Номер провадження: 22-ц/813/33/25
Справа № 522/9110/16-ц
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,

з участю секретаря Громовенко А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Успенська 17» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2019 року, постановленого під головуванням судді Абухіна Р.Д., повний текст рішення складений 15 лютого 2019 року,у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Одеська міська рада, голова об`єднання співвласників багатоквартирного будинку № 17, мешканці будинку АДРЕСА_1 про зобов`язання відновити горище, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Департамент муніципальної безпеки Одеської міської ради, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Успенська 17» про відновлення становища, яке існувало до порушення права, -

в с т а н о в и в:

У травні 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом, в якому після уточнень просила відновити становище, яке існувало до порушення права, а саме: відновити горище у будинку АДРЕСА_1 , яке було розташоване над нежитловими приміщеннями № 501.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначала, що є співвласником багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 . Відповідачами є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які згідно договору купівлі-продажу від 20.12.2012 р., є власниками нежитлового приміщення №501, розташованого у будинку АДРЕСА_1 . Приводом для звернення з позовною заявою стала реконструкція дворового флігелю. Позивач вказувала на те, що не отримавши згоди співвласників будинку, відповідачі здійснили реконструкцію шляхом демонтажу стін, несучих конструкцій, комунікацій, внутрішньої та зовнішньої обробки стін, фасаду, в результаті чого було зруйновано горище, яке належало співвласникам багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 . Крім того, шляхом самовільно встановленого паркану та будівельного майданчика за межами існуючої площі забудови, було самовільно захвачено частину земельної ділянки, що чинить перешкоди співвласникам в користуванні та обслуговуванні прибудинкової території та можливості користуватися горищем. Також позивач зазначала, що відповідачі зухвало продовжують будівельні роботи в дворі будинку АДРЕСА_1 , незважаючи на приписи відповідних органів місцевого самоврядування та комунальних служб щодо знесення незаконних споруд, зведених відповідачами, ігнорують вимоги мешканців вказаного будинку, які не можуть в повній мірі користуватися та обслуговувати свої квартири та спільне майно.

24 червня 2016 року позовні вимоги були уточненні, в якості позивача окрім ОСОБА_5 була залучена також ОСОБА_1 , які просили відновити становище, яке існувало до порушення права, а саме: відновити горище у будинку АДРЕСА_1 , яке було розташоване над нежитловими приміщеннями № 501.

Після уточнення позовних вимог підстави заявлених позивачами позовних вимог не змінились.

15 листопада 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про залучення його в якості третьої особи з самостійними вимогами.

22 листопада 2016 року від позивача ОСОБА_5 надійшла заява про закриття провадження у справі у зв`язку з її відмовою від позову.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06.12.2016 року провадження в частині позовних вимог ОСОБА_5 було закрито, позовні вимоги ОСОБА_1 залишені в провадженні суду.

12.11.2018 року ОСОБА_4 подав до суду позов, як третя особа із самостійними вимогами до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Департамент муніципальної безпеки Одеської міської ради, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Успенська 17» (далі ОСББ «Успенська 17») про відновлення становища, яке існувало до порушення права.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_4 зазначав, що він є власником квартири АДРЕСА_2 . Його права як співвласника багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 на володіння та користування горищем (допоміжним приміщенням), яке розташовано у літ. «Г» вказаного будинку внаслідок здійснення реконструкції ОСОБА_2 , ОСОБА_3 було повністю зруйновано, що як наслідок порушує майнові права ОСОБА_4 .

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В задоволенні позову третьої особи ОСОБА_4 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСББ «Успенська 17» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти нове, яким позовні вимоги третьої особи ОСОБА_4 задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неповне дослідження доказів та обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що відповідачам належить на праві власності не лише нежитлове приміщення 501, що розташовані у будинку АДРЕСА_1 , а й інші об`єкти в межах літ. «Г», оскільки літ. «Г» є окремим будинком, а не складовою багатоквартирного будинку.

Також є помилковими висновки суду про недоведеність факту наявності горища над нежитловим приміщенням 501, яке належить відповідачам.

Апелянт вважає, що суд вийшов за межі предмету розгляду справи, встановивши законність проведення спірних робіт зі знесення відповідачами літ. «Г».

