Справа № 464/3776/25
пр.№ 2/464/1849/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.09.2025 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Жили В.С.,

за участі: секретаря судового засідання Харук У.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 29.09.2023 у розмірі 30 266,68 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач покликається на те, що 26.04.2023 здійснено ідентифікацію клієнта ОСОБА_1 та останньою підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Надалі ОСОБА_1 виявила бажання отримати послугу «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою», ознайомилася із актуальними умовами кредитування та 29.09.2023 підписала паспорт кредиту за допомогою OTP пароля та кредитний договір б/н від 29.09.2023, за умовами якого отримала 40 000 грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника на строк 36 місяців із встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 18 %. У зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань за договором, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідачка станом на 19.05.2025 має заборгованість у розмірі 30 266,68 грн., з яких: 26 666,68 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3 600 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, яка, на переконання позивача підлягає стягненню з відповідачки.

Враховуючи малозначність справи, ухвалою судді від 09.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» Деркач Ю.Ю. у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечив. Додатково повідомив, що заборгованість по означеному кредиту обліковується на рахунку № НОМЕР_1 , IBAN: НОМЕР_2 .

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явилася, належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засіданн я, та не подала відзив на позовну заяву. Водночас, 11.09.2025 відповідачкою повторно подано до суду заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку із сімейними обставинами. Проте, доказів поважності причин неприбуття в означене судове засідання відповідачкою не надано, як і в судове засідання, що мало місце 18.08.2025, відкладеного за аналогічною заявою.

З огляду на викладене, враховуючи те, що судом відкладався розгляд справи за заявою відповідачки, однак в судове засідання остання повторно не з`явилася, доказів поважності причин неявки в судове засідання суду не надано, суд дійшов висновку про можливість проведення заочного розгляду справи за відсутності сторін, з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог статей 280 283 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою усіх учасників справи, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

26.04.2023 ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», власноручно на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України».

Надалі відповідачка ознайомилася із актуальними умовами кредитування «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою», 29.09.2023 за допомогою OTP пароля підписала паспорт кредиту та кредитний договір б/н від 29.09.2023, за умовами якого АТ КБ «ПриватБанк» надав позичальнику строковий кредит у розмірі 40 000 грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок на строк 36 місяців із встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 18 %.

Як доказ відкриття відповідачці кредитної лінії та підтвердження існування заборгованості за кредитним договором, позивач до позовної заяви долучив:

-довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки АТ КБ «Приватбанк», оформленої на ОСОБА_1 №074821, згідно з якою встановлено кредитний ліміт 40 000 грн.;

-виписку про рух коштів за договором №б/н за період 29.09.2023 по 20.05.2025 з балансом на кінець періоду: - 30 266,68 грн.;

-розрахунок заборгованості за договором №б/н від 29.09.2023, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , згідно з яким станом на 19.05.2025 заборгованість становить 30 266,68 грн., з яких: 26 666,68 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3 600 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками.

Надаючи оцінку зазначеним обставинам суд відзначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У відповідності до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частинами 1,2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

У ч. 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ст. 634 ЦК України умови таких договорів приєднання у сфері кредитних правовідносин розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам та доведені до їх відома, так як друга сторона (споживач послуг банку) лише приєднується до договору, з умовами якого він ознайомлений.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст.1049 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

АТ КБ «Приватбанк», пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченими відсотками.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15 зроблено висновок про те, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

З досліджених судом доказів встановлено, що між позивачем та відповідачкою досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, в тому числі тип кредиту строковий договір, суму і щомісячну сплату відсотків за користування кредитними коштами по цій картці за фіксованою процентною ставкою у розмірі 18% річних.Означений договір підписано відповідачкою за допомогою OTP пароля. З огляду на наявні у справі докази підстав сумніватися, що такий кредитний договір між сторонами був укладений у суду немає.

У постанові Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16 зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

У постановах Верховного Суду від 06.05.2020 у справі № 372/223/17, від 15.01.2025 №753/16762/15-ц міститься правовий висновок про те, що факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки, тощо.

Як видно з виписки про рух коштів за договором № б/н за період 29.09.2023 по 20.05.2025, відповідачка активно користувалася карткою № НОМЕР_1 , виданою АТ КБ «Приватбанк» на її ім`я, частково погашаючи заборгованість, однак несвоєчасно та не в повному обсязі погашала кредитні кошти, у зв`язку з чим баланс станом на 20.05.2025 становить: 30 266,68 грн. При цьому, рух коштів по картці свідчить про те, що відповідачка була обізнана про списання відсотків.

Водночас, наданий позивачем розрахунок заборгованості, згідно з яким загальний залишок заборгованості станом на 19.05.2025 становить 30 266,68 грн., з яких: 26 666,68 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3 600 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, містить детальний розпис нарахованої заборгованості за кредитним договором, дати здійснення відповідачкою платежів, в тому числі на погашення заборгованості, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом, дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом.

Вказана заборгованість відповідачем не погашена та в порядку, встановленому процесуальним законом, не спростована, підстав сумніватися в обґрунтованості такого розрахунку судом не встановлено.

Саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача (позиція Верховного Суду у постанові від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21).

Враховуючи те, що відповідачка отримала кредитні кошти та користувалася ними, належних та допустимих доказів на підтвердження їх повернення, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України, остання не надала, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 29.09.2023 у розмірі 30 266,68 грн.

Окрім цього, з врахуванням вимог частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Таким чином, датою ухвалення рішення у справі є дата складення повного судового рішення, а саме 30.09.2025.

Керуючись статтями 2, 10, 12, 141,247, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.09.2023 у розмірі 30 266 (тридцять тисяч двісті шістдесят шість) гривень 68 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судові витрати в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтями 273, 289 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено 30.09.2025.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, код за .

Відповідачка: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Володимир ЖИЛА