Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1073/25

26 вересня 2025 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі : головуючого-судді Шишка О.А.,

з участю : секретаря Сіщук Г.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору виконавчий комітет Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. За час перебування у шлюбі в них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є повнолітнім, та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є неповнолітнім. Сімейне життя із відповідачкою не склалося, тому29 березня 2023 рішенням суду шлюб між ними розірвано, неповнолітній син ОСОБА_4 залишився проживати з ним. З того часу дитина не тільки проживає з ним, а й перебуває на повному його утриманні. Протягом тривалого часу відповідачка з дитиною не спілкується та не піклується про неї. Зважаючи на те, що відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не займається підготовкою до самостійного життя, не цікавиться її станом здоров`я, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, то вважає, що є всі законні підстави для позбавлення її батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_5 .

У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав з викладених підстав. Пояснив, що відповідачка в даний час проживає у Чехії, де створила нову сім`ю. Сини залишилися проживати з ним і вона їх долею не цікавиться. Тому просив позов задовольнити та позбавити відповідачку батьківських прав щодо малолітньої сина ОСОБА_4 .

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку. У нотаріально засвідченій заяві ОСОБА_2 проти позбавлення її батьківських прав щодо малолітнього сина не заперечила, розгляд справи просила проводити у її відсутності.

Представник Служби у справах дітей Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в судовому засіданні підтримав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_5 . Вказав, що відповідачка тривалий час не виконує свої обов`язки щодо дочки, зовсім не цікавиться її життям та потребами, більшість часу проводить за межами України. Вважає, що позбавлення батьківських прав відповідачки буде відповідати інтересам дитини.

Заслухавши пояснення позивача, представника органу опіки та піклування, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14).

Рішенням Богородчанського районного суду від 29.03.2023 року у справі № 338/294/23 шлюб між сторонами розірвано, неповнолітнього сина ОСОБА_4 залишено проживати з батьком (а.с.17-18).

Відповідно до нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_2 проти позбавлення її батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_4 не заперечила, розгляд справи просила проводити у її відсутності (а.с.19).

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 28.07.2025 року ОСОБА_1 зареєстрований у АДРЕСА_1 разом із синами ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , та батьками (а.с.20).

Згідно з висновком щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Богородчанської селищної ради від 31.07.2025 року № 1503-88/2025, відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків, тому доцільно позбавити її батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_5 (а.с.10-13).

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що є сином позивача та відповідачки. Зазначив, що вони з братом проживають з батьком, а мама з ними не спілкується близько двох років, оскільки виїхала за межі України.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що є кумою позивача. Зазначила, що діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають з батьком, а мати їх долею не цікавиться, оскільки виїхала за межі України, де створила іншу сім`ю.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що є матір`ю позивача. Підтвердила, що невістка з синами не спілкується, їх долею не цікавиться, матеріально не підтримує. Зазначила, що позивач самостійно займається вихованням неповнолітнього сина.

Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зважаючи на те, що відповідачка не виконує своїх батьківських обов`язків, дитиною не цікавиться, матеріально не допомагає, то наявні підстави для позбавлення її батьківських прав.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України). Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина друга ст. 182 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Визначаючи розмір аліментів, які слід стягувати з ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина, суд, з дотриманням вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, враховує, що відповідачка є особою працездатного віку і може надавати матеріальну допомогу дитині.

З урахуванням викладеного, враховуючи досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що на користь позивача з відповідачки слід стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати подання позову.

Беручи до уваги сукупність досліджених та перевірених у справі доказів, суд вважає позов обґрунтованим, а тому його слід задовольнити повністю.

На підставі наведеного, ст.150, 164, 165 Сімейного кодексу України, керуючись ст. 263-265, ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідачки, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно.

Стягнення аліментів розпочати з 11 серпня 2025 року і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Копію рішення направити органу опіки та піклування Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області та державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішеня складено 03 жовтня 2025 року.

Головуючий О. А. Шишко