КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

02 жовтня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Голуб С.А., суддів: Слюсар Т.А., Таргоній Д.О., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 24 лютого 2025 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 24 лютого 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість у розмірі 59 250 грн та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25 липня 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення повернуто заявнику.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10 вересня 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без розгляду.

24 вересня 2025 року відповідач звернувся безпосередньо до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 24 лютого 2025 року.

Перевіривши матеріали поданої апеляційної скарги та зміст ухвалених у справі судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду з таких підстав.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року таке право повинно бути забезпечено судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Втім, право на суд стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур.

Тобто, реалізація права особи на судовий захист здійснюється в порядку, встановленому процесуальним законом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Відповідно до частини першої статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Вимоги щодо форми і змісту заяви про перегляд заочного рішення встановлені у статті 285 ЦПК України.

Частиною четвертою статті 287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Таким чином, ЦПК України встановлює для відповідача особливий порядок оскарження заочного рішення - шляхом подання до суду, що його ухвалив, заяви про перегляд цього рішення (стаття 284 ЦПК України), а також загальний порядок - апеляційне оскарження (частина четверта статті 287 ЦПК України).

При цьому апеляційне оскарження заочного рішення відповідачем можливе лише після його перегляду судом першої інстанції у встановленому законом порядку та залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, а не без розгляду з підстав пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у цій постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2024 року у справі № 756/11081/20, де Велика Палата, відступаючи від висновків, сформульованих у її постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16, навела такі висновки щодо застосування положень статей 126, 127 ЦПК України в сукупності зі статтями 284, 286, 287 цього Кодексу:

- передбачені частиною третьою статті 287 ЦПК України повноваження суду першої інстанції стосуються саме суті заяви про перегляд заочного рішення (зокрема, подання чи неподання відповідачем доказів по суті справи і доказів поважності неявки в судове засідання, на якому було ухвалене заочне рішення) і не застосовуються у ситуації пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення;

- оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та наявності підстав для його поновлення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України, а не залишення її без задоволення.

Указане також відповідає роз`ясненням, які містяться у абзаці 2 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року № 12, де зазначено, що оскарження заочного рішення в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення. В іншому випадку апеляційний суд відмовляє в прийнятті апеляційної скарги на заочне рішення.

Із відомостей, які перебувають у відкритому доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень, відомо, що заочне рішення заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 24 лютого 2025 року не переглядалось судом першої інстанції за письмовою заявою ОСОБА_1 в порядку вимог статей 285 - 287 ЦПК України.

10 вересня 2025 рокусуд першої інстанції постановив ухвалу про залишення вищевказаної заяви без розгляду, тому звертаючись з апеляційною скаргою на заочне рішення, відповідач не дотримався процедури перегляду такого судового рішення, оскільки право на подання апеляційної скарги на заочне рішення відповідач набуває лише після залишення його заяви про перегляд заочного рішення без задоволення або у разі ухвалення повторного заочного рішення.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що у прийнятті до розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 24 лютого 2025 рокуслід відмовити та повернути її скаржнику, оскільки ним не дотримано порядку оскарження цього рішення.

Одночасно суд апеляційної інстанції зазначає, що повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 на заочне рішення не позбавляє відповідача права на підставі пункту 16 частини першої статті 353 ЦПК України оскаржити ухвалу суду першої інстанції про залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду в апеляційному порядку.

Керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтями 126, 127, 284, 287, 353, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У прийнятті до розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на заочне рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 24 лютого 2025 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити та повернути апеляційну скаргу скаржнику.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на перегляд заочного рішення судом, який його ухвалив, відповідно до вимог статей 284, 287 ЦПК України та/або право на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції про залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду в порядку, визначеному статтями 352, 353 ЦПК України.

Копію ухвали надіслати скаржнику разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копію апеляційної скарги залишити у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених в частині другій статті 389 ЦПК України.

Судді: С.А. Голуб

Т.А. Слюсар

Д.О. Таргоній