № 60999932 з примусового виконання виконавчого листа № 334/2042/19 від 21.11.2019 року, виданого Запорізьким районним судом Запорізької області про стягнення з нього на користь позивачки аліментів на її утримання у розмірі 1 000 гривень, щомісячно, починаючи з 21.03.2019 і до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 3-х річного віку, виконавче провадження завершено у зв`язку з фактичним виконанням рішення; № 60999810 з примусового виконання виконавчого листа № 334/2042/19 від 21.11.2019, виданого Ленінським районним судом, про стягнення нього на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1 626 гривень, щомісячно, починаючи з 21.03.2019 і до досягнення дитиною повноліття, виконавче провадження наразі перебуває на виконанні; № 57791863 з примусового виконання виконавчого листа № 334/5087/18 від 28.09.2018, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення аліментів з нього на користь позивачки на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 559 гривень, щомісячно, починаючи з 18.07.2018 і до досягнення повноліття дитиною, виконавче провадження наразі перебуває на виконанні. Станом на 31.05.2025 заборгованість за виконавчими провадженнями погашена у повному обсязі. У разі задоволення позову про стягнення з нього аліментів та отримання позивачкою нових виконавчих листів, які в подальшому будуть подані до виконавчої служби фактично виникне подвійне стягнення аліментів, так як позивачка не ставила питання у своїх позовних вимогах про повернення виконавчих листів до суду, що знаходяться на виконанні Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що прямо порушує його права та є недопустимим. Таким чином сума, яка буде підлягати стягненню з нього за новим рішенням у разі задоволення позову у розмірі 1/3 частини + стягнення за попередніми виконавчими листами у розмірі 1 559 гривень та 1 626 гривень фактично буде явно перевищувати заявлений позивачем розмір 1/3 частини. На час розгляду справи позивачка є працездатною особою, яка не хворіє, не є інвалідом та не є безробітною особою, при цьому при подані позову не надала жодного доказу про наявність своїх доходів та інформації про витрати, що вона здійснює на утримання дітей щомісячно. Єдиним його доходом є грошове забезпечення військовослужбовця, розмір якого після утримання усіх податків на сьогоднішній день складає 46 967,05 гривень, тобто це розрахункова сума з якої повинні утримуватися аліменти. Крім дітей яких він повинен утримувати є ще непрацездатний батько інвалід. При стягненні з нього аліментів на утримання двох наших малолітніх дітей, яку просить позивач у розмірі 1/3 заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття, починаючи з часу звернення до суду буде складати від його зарплати в абсолютній величині у грошовому вигляді становить суму 15 499,11 гривень. Таким чином загальна сума стягнення з нього аліментів на двох дітей у разі задоволення позову в абсолютних числах складатиме 15 499,11 гривень + 1 626 гривень + 1 559 гривень = 18 684,11 гривні, що відповідно складає 39,78%, який явно перевищує встановлений законом розмір. Крім того визначаючи до стягнення з батька на дитину аліментів у розмірі 1/3 частини, що у абсолютній величині складає 15 499,11 гривень. Позивачка повинна мати готовність та довести свою можливість виділяти на забезпечення дитини таку ж саме суму щомісячно в розмірі 15 499,11 гривень. Оплата аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини від його заробітку на двох дітей та оплата аліментів на утримання його непрацездатного батька ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), що в абсолютній величині у грошовому вигляді становить 11 741,75 гривня буде загалом перевищувати 50% частини його єдиного заробітку. А враховуючи наявність стягнення з нього на користь позивачки за діючими виконавчими провадженнями у твердій грошовій сумі 3 185 гривень, таким чином вимога позивачки у стягненні аліментів щомісячно у зазначеному розмірі є явно надмірним. Також на його особисту думку при стягнені аліментів у твердій сумі здійснену на підставі рішення суду за вибором позивачки, яке виконується належним чином фактично унеможливлює зміну способу стягнення аліментів в теперішній час. Таким чином стягнення з нього аліментів у розмірі більшому ніж 50% від його зарплати (доходу) може трактуватись, як безпідставне позбавлення його права власності на частину зароблених ним коштів.

Представник позивачки адвокат Аксьонова С.В. подала відповідь на відзив, в якому зазначила, що в обґрунтування утримання батька ОСОБА_5 відповідачем надано як доказ виписку з акту огляду медико-соціальної експертної комісії разом з довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 13.03.2018, згідно якої останньому встановлено ІІІ групу інвалідності, причина інвалідності: загальне захворювання, на строк до 01.04.2019, доказів переогляду та продовження інвалідності не надано. Одночасно в пункті 12 вказаної виписки не зазначено, що особа є непрацездатною, разом з тим, наведено, що працювати дозволено не більше 8 годин. Відтак батько відповідача є працездатною людиною, пенсійного посвідчення до відзиву не надано. В матеріалах справи відсутні будь-які докази розміру наданої такої фінансової допомоги, періодичність її надання, відсутня інформація розміру доходів батька. Також необхідно зауважити, що відсутність довідок про розмір доходів батька, позбавляє суд можливості визначитись чи дійсно батько потребує його допомоги. Сам факт наявності батька з простроченим терміном інвалідності ІІІ групи (робочої), не звільняє відповідача від обов`язку брати участь в утриманні дітей. Щодо відсутності у відповідача майна та майнових прав, у тому числі на нерухоме майно, відповідно до частини першої статті 182 СК України вбачається, що відповідач сприймає позовну заяву, як збільшення розміру аліментів, яке відрізняється за суттю і предметом від позову про зміну способу стягнення аліментів, де вимога змінює форму/механізм сплати аліментів. Такий спосіб стягнення обирається стягувачем, коли обраний раніше спосіб, більше не відповідає інтересам дітей та є неефективним. Рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 20.09.2018 у справі № 334/5087/18 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягуються аліменти у сумі 1 559 гривень, а рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 16.10.2019 у справі № 334/2042/19 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у сумі 1 626 гривень. Однак розмір аліментів визначений судом не може забезпечити належний рівень матеріального забезпечення дітей. Відповідач має у власності транспортний засіб VOLKSWAGEN JETTA, номерний знак НОМЕР_2 , рік випуску 2012, фактично користується будинком № НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_1 , в якому він зареєстрований, хоч він на нього не зареєстрований, враховується як побутове благо, що впливає на платоспроможність. Відтак формально не обов`язково бути власником, достатньо фактичного користування, володіння або розпорядження, щоб це врахували при стягненні або збільшенні аліментів. З постанови Верховного Суду від 26.10.2022 у справі №759/22898/20 випливає, що суд орієнтується не лише на формальні записи, а й на реальність чим користується платник. Судова практика підтверджує, що фактичне користування майном (очевидне володіння, управління, зняття коштів, авто в користуванні) законно розглядається як наявність майна у боржника; виконавець і суд враховують ці обставини при визначенні платоспроможності та розміру аліментів; навіть якщо майно оформлено на іншого, платник, який ним користується, фактично має можливість на нього розраховувати суд це визнає. Позивачкою доведено підстави для збільшення вже присудженого розміру аліментів, оскільки діти потребують належного харчування, медичного забезпечення, коштів для відвідування гуртків та покупку одягу, на що потрібно додаткові витрати, а відповідач окрім сплати аліментів в розмірі визначеному судом, участі у матеріальному утриманні дітей не приймає. Відповідач подає на підтвердження свого фінансового стану вибіркові скріншоти з мобільного застосунку банку, які нібито свідчать про розмір заробітної плати або інших доходів. Належним та допустимим доказом розміру доходу є офіційна виписка з банківського рахунку, завірена уповноваженим працівником банку або сформована через офіційний сервіс банку з усіма реквізитами. Разом з тим до позовної заяви позивачкою надана відповідь на запит № 255159309 від 05.03.2025 від ДПС України про розмір та джерела отриманого доходу відповідача. Доводи відповідача щодо подвійного стягнення є помилковими та такими, що не заслуговують на увагу суду. Разом з тим, твердження відповідача стосовно позовних вимог про повернення виконавчих листів до суду є недоречними, з огляду на чітко сформульовані вимоги в частині «Зміни способу стягнення аліментів визначений 20.09.2018 та 16.10.2019 рішеннями Ленінського районного суду міста Запоріжжя у справах № 334/5087/18 та 334/2042/19», які самі по собі унеможливлюють подвійне стягнення. Таким чином доводи відповідача є безпідставними.

Ухвалою про відкриття провадження у справі від 10.06.2025 відкрите провадження у справі та призначено її до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою про розгляд справи від 28.07.2025 призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. Про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином. Причини неявки не повідомила. З заявою про розгляд справи без її участі не зверталася.

Представник позивачки адвокат Аксьонова С.В. позов та обставини, якими він обґрунтований, підтримала та просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав з підстав, зазначених у відзиві. Також зазначив, що здійснював переказ коштів на карту позивачки, але не зазначав призначення платежу. Вважає, що забезпеченням дітей повинні займатися двоє батьків порівну та стягнення з нього аліментів на утримання двох дітей в сумі 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень в місяць є достатнім для їх забезпечення.

Заслухавши пояснення представника позивачки, відповідача, дослідивши позовну заяву, відзив, відповідь на відзив, письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

11.10.2014 між сторонами укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 від 11.10.2014.

Рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 21.04.2020 у справі № 334/1167/20 шлюб між сторонами розірвано.

Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_5 від 27.04.2017 та серії НОМЕР_6 від 04.10.2018.

Рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 20.09.2018 у справі № 334/5087/18 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1 559 гривень щомісячно, починаючи з 18.07.2018 і до повноліття дитини.

28.11.2018 державним виконавцем Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відкрито виконавче провадження № 57791863 з примусового виконання виконавчого листа № 334/5087/18 про стягнення коштів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 559 гривень на утримання дитини, починаючи з 18.07.2018 до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 16.10.2019 у справі № 334/2042/19 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1 626 гривень щомісячно, починаючи з 21 березня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

20.01.2020 державним виконавцем Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відкрито виконавче провадження № 60999810 з примусового виконання виконавчого листа № 334/2042/19 про стягнення з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1 626 гривень щомісячно, починаючи з 21.03.2019 і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до відповіді Міністерства внутрішніх справ України на запит № 255159377 від 05.03.2025 щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів за ОСОБА_2 зареєстрований транспортний засіб VOLKSWAGEN JETTA, номерний знак НОМЕР_2 , 2012 року випуску, чорного кольору, VIN-код НОМЕР_7 .

Згідно з відповіддю Державної податкової служби України на запит № 255159309 від 05.03.2025 ОСОБА_2 отримав від Управління соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації Львівської області за 1 квартал 2024 року дохід в сумі 4 000 гривень, від Військової частини НОМЕР_1 за 1 квартал 2024 року дохід в сумі 253 826,92 гривень, за 2 квартал 2024 року дохід в сумі 268 901,43 гривня, за 3 квартал 2024 року дохід в сумі 1 000 гривень та 274 028,60 гривень, за 4 квартал 2024 року дохід в сумі 153 256,74 гривень.

З 22.04.2022 ОСОБА_2 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_8 .

Скріншотами додатку Приват24 підтверджується зарахування заробітної плати від військової частини НОМЕР_1 на карту НОМЕР_9 : 28.03.2025 у сумі 29 550 гривень, 14.04.2025 - 17 417,05 гривень та 11.06.2025 - 17 417,05 гривень.

Відповідно до виписки з акта огляду МСЕК серії АВ № 1018067 ОСОБА_5 має ІІІ групу інвалідності загального захворювання до 01.04.2019.

ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_10 від 17.05.2001.

Відповідно до листа Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 18.06.2025 № 44001/2 «Про надання інформації» на виконанні відділу перебували наступні виконавчі провадження: виконавче провадження № 57791590 з примусового виконання виконавчого листа № 334/5087/18 від 28.09.2018 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на її утримання у розмірі 1 000 гривень щомісячно, починаючи з 18.07.2018 і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 3-х річного віку. Виконавче провадження завершено 18.07.2023 на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у зв`язку з фактичним виконанням рішення. Виконавче провадження № 60999932 з примусового виконання виконавчого листа № 334/2042/19 від 21.11.2019 про стягнення з ОСОБА_2 па користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1 000 гривень щомісячно, починаючи з 21.03.2019 і до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 3-х річного віку. Виконавче провадження завершено 09.12.2021 па підставі пункту 9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у зв`язку з фактичним виконанням рішення. Виконавче провадження № 60999810 з примусового виконання виконавчого листа № 334/2042/19 від 21.11.2019 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1 626 гривень щомісячно, починаючи з 21.03.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Виконавче провадження наразі перебуває на виконанні. Виконавче провадження № 57791863 з примусового виконання виконавчого № 334/5087/18 від 28.09.2018 про стягнення з аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 559 гривень щомісячно, починаючи з 18.07.2018 до досягненні повноліття дитини. Виконавче провадження наразі перебуває на виконанні. Станом на 31.05.2025 заборгованість за виконавчими документами погашено у повному обсязі.