Колегія суддів не приймає до уваги поданий адвокатом Шевчуком В.М., представником ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відзив на апеляційну скаргу, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала про відкриття апеляційного провадження була винесена 07 червня 2019 року, в якій було запропоновано надати відзив на апеляційну скаргу до 05 липня 2019 року, 12 липня 2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримали копію ухвалу суду про відкриття апеляційного провадження, однак відзив на апеляційну скаргу був поданий лише 31 травня 2023 року, тобто з пропуском строку (а.с. 15, 21, 23 т. 7, 30-37 т. 8).

Протоколом автоматизованого розподілу від 21 травня 2019 року визначений склад колегії суддів під головуванням судді Ващенко Л.Г. для розгляду справи (а.с. 2 т. 7).

Ухвалою Одеського апеляційного суд від 07 червня 2019 року провадження у справі за апеляційною скаргою ОСББ «Успенська 17» було відкрито (а.с. 15-16 т. 7).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10 липня 2019 року справа призначена до розгляду (а.с. 24 т. 7).

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя №1612/0/15-21 від 20 липня 2021 року суддю ОСОБА_7 було звільнено з посади у зв`язку з поданням заяви про відставку (а.с. 102 т. 7).

Відповідно до протоколу повторного розподілу справи за допомогою автоматизованої системи документообігу суду цивільна справа передана головуючому-судді (суддя-доповідач) Дришлюку А.І (а.с. 103 т. 7).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20 вересня 2021 року справа за апеляційною скаргою ОСББ «Успенська 17» прийнята до провадження та призначена до розгляду (а.с. 108 т. 7).

У зв`язку із відрахуванням судді Дришлюка А.І. зі штату Одеського апеляційного суду у зв`язку з припиненням повноважень судді (смерть), відповідно до наказу голови Одеського апеляційного суду № 66-щс від 11.04.2025 року, з урахуванням п. 3.9 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затверджених зборами суддів Одеського апеляційного суду 28.03.2025 року (зі змінами), протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2025 року було визначено інший склад суду та справа передана головуючому-судді (суддя-доповідач) Комлевій О.С. зі складом колегії суддів(а.с. 1, 4 т. 10).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22 квітня 2025 року цивільна справа за апеляційною скаргою ОСББ «Успенська 17» прийнята до провадження (а.с. 5 т. 10).

В судове засідання, призначене на 23 вересня 2025 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , мешканці будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , представники Одеської міської ради, голови об`єднання співвласників багатоквартирного будинку № 17, Департаменту муніципальної безпеки Одеської міської ради, ОСББ «Успенська 17» не з`явилися, були сповіщені належним чином (а.с. 103-107, 110-184 т. 10).

До суду від ОСОБА_8 , яка змінили прізвище з ОСОБА_9 на ОСОБА_10 , колишньої мешканки будинку АДРЕСА_1 надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю (а.с. 187-192 т. 10).

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників, які не з`явилися в судове засідання.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 , його представника адвоката Шевчука В.М., перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 .

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер інформаційної довідки144849156 від 12.11.2018 року.

Відповідачі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є власниками нежилих приміщень першого поверху №501, що розташовані в будівлі літ. «Г» за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу нежилих приміщень №501 від 20.12.2012р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Токарською Т.В., зареєстрованого в реєстрі за №764. Право власності зареєстровано КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», номер витягу 37021832 від 27.12.2012 року, номер запису: 413 в книзі: 117неж-141.

З наявних у матеріалах справи технічних паспортів, схематичних планів земельної ділянки, розташованої у АДРЕСА_1 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 знаходяться декілька окремих об`єктів - будівель та житлових будинків, які позначені літерами «А», «Б», «В», «Г», «Д», «Е», «Ж», які збудовані впритул один до одного.

Будинки під літ. «А», та «В» у яких розташовані квартири ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та будинок під літ. «Г», у якому розташовані належні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 нежитлові приміщення не поєднані спільними стінами та не містять будь-яких спільних конструкцій, які призначені для забезпечення їх сумісного функціонування.

Відповідно до технічного паспорту на нежитлове приміщення першого поверху в будинку (літ. «Г» ) АДРЕСА_1 , виготовленого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» станом на 10.12.2012р. нежитлове приміщення №501 розташовано на І поверсі І поверхової будівлі літ «Г» та складається з основних: 1-е приміщення - 22,4 кв.м.; 2-е приміщення - 8,8 кв.м.; 3-е приміщення - 22,1 кв.м.; 4-е приміщення - 26,6 кв.м.; 5-е приміщення - 9,0 кв.м.; 6-е приміщення - 5,9 кв.м.; 7-е приміщення - 5,9 кв.м.; 8-е приміщення - 13,5 кв.м.; основна площа приміщень - 114,2 кв.м.; душ - 1,7 кв.м.; туалет - 1,7 кв.м.; коридор - 12,7 кв.м. та 5,6 кв.м. Загальна площа приміщень - 135,9 кв.м. Будь-яка інформація щодо наявності інших приміщень у літ. «Г» в цьому технічному паспорті відсутня.

Також судом встановлено, що у відповідності до матеріалів справи будь-які інші приміщення, крім вищевказаних, у літ. «Г» були відсутні і на час оренди вказаних приміщень ТОВ «Фабрика «Чайка», оскільки відсутні будь-які технічні паспорти та інша технічна документація, яка була б розроблена у встановленому законом порядку та спростовувала б цей факт.

30 квітня 2003 року ТОВ «Фабрика «Чайка» звернулося до Представництва по управлінню комунальною власністю виконавчого комітету Одеської міської ради з заявою про придбання об`єкта комунальної власності м. Одеси індивідуально визначеного майна у вигляді приміщень 1-го поверху по АДРЕСА_1 , які нею використовувалися у виробничих цілях.

З метою здійснення викупу вказаних приміщень ПП «Інженер Сервіс» за замовленням Представництва по управлінню комунальною власністю виконавчого комітету Одеської міської ради розробило Звіт про оцінку нежилих приміщень загальною площею 135,9 кв.м., розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, 17. Даний звіт отримав позитивну рецензію ПП «Аналітик» та був затверджений наказом №724-п від 28.11.2003р. начальника Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради.

25 грудня 2003 року між Одеською міською радою та ТОВ фабрика «Чайка» був укладений договір купівлі-продажу №235, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Котом Д.Г. за реєстровим №6190. Згідно даного договору ТОВ фабрика «Чайка» набула у власність нежилі приміщення першого поверху №501 у літері «Г» загальною площею 135,9 кв.м. та розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Пунктом 5.4.7 вказаного договору передбачений обов`язок ТОВ фабрика «Чайка» протягом 30 календарних днів після повної оплати вартості об`єкта купівлі-продажу подати до Управління земельних ресурсів документи для оформлення права землекористування.

20 грудня 2012 року між ТОВ фабрика «Чайка» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу нежилих приміщень №501, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Токарською Т.В., зареєстрований в реєстрі за №764.

07 серпня 2013 року Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради за №01-07/367 були видані містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до даних містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки назва об`єкта - нежитловий одноповерховий дворовий флігель зі скатною покрівлею; замовники - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; наміри забудови - реконструкція дворового флігелю в межах існуючої площі забудови з надбудовою другого та мансардного поверхів під квартири; місце розташування об`єкта - АДРЕСА_4 ; площа земельної ділянки - в межах існуючої площі дворового флігелю; цільове призначення земельної ділянки - для розміщення житлового будинку.

На підставі отриманих містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки ПП «Архмайстер» на замовлення ОСОБА_2 був розроблений Робочий проект «Реконструкция дворового флигеля в границах существующей площади застройки с надстройкой второго и мансардного этажей под квартиры», адрес: АДРЕСА_1 (нежилые помещения № НОМЕР_1 ).

Даний робочий проект пройшов експертизу та відповідно до Експертного звіту з розгляду проектної документації по проекту «Реконструкция нежилого 1-этажного дворового флигеля в границах существующей площади застройки, с надстройкой второго и мансардного этажей под квартиры по адресу: АДРЕСА_1 , помещения №501» №7-041-15-КЧ/ОД від 02.07.2015 року, виготовленого філіалом ТОВ «Українська будівельно-технічна експертиза» в Одеській області, вказана проектна документація розроблена з дотриманням державних будівельних норм.

23 липня 2015 року за №ОД23 Департаментом ДАБІ в Одеській області було зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція дворового флігелю у межах існуючої площі забудови з надбудовою другого мансардного поверхів під квартири». Будівельна адреса: АДРЕСА_4 . Замовники - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

На підставі зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт Відповідачі виконали підготовчі роботи, а саме знесли належні їм нежитлові приміщення літ. «Г» за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок чого на момент звернення позивача до суду з позовом там залишились лише котлован з фундаментом та частиною стін літ. «Г», що підтверджується наявними в матеріалах справи фотокартками. Більше будь-яких робіт, окрім підготовчих, на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт 23.07.2015 року за №ОД23 відповідачами не виконувалось, у матеріалах справи відсутні докази зворотнього та сторонами іншого також це не доведено. Судом під час розгляду справи не встановлено, що виконання відповідачем вказаних вище робіт у будівлі літ «Г» за адресою: АДРЕСА_1 мало наслідки у вигляді погіршень у будинках, позначених літ. «А» та «В» багатоквартирних житлових будинках, які розташовані за цією ж адресою та конструктивно не пов`язані з літ «Г».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.02.2017 року по справі №815/2516/16 було залишено в силі постанову Одеського окружного адміністративного суду від 13.07.2016 року по справі №815/2516/16 за позовом ОСОБА_4 до Департаменту ДАБК в Одеській області, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправними дій та скасування реєстрації декларації, якою у задоволені позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено. Предметом розгляду справи №815/2516/16 була законність реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт від 23.07.2015 року за №ОД23.

Відмовляючи у задоволені позову ОСОБА_1 , а також у задоволені позову третьої особи ОСОБА_4 , суд першої інстанції виходив із необґрунтованості та недоведеності заявлених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з наступних підстав.

Частиною 5 статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у

випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Із представлених до суду відповідачами містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 від 07.08.13р. №01-07/367, робочого проекту «Реконструкция дворового флигеля в границах существующей площади застройки с надстройкой второго и мансардного этажей под квартиры», адрес: АДРЕСА_1 (нежилые помещения АДРЕСА_5 ) з технічними висновками, розроблений ПП «Архмайстер» на замовлення ОСОБА_2 , Експертного звіту з розгляду проектної документації по проекту «Реконструкция нежилого 1-этажного дворового флигеля в границах существующей площади застройки, с надстройкой второго и мансардного этажей под квартиры по адресу: АДРЕСА_1 , помещения №501» №7-041-15-КЧ/ОД від 02.07.2015 року, виготовленого філіалом ТОВ «Українська будівельно-технічна експертиза» в Одеській області, вбачається, що згідно вказаної проектної документації вона розроблена з дотриманням державних будівельних норм, стандартів і правил та зареєстрована Департаментом ДАБІ в Одеській області 23.07.2015 року за №ОД23 декларація про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція дворового флігелю у межах існуючої площі забудови з надбудовою другого мансардного поверхів під квартири» Будівельна адреса: АДРЕСА_4 . Замовники - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

З урахуванням наведеного вище, суд дійшов вірного висновку про наявність у відповідачів передбаченого ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» комплекту проектно-правових документів для виконання проведених ними підготовчих робіт.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (тут і далі в редакції на момент реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт) замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності. Частиною другої вказаної статті встановлено, що зазначені у частині першій цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до

завершення будівництва.

Частиною 1 статті 35 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що належать до I-III категорій складності, підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Судом встановлено, що підготовчі роботи зі знесення належних їм нежитлових приміщень літ. «Г» за адресою: АДРЕСА_1 були проведені відповідачами на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт 23.07.15р. за №ОД23.

Реєстрація даної декларації залишена в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.02.2017 року по справі №815/2516/16 за позовом ОСОБА_4 до Департаменту ДАБК в Одеській області, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправними дій та скасування реєстрації декларації, якою у задоволені позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено та судом встановлено, що вищевказана декларація не стосується прав та обов`язків ОСОБА_4 .

Висновки суду про те, що відповідачі згідно вимог ст.ст.34, 35 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» мали право проводити вказані вище підготовчі роботи відповідають встановленим обставинам справи.

Судом обґрунтовано при вирішенні питання про порушення прав ОСОБА_4 і ОСОБА_1 під час виконання відповідачами описаних підготовчих робіт було враховано, що позивач та третя особа знаходяться в багатоквартирних житлових будинках літ. «А» та літ. «В» за адресою: АДРЕСА_1 , які не межують та конструктивно не пов`язані із будівлею літ «Г», щодо якої відповідачами проводились підготовчі роботи, та щодо нанесення шкоди багатоквартирним будинкам літ. «А» та літ. «В» під час виконання таких робіт.

Доказів нанесення шкоди багатоквартирним будинкам літ. «А» та літ. «В» позивач та третя особа у поданих до суду позовах не надали.

Як вбачається з поданих позивачем та третьою особою позовів, відповідачами під час виконання підготовчих робіт в будівлі літ. «Г» були порушені їх права, як співвласників іншого об`єктів багатоквартирних житлових будинків літ. «А» та літ. «В». Це порушення, на думку позивача та третьої особи, полягає в тому, що будівля літ. «Г», яка як зазначалося вище не межує та конструктивно не пов`язана з багатоквартирними житловими будинками літ. «А» та літ. «В», відповідачами було знесено горище, яке є об`єктом спільної сумісної власності відповідачів як співвласників вказаних багатоквартирних житлових будинків.

Надаючи юридичної оцінки таким доводам Позивача та третьої особи суд виходив з того, що Конституційний Суд України у рішенні від 02.03.2004р. №4-рп /2004 визначаючи горище, як предмет спільної сумісної власності усіх співвласників багатоквартирного будинку, окремо вказує на те, що предметом спільної сумісної власності усіх співвласників багатоквартирного будинку є саме приміщення горища такого будинку.

Відповідно до положень п.п.1, 3 Інструкції про порядок технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затв. Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 24.05.01р. №127 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) всі приміщення в будівлях та житлових будинках підлягали обов`язковій технічний інвентаризації, в результаті проведення якої складалися технічні паспорти таких об`єктів, які містили їх основні техніко-економічні параметри, тому доказом існування у складі будівлі літ. «Г» за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, 17 будь-яких інших приміщень ніж ті, що належать відповідачам мають бути складені БТІ за результатами проведеної технічної інвентаризації технічні паспорти. Враховуючи дату будівництва літ. «Г» - 1917р. за період, що минув з цього часу БТІ проводило декілька технічних інвентаризацій цього об`єкту, за результатами яких мали бути складені декілька технічних паспортів, жоден з яких ані сторонами, ані КП «ОМБТІ та РОН» представлений не був.

Суд дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність факту знаходження у будівлі літ. «Г» за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, 17 приміщень горища, які є спільною сумісною власністю співвласників багатоквартирних будинків літ. «А» та літ. «В» за цією ж адресою за ненаданням до суду належних доказів протилежного.

Суд першої інстанції аналізуючи доводи позивача та третьої особи про те, що відповідачами внаслідок знесення належних їм нежитлових приміщень літ. «Г» за адресою: АДРЕСА_1 було порушено права цих осіб користуватися простором, який був між покрівлею цієї літери та сталевим перекриттям нежилих приміщень відповідачів на законних підставах прийняв до уваги в якості належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів документи, які були складені під час викупу ТОВ фабрика «Чайка» вказаного об`єкту у Одеської міської ради в 2003 році. Ці документи були складені за 9 років до придбання цього об`єкту відповідачами, тобто задовго до виникнення спірних правовідносин між сторонами по справі та поряд з цим які неупереджено фіксують стан об`єкту та його техніко-економічні параметри максимально об`єктивно та наближено до дати виникнення спірних правовідносин.

Також суд надав належну оцінку наявному у матеріалах справи Звіту про оцінку нежилих приміщень загальною площею 135,9 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , розробленого ПП «Інженер Сервіс», з якого вбачається, що будівля літ. «Г» за адресою: АДРЕСА_1 є окремою будівлею, яка складається тільки з належних відповідачам нежитлових приміщень, і будь-які інші приміщення в ній відсутні, у тому числі відсутні будь-які підвали, горища, мансарди, та які на той час використовувались ТОВ фабрика «Чайка» за виробничим призначенням. Перекриття та покрівля літ. «Г» на той момент постраждали від пожежі в 1999 році та частково зрушилися. Також згідно вказаних висновку експертом оцінювалися не тільки самі нежитлові приміщення будівлі літ. «Г», а всі його конструктивні елементи повністю разом із земельною ділянкою, на якій вона розташована, що увійшло у ціну та до складу придбаного ТОВ фабрика «Чайка» об`єкту за договором купівлі-продажу від 25.12.03р.

Вказане також повністю узгоджується з наявною в матеріалах справи довідкою-характеристикою від 16.11.03р. №1987, згідної якої вбачається, що вказані вище нежитлові приміщення є відособленими за договором купівлі-продажу від 25.12.03р., підпунктом 5.4.7 якого на ТОВ фабрика «Чайка» зокрема був покладений обов`язок протягом 30 календарних днів після повної оплати вартості об`єкта купівлі-продажу подати до Управління земельних ресурсів документи для оформлення права землекористування, що є можливим виключно за умови придбання окремої будівлі та листом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 21.04.17р. №01-085/33-кол, з якого вбачається придбання ТОВ фабрика «Чайка» всіх конструктивних елементів літ. «Г» та іншими документами.

Наведене також відповідає положеннями п. 3.1 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, згідно якої на кожний окремий об`єкт (у тому числі на захисні споруди) заводиться окрема інвентаризаційна справа і запроваджується літерування та нумерація будинків, допоміжних будівель та споруд. Розділом 4 Інструкції передбачено, що літерування будинків на планах поверхів повинно відповідати літеруванню на плані земельної ділянки. На плані земельної ділянки кожен будинок та господарська будівля, починаючи з основної, літерується великими буквами алфавіту. У зв`язку з викладеним вбачається, що якщо будинку чи будівлі присвоєна окрема літера, то даний будинок чи будівля є окремим об`єктом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду про те, що будівля літ. «Г» за адресою: АДРЕСА_1 ще до моменту придбання відповідачами знесених нежилих приміщень не містила у своєму складі приміщень горища, не була частиною багатоквартирних житлових будинків літ. «А» та літ. «В», які розташовані за цієї ж адресою, не використовувалася для забезпечення експлуатації таких будинків, а експлуатувалася ТОВ Фабрика «Чайка» для виробництва та не була власністю співвласників вказаних багатоквартирних будинків, що виключає наявність у позивача та третьої особи по справі права власності та будь-яких похідних прав на цю будівлю, чи її окремі конструктивні елементи, які могли би бути порушені знесенням такої будівлі, та в подальшому мають бути захищені в судовому порядку.

Також судом було враховано і те, що згідно з статей 346, 349 ЦК України знищення незареєстрованого в реєстру прав нерухомого майна само по собі є безумовною підставою для припинення прав на нього, і відповідно до статті 22 ЦК України особа, яка вважає себе потерпілою від цього має права вимагати в суді від заподіювача шкоди відшкодування шкоди, а не відновлення такого майна в первозданному вигляді, що згідно зі ст.ст. 26, 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» вимагає погодження та отримання нового комплекту документів на право виконання будівельних робіт.

На підставі вищевикладеного, суд встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, оцінивши докази у справі, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному їх дослідженні, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_4 .

Висновки суду відповідають вимогам закону, на які посилався суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСББ «Успенська 17» про те, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що відповідачам належить на праві власності не лише нежитлове приміщення 501, що розташовані у будинку АДРЕСА_1 , а й інші об`єкти в межах літ. «Г», оскільки літ. «Г» є окремим будинком, а не складовою багатоквартирного будинку, колегія суддів залишає без задоволення, оскільки у відповідності до встановлених обставин та наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що літ. «А» та літ. «В» за адресою: АДРЕСА_1 , не межують та конструктивно не пов`язані із будівлею літ. «Г».

Більш того, позивачі звертаючись до суду з позовом про відновлення горища, не ставили під сумнів дії відповідачів з приводу знесеного, належного ним флігелю під літ «Г».

При цьому, відновлення лише горища, без відновлення будівлі, на якому за ствердженням позивачів знаходилось горище, не приведе до відновлення прав мешканців будинку.

Доводи про те, що суд дійшов помилкового висновку про недоведеність факту наявності горища над нежитловим приміщенням 501, яке належить відповідачам, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки позивачем та третьою особою не було доведено знаходження у будівлі літ. «Г» приміщень горища, а навпаки спростовуються матеріалами справи, а саме: технічним паспортом, в якому зазначено, що ОСОБА_11 придбали одноповерхову будівлю, в матеріалах архівної справи, яка знаходиться в БТІ відсутня інформація з приводу знаходження горища, а також з інформації ОМР, вбачається, що на момент продажу нежитлових приміщень ТОВ «Фабрика «Чайка» будівля не була складовою частиною багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 (а.с. 92, 94, 95-96 т. 3).

Доводи про те, що суд вийшов за межі предмету розгляду справи, встановивши законність проведення спірних робіт зі знесення відповідачами літ. «Г», колегія суддів відхиляє, оскільки суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявлених вимог, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Також колегія суддів вважає, що вказані доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта із висновками суду першої інстанції щодо встановлених обставин справи, ці доводи були предметом перевірки суду першої інстанції, який дав їм повну, всебічну та об`єктивну оцінку у своєму рішенні, проте повноваження суду апеляційної інстанції стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).

Крім того, зазначені доводи не вказують на порушення судом норм матеріального та процесуального права та на незаконність судового рішення, і не є визначальними при ухваленні рішення.

Інші доводи апеляційної скарги також не є суттєвими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції надано не було.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судового рішення, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі доводи були розглянуті судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правова оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Успенська 17» залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 02 жовтня 2025 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ М.М. Драгомерецький

______________________________________ С.М. Сегеда