КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року

справа № 759/14755/22

провадження № 22-ц/824/2644/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Сушко Л.П.

при секретарі: Яхно П.А.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Сорекс Компані»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скарго представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06 серпня 2024 року, постановлене під головуванням судді Журибеда О.М., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сорекс Компані» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ТОВ «Сорекс Компані», через свого представника Пономаренко В.І. звернувся з позовом до суду до ОСОБА_1 , в якому просить: стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у сумі 370 754, 78 грн., з яких сума безпідставно набутих коштів складає 282 730, 00 грн. та проценти за користування грошовими коштами у сумі 88 024, 78 грн. та судові витрати.

Позов мотивовано тим, що 01.06.2022 року за результатами перевірки стану податкового та бухгалтерського обліку ТОВ «Сорекс Компані» складено довідку щодо переліку платежів, здійснених без належних правових підстав. Так за даними банківської виписки за рахунком товариства в період 2019-2020 років на користь відповідача з призначенням платежу поворотна правова фінансова допомога згідно договору здійснено ряд транзакцій на загальну суму 282 730, 00 грн. Однак, серед укладених товариством договорів та інших правочинів не рахується та не виявлено жодних угод про надання поворотної фінансової допомоги, що укладені між товариством та ОСОБА_1 .

Директор ТОВ «Сорекс Компані» ОСОБА_3 заперечує факт укладення будь-яких договорів про надання фінансової допомоги відповідачу.

16.06.2022 року позивачем було направлено відповідачу лист щодо встановлених обставин, який був отриманий ОСОБА_1 , проте відповідачем повністю проігноровано даний лист.

З огляду на викладене вище, ТОВ «Сорект Компані» звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на його користь суму безпідставно набутих коштів у розмірі 88 024, 78 грн. Окрім цього, просить стягнути розмір процентів за користування чужими грошовими коштами у розмірі 88025, 78 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06 серпня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Сорекс Компані» грошові кошти у сумі 370 754 (триста сімдесят тисяч сімсот п`ятдесят чотири) грн. 78 коп., з яких сума безпідставно набутих коштів складає 282 730 грн. 00 коп. та проценти за користування грошовими коштами у сумі 88 024 грн. 78 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Сорекс Компані» судовий збір у розмірі 5 561 грн. 32 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове про відмову в задоволенні позову.

Вимоги обґрунтовані тим, що спірні кошти перерахувались відповідачці відповідно до укладеного між нею та відповідачем договору поворотної фінансової допомоги. Зазначене підтверджується в тому числі банківською випискою по рахунку позивача та платіжними дорученнями, які були додані представником позивача до позовної заяви. Звертає увагу суду, що позивач добровільно, за відсутності будь-якої помилки, перерахував кошти відповідачу, знаючи, за твердженням самого позивача, що між ними відсутнє зобов`язання та за відсутності доказів договірних умов щодо подальшого повернення або недобросовісного відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Сорекс Компані» зазначає, що наявність у платіжних документах посилання на договір №4-ФД не доводить його реального існування, а лише підтверджує схему виведення коштів, яка була можлива завдяки службовому становищу відповідачки та її доступу до фінансової документації товариства. В даній ситуації має місце не суперечлива поведінка позивача, а виявлення та намагання виправити наслідки зловживань з боку колишнього працівника, що повністю відповідає принципам справедливості та добросовісності. Відповідачка проігнорувала законну вимогу кредитора, не надала жодних пояснень щодо підстав отримання значної суми коштів (282 730,00 грн), не представила жодних доказів правомірності утримання коштів, не запропонувала жодного варіанту вирішення спору. Така недобросовісна поведінка у відносинах з кредитором, в сукупності з іншими обставинами справи, є переконливим доказом фіктивності договору та безпідставності набуття коштів відповідачкою.

В судовому засіданні представник позивача проти апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні представники відповідача апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач та її представник не надали суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження своїх доводів, в той же час, як вбачається з дійсних обставин справи відповідачу від ТОВ «Сорекс Компані» були перераховані вищевказані кошти.

Оскільки між сторонами будь-яких договорів чи інших правочинів не укладалось та відповідачем не були спростовані належними і достатніми доказами у справі доводи, викладені в позовній заяві, суд прийшов до висновку про обґрунтованість доведеність в ході судового розгляду позовних вимог, в зв`язку з чим позов ТОВ «Сорекс Компані» в частині про стягнення безпідставно набутих коштів в розмірі 282 730, 00 грн. задовольнив.

Згідно із розрахунком позивача проценти та пеня за користування чужими грошовими коштами за період 05.04.2019 року по 30.09.2022 року становлять у загальному розмірі 88 024, 78 грн. Вказані розрахунки позивача суд бере до уваги як такі, що здійснені відповідно до вимог закону та фактичних обставин справи. Належних і допустимих доказів на спростування вказаного розрахунку та/або свого розрахунку відповідачем надано не було.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно з фільтрованої виписки за період з 04.04.2019 року по 01.08.2020 року позивачем ТОВ «Сорекс Компані» було перераховано грошові кошти у загальній сумі 282 730 грн. 00 коп. з призначенням платежу поворотна фінансова допомога згідно договору №4-ФД від 04.04.2019 року (а.с.9-12).

