Справа № 369/9371/21
Провадження № 2-др/369/5/25
30.09.2025 м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Фінагеєвої І.О.,
за участю секретаря Іларіонова І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кравченко Ксенії Миколаївни про винесення додаткового рішення у цивільній справі № 369/9371/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Дудкіна Надія Володимирівна, про встановлення факту фіктивності договору купівлі-продажу земельної ділянки, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та скасування запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,-
В провадженні суду перебувала цивільна справа № 369/9371/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Дудкіна Надія Володимирівна, про встановлення факту фіктивності договору купівлі-продажу земельної ділянки, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та скасування запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської від 21 липня 2023 року у справі № 369/9371/21 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу сповіщена належним, причини неявки не повідомила ОСОБА_3 , про встановлення факту фіктивності договору купівлі-продажу земельної ділянки, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та скасування запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було відмовлено.

11 липня 2023 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кравченко Ксенії Миколаївни надійшла заява про долучення доказів понесених судових витрат відповідачем та винесення додаткового рішення у цивільній справі № 369/9371/21. В обґрунтування поданої заяви зазначила, що у відзиві на позовну заяву в порядку ст. 134 ЦПК України, повідомила суд та надала попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. В порядку п. 8 ст. 141 ЦПК України представник відповідача до закінчення судових дебатів 29 травня 2023 року зробила відповідну заяву про те, що протягом 5 днів від дати ухвалення рішення нею будуть подані відповідні докази на підтвердження понесених витрат. На підставі викладеного, просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 17 750,00 грн.

21 липня 2023 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій вона просила суд стягнути з позивача ОСОБА_2 на свою користь понесені нею витрати на правову допомогу у розмірі 12 000,00 грн.

07 вересня 2023 року на адресу суду від позивача ОСОБА_2 надійшла заява про зменшення витрат на правничу допомогу. Так, зазначила, що заявлений стороною відповідача розмір понесених судових витрат не підтверджений належними доказами, є безпідставним та неспівмірним із урахуванням обставин даної справи, а відтак, у задоволенні поданої заяви необхідно відмовити.

21 жовтня 2024 року представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Кравченко Ксенією Миколаївною до суду надані доповнення до заяви про ухвалення додаткового рішення, в яких вона просила суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 29 750,00 грн.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, подані заяви та долучені до них письмові докази, суд дійшов до наступного висновку.

У липні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту фіктивності договору купівлі-продажу земельної ділянки, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та скасування запису про реєстрацію права власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської від 21 липня 2023 року позовну заяву у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу сповіщена належним, причини неявки не повідомила ОСОБА_3 , про встановлення факту фіктивності договору купівлі-продажу земельної ділянки, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та скасування запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було відмовлено.

У відзиві на позовну заяву в порядку ст. 134 ЦПК України, представником відповідача повідомлено суд та надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

В порядку п. 8 ст. 141 ЦПК України представник відповідача до закінчення судових дебатів 29 травня 2023 року зробила відповідну заяву про те, що протягом 5 днів від дати ухвалення рішення нею будуть подані відповідні докази на підтвердження понесених витрат.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником відповідача адвокатом Кравченко К.М. надано наступні докази: Договір про надання правничої допомоги від 28 листопада 2022 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ; Акт приймання-передачі наданих послуг від 03 липня 2023 року до Договору про надання правничої допомоги від 28 листопада 2022 року на загальну суму наданих юридичних послуг у розмірі 17 750,00 грн.; квитанція № 83 від 03 грудня 2022 року на суму 5 000,00 грн.; квитанція № 16 від 18 лютого 2023 року на суму 3 650,00 грн.; квитанція № 42 від 29 травня 2023 року на суму 4 500,00 грн.; квитанція № 58 від 03 липня 2023 року на суму 4 600,00 грн.

Відповідно до п.п. 3.1 Договору про надання правничої допомоги від 28 листопада 2022 року, клієнт зобов`язаний оплачувати поточні витрати Адвоката, необхідні для виконання доручення Клієнта, по наданню юридичної допомоги за даною угодою; виплатити винагороду адвоката за надану юридичну допомогу у розмірі, передбаченому домовленістю між сторонами.

Згідно приймання-передачі наданих послуг від 03 липня 2023 року до Договору про надання правничої допомоги від 28 листопада 2022 року виконавцем були надані послуги на загальну суму 17 750,00 грн., а саме: надання консультацій; вибір позиції захисту на основі наявних матеріалів; складання відзиву на позовну заяву, заяв, клопотань; складання заяви про додаткове рішення; участь в судових засіданнях по справі № 369/9371/21 в Києво-Святошинському районному суді Київської області.

Вартість наданих юридичних послуг було сплачено ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 , що підтверджується відповідними квитанціями, а саме: квитанція № 83 від 03 грудня 2022 року на суму 5 000,00 грн.; квитанція № 16 від 18 лютого 2023 року на суму 3 650,00 грн.; квитанція № 42 від 29 травня 2023 року на суму 4 500,00 грн.; квитанція № 58 від 03 липня 2023 року на суму 4 600,00 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Положення ч. 5 ст. 137 ЦПК України свідчить про те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Позивач у поданих запереченнях посилалась на неспівмірність заявлених відповідачем витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку із судовим розглядом справи.

Суд зазначає, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у ст. 43 Конституції України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі (далі - ЄСПЛ) «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вищевказане в повній мірі відповідає правовій позиції ВС/КГС викладеній в додатковій постанові від 24 січня 2019 року у справі №922/15944/17.

У відповідності до висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Відповідно до практики ЄСПЛ, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При визначені розміру витрат на правову допомогу, що підлягають стягненню на користь відповідача, судом враховуються заперечення позивача щодо неспівмірності заявлених відповідачем вимог. Суд, оцінюючи обґрунтованість заяви відповідача, заперечення позивача в контексті положення ч. 4 ст. 137 ЦПК України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, вважає, що заявлена позивачем сума є необґрунтованою. При цьому суд погоджується з доводами позивача про неспівмірність заявленої до стягнення суми витрат на професійну правову допомогу з реальним обсягом такої допомоги у суді, часом, витраченим на надання таких послуг (незначний обсяг юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду у суді), критерію реальності таких витрат.

Отже, з огляду на викладене, враховуючи заперечення позивача щодо понесених відповідачем витрат на правову допомогу, з урахуванням, викладених аргументів та прохання про зменшення заявлених вимог, суд приходить до висновку, що заявлені представником відповідача адвокатом Кравченко К.М. вимоги у розмірі 17 750,00 грн. не відповідають критерію розумності, такі витрати не мають характеру необхідних, неспівмірні із виконаною роботою, а їх відшкодування, за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи, матиме надмірний характер.

З огляду на зазначене у сукупності, суд дійшов висновку, щодо наявності підстав для часткового задоволення заяви представника відповідача адвоката Кравченко К.М. про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.

Щодо поданих заяв відповідача ОСОБА_1 та її представника адвоката Кислого Андрія Матвійовича про стягнення з позивача витрат на правову допомогу у загальному розмірі 12 000,00 грн., суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу).

Як убачається з матеріалів справи, до заяв відповідача ОСОБА_1 та її представника адвоката Кислого Андрія Матвійовича не надано доказів на підтвердження понесених витрат на правову допомогу (договору про надання юридичних послуг, детального опису робіт, виконаних адвокатом, актів виконаних робіт, тощо). За таких обставин, суд не вбачає підстав для стягнення витрат на правову допомогу з позивача на користь відповідача у розмірі 12 000,00 грн..

Враховуючи вищевикладене, дослідивши заяви сторін, зібрані по справі докази у їх сукупності, враховуючи те, що питання про судові витрати не було вирішено при ухваленні рішення, суд вважає за можливе частково задовольнити заяву представника відповідача та ухвалити додаткове рішення про стягнення з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн..

Керуючись ст. ст. 133 - 135, 137, 141, 247, 258-261, 268, 270, 352-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кравченко Ксенії Миколаївни про винесення додаткового рішення у цивільній справі № 369/9371/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Дудкіна Надія Володимирівна, про встановлення факту фіктивності договору купівлі-продажу земельної ділянки, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та скасування запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, - задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Дудкіна Надія Володимирівна, про встановлення факту фіктивності договору купівлі-продажу земельної ділянки, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та скасування запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) витрати на правову допомогу у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп.

У задоволенні іншої частини заяви - відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя: Інна ФІНАГЕЄВА