Стаття 182 СК України передбачає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Стаття 192 СК України передбачає зміну розміру аліментів, а саме розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічна позиція зазначена в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства, стягнення аліментів», відповідно до якої розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України, нормами якого та частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-XІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини гарантовано, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частинами 8, 9 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

У статті 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Положеннями частини другої статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини п`ятої статті 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Крім того кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Відповідно до статей 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статей 181, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Вказаний висновок суду узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно якою вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження.

Суд встановив, що рішеннями Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 20.09.2018 у справі № 334/5087/18 та від 16.10.2019 у справі № 334/2042/19 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 559 гривень щомісячно, починаючи з 18.07.2018 і до повноліття дитини та аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1 626 гривень щомісячно, починаючи з 21.03.2019 і до досягнення дитиною повноліття.

Як підставу для зміни способу стягуваних з ОСОБА_2 аліментів з твердої грошової суми на 1/3 частку на кожну дитину, позивачка зазначила, що відповідач є працездатною особою, отримує постійний стабільний дохід та надала відповідь на запит № 255159309 від 05.03.2025 Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) до Державної податкової служби України.

З вказаної відповіді вбачається, що матеріальне становище відповідача змінилося, відповідач за 1 квартал 2024 року мав дохід від Управління соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації Львівської області в сумі 4 000 гривень, за 1 квартал 2024 року від Військової частини НОМЕР_1 дохід в сумі 253 826,92 гривень, за 2 квартал 2024 року дохід в сумі 268 901,43 гривня, за 3 квартал 2024 року дохід в сумі 1 000 гривень та 274 028,60 гривень, за 4 квартал 2024 року дохід в сумі 153 256,74 гривень.

Враховуючи, що батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дітей, а також те, що діти проживають разом з матір`ю, виходячи з принципу розумності та справедливості, зважаючи на те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, призначених рішеннями суду, змінивши спосіб їх присудження.

Таким чином суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі та зміни способу стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки на підставі рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 20.09.2018 у справі № 334/5087/18 та рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 16.10.2019 у справі № 334/2042/19, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання двох малолітніх дітей у розмірі однієї третини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд не бере до уваги аргументи відповідача ОСОБА_2 щодо наявності у його батька ОСОБА_5 інвалідності, його матеріального забезпечення, оскільки відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 1018067 ОСОБА_5 мав ІІІ групу інвалідності загального захворювання до 01.04.2019, а документу про продовження строку інвалідності суду не надано. Таким чином суду не надані докази того, що батько відповідача ОСОБА_5 є непрацездатною особою та потребує утримання від відповідача.

Аргументи відповідача щодо відсутності у його власності майна спростовуються відповіддю Міністерства внутрішніх справ України на запит № 255159377 від 05.03.2025 щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, відповідно до якої за ним зареєстрований транспортний засіб VOLKSWAGEN JETTA, номерний знак НОМЕР_2 , 2012 року випуску, чорного кольору, VIN-код НОМЕР_7 .

Суд не бере до уваги аргументи відповідача з приводу додаткового стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), крім вже стягнутих в сумі 1 626 гривень та 1 559 гривень, у зв`язку із тим, що за цим рішенням відбудеться зміна розміру аліментів, а не їх додаткове стягнення.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58), згідно з якою, принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи вищевказане та задоволення позову із зазначених судом підстав, суд вважає недоцільним надавати детальну відповідь на інші аргументи відповідача.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, враховуючи задоволення позову, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 211,20 гривень.

Керуючись статтями 10-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов задовольнити повністю.

Змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на підставі рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 20.09.2018 у справі № 334/5087/18 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1 559 гривень щомісячно та на підставі рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 16.10.2019 у справі № 334/2042/19 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1 626 гривень щомісячно, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі однієї третини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення аліментів у новому розмірі з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 40 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Запоріжжя. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Реквізити учасників справи:

позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_11 ,

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_12 .

Суддя М.В. Фетісов