Факт перерахування вказаних грошових коштів на рахунок відповідача ОСОБА_1 підтверджується платіжними дорученнями №121 від 05.04.2019 року, №137 від 19.04.2019 року, №138 від 20.04.2019 року, №139 від 22.04.2019 року, №144 від 27.04.2019 року, №146 від 02.05.2019 року, №150 від 08.05.2019 року, №160 від 17.05.2019 року, №185 від 07.06.2019 року, №193 від 13.06.2019 року, №215 від 01.07.2019 року, №218 від 05.07.2019 року, №2020 від 09.07.2019 року, №226 від 12.07.2019 року, №228 від 12.07.2019 року, №246 від 26.07.2019 року, №256 від 02.08.2019 року, №261 від 09.08.2019 року, №274 від 21.08.2019 року, №278 від 30.08.2019 року, №285 від 11.09.2019 року, №293 від 17.09.2019 року, №302 від 23.09.2019 року, №307 від 04.10.2019 року, №322 від 21.10.2019 року, №328 від 24.10.2019 року, №338 від 05.11.2019 року, №341 від 07.11.2019 року, №347 від 11.11.2019 року, №356 від 21.11.2019 року, №360 від 22.11.2019 року, №363 від 26.11.2019 року, №371 від 04.12.2019 року, №381 від 14.12.2019 року, №388 від 20.12.2019 року, №392 від 24.12.2019 року, №394 від 27.12.2019 року, №404 від 10.01.2020 року, №413 від 20.01.2020 року, №415 від 24.01.2020 року, №422 від 31.01.2020 року, №423 від 07.02.2020 року, №435 від 21.02.2020 року, №439 від 25.02.2020 року, №441 від 29.02.2020 року, №443 від 10.03.2020 року, №451 від 19.03.2020 року, №455 від 06.04.2020 року, №458 від 10.04.2020 року, №462 від 21.04.2020 року, №468 від 08.05.2020 року, №472 від 17.06.2020 року, №481 від 22.06.2020 року, №488 від 03.07.2020 року, №493 від 17.07.2020 року (а.с. 13-67).

З матеріалів справи також вбачається, що позивачем надсилалась на адресу відповідача вимога про повернення безпідставно отриманих грошових коштів (а.с.68), яка була залишена без відповіді та виконання.

Стороною відповідача надано до суду копію договору від 04.04.2019 року №4-ФД про надання поворотної фінансової допомоги, згідно з умовами якого, позикодавець ТОВ «Сорек Компані» в особі директора Шестопалова С.І. надає позичальнику ОСОБА_1 поворотну фінансову допомогу (а с. 84-85).

В ході розгляду справи представник позивача ТОВ «Сорекс Компані» заперечував проти укладення вказаного договору та заявив клопотання про призначення у справі судово- почеркознавчої експертизи.

Згідно листа КНДІСЕ від 15.02.2024 року експертизу не проведено.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зазначено, що: «добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі- «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них».

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (частина перша статті 1212 ЦК України).

Передбачений статтею 1212 ЦК України вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав. Отже, предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і неврегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (яке іменується також зобов`язанням із безпідставного збагачення) полягає у вилученні в особи-набувача (зберігача) її майна, яке вона набула (зберегла) поза межами правової підстави у випадку, якщо така підстава для переходу майна (його збереження) відпала згодом, або взагалі без неї, якщо цей перехід (збереження) не ґрунтувався на правовій підставі, та у переданні відповідного майна тій особі-потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом (стаття 1215 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що при визначенні того чи підлягають безпідставно набуті грошові кошти потерпілій особі слід враховувати, що акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад, зокрема, добросовісності. Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, тому що вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.01.2023 року по справі 548/741/21.

У справі, яка переглядається, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сорекс Компані» та ОСОБА_1 було укладено договір № 4-ФД від 04 квітня 2019 року про надання поворотної фінансової допомоги, на підставі якого здійснювалося перерахування коштів відповідачці.

Спірні кошти перераховувалися відповідачці відповідно до укладеного договору. Зазначене підтверджується банківською випискою позивача та платіжними дорученнями, які містяться в матеріалах справи.

Позивачем не було надано до суду доказів проведеної фінансової перевірки стану податкового та бухгалтерського обліку, фінансової звітності, однак регулярність та тривалість платежів прямо свідчать, що це була неодноразова фінансова операція.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що «стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню».

Укладений договір про надання поворотної фінансової допомоги № 4-ФД від 04 квітня 2019 року сторонами не оспорювався, в судовому порядку недійсним не визнався, що дає підстави вважати правомірність даного договору, а тому всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відтак, переказ спірних коштів здійснювався позивачем на підставі укладеного договору № 4-ФД від 04.04.2019 року, позивач в свою чергу на виконання зазначеного договору здійснював переказ коштів на банківський рахунок позивача. Таким чином, відповідач мала правову підставу для отримання грошових коштів та отримала їх згідно укладеного між сторонами договору № 4-ФД від 04.04.2019 року про надання поворотної фінансової допомоги.

Отже, суд першої інстанції помилково встановив наявність підстав для задоволення позовних вимог, а рішення суду постановлене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального й порушенням норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06 серпня 2024 року скасувати.

Постановити нове рішення наступного змісту.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сорекс Компані» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів - залишити без задоволення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сорекс Компані» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 8 341,98 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний тест постанови складено 26 вересня 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді