У Х В А Л А

29 вересня 2025 року м. Київ

Справа № 757/28598/24-ц

Апеляційне провадження №22-ц/824/4057/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Соколової В.В.

суддів: Желепи О.В., Поліщук Н.В.

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва, ухваленого під головуванням судді Остапчук Т.В., 24 вересня 2024 року в м. Києві, повний текст рішення складений 07 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про застосування наслідків нікчемності правочину та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 24 вересня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про застосування наслідків нікчемності правочину та відшкодування моральної шкоди - відмовлено.

Не погодився із вказаним судовим рішенням позивач, 01 листопада 2024 року ним на адресу Київського апеляційного суду засобами поштового зв`язку направлено апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було залишено без руху у зв`язку із несплатою судового збору /а.с.137,138/.

Копію зазначеної ухвали супровідним листом від 04 квітня 2025 року направлено позивачу на вказану в апеляційній скарзі адресу: АДРЕСА_1 , але направлена судом кореспонденція повернулась на адресу суду із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою» /а.с.140,141/.

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Частиною 1 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з ч.1 ст.131ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Згідно ч.2 ст.357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст.356 цього Кодексу, застосовуються положення ст.185 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.185 ЦПК України передбачено, що якщо відповідач не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» зазначив, що держави - учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» сформував позицію про те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що з часу подання апеляційної скарги ОСОБА_1 жодним чином не цікавився рухом поданої ним апеляційної скарги та стадією розгляду справи. Особа, яка подає апеляційну скаргу, тобто будучи обізнаним про ініційований ним судовий процес, провадженням у справі не цікавиться, хоча має таку можливість, зокрема довідатися про постановлену у справі ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху з Єдиного державного реєстру судових рішень або на веб-сайті "Судова влада" чи Київського апеляційного суду.

Зазначене дає підстави уважати про те, що особа, яка подає апеляційну скаргу, скориставшись своїм правом на апеляційне оскарження, недобросовісно ставиться до процесуальних обов`язків, неухильне виконання яких визначено вимогами ЦПК України.

Таким чином, станом на 25 вересня 2025 року зазначені в ухвалі суду недоліки позивачем не усунуті, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 вересня 2024 року підлягає поверненню особі, яка її подала.

Роз`яснити позивачу, що він не позбавлений можливості повторно звернутися до суду, з апеляційною скаргою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення, одночасно подавши заяву про поновлення строку.

Керуючись ст. ст. 185, 357 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

у х в а л и в

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 вересня 2024 року - вважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: