БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/997/25
Провадження № 2/730/457/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2025 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді - Луговця О.А.

з участю секретаря судового засідання - Чорнухи Н.О.

представника позивача - Мельник В.С. (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни в порядку спрощеного позовного провадження (з повідомленням сторін) справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі - ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») через систему «Електронний суд» звернулося до суду з даним позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором №1346-8082 від 10.02.2024р. у розмірі 25000 грн, з яких: прострочений борг за кредитом 5000 грн, прострочений борг за нарахованими процентами 20000 грн. Свої вимоги обгрунтовує тим, що у відповідності до Законів України «Про електронну комерцію», «Про споживче кредитування» 10.02.2024р. між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і ОСОБА_1 у інформаційно-телекомунікаційній системі товариства в електронній формі шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором позичальника було укладено вказаний Договір про відкриття кредитної лінії, який разом із Правилами відкриття кредитної лінії, Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (Графік платежів) складають єдиний кредитний договір. За умовами даного кредитного договору товариство повинно було надати позичальнику на особисті потреби кредит у сумі 5000,00 грн, строк кредитування - 300 днів, базовий період - 14 днів, знижена % ставка - 2,50% в день, стандартна % ставка - 2,50% в день. Позивач виконав взяті зобов`язання, надавши відповідачу на вказаний ним у особистому кабінеті картковий рахунок обумовлену суму кредитних коштів. Однак, відповідач свої зобов`язання за даним кредитним договором належним чином та в повному обсязі не виконав, у зв`язку з чим станом на 04.06.2025р. у нього утворилась заборгованість у розмірі 42500,00 грн, з яких: прострочений борг за кредитом 5000,00 грн, прострочений борг за нарахованими процентами 37500,00 грн. Водночас позивачем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності й часткового списання заборгованості за нарахованими процентами в сумі 17500,00 грн за умови погашення решти боргу в сумі 25000,00 грн. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку лише частину заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 25000,00 грн, з яких: прострочений борг за кредитом 5000,00 грн, прострочений борг за нарахованими процентами 20000,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала і просила його задовольнити в повному обсязі з вищевказаних підстав, оскільки відповідач своєчасно не виконав умови кредитного договору й не погасив наявну заборгованість. Пояснила, що ідентифікація й верифікація позичальника була здійснена через систему БанкІD НБУ, кредитний договір було укладено між сторонами в електронній формі, а кредитні кошти перераховані відповідачу на вказаний ним у договорі номер банківської картки.

Відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (ч.6-8 ст.128 ЦПК України), але в судове засідання не з`явився, у встановлений строк надав відзив на позов, у якому просить у повному обсязі відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не доведено наявність правовідносин, укладення кредитного договору, надання коштів у кредит та відступлення права вимоги. Крім того, у поданій заяві від 05.09.2025р. відповідач клопоче розглядати справу без його участі, позовні вимоги не визнає й просить у їх задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

За змістом положень ст.526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору; зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином і своєчасно; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

У відповідності до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

У ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За приписами ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (засада змагальності цивільного судочинства).

Згідно зі ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У судовому засіданні встановлено, що 10 лютого 2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і ОСОБА_1 було укладено Договір про відкриття кредитної лінії №1346-8082 продукту «CREDOS». За умовами даного договору кредитодавець зобов`язувався відкрити позичальнику кредитну лінію шляхом надання йому кредиту на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а той повинен був повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором (п.2.2); дата видачі кредиту - 10.02.2024р., який надається у спосіб перерахування позичальнику коштів шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок з використанням реквізитів електронного платіжного засобу (п.2.3, 4.2, 4.6); останній календарний день першого базового періоду - 23.02.2024р. (п.2.3, 5.3.1); сума кредиту 5000,00 грн (п.2.3, 5.3.2); стандартна процентна ставка - 2,50% за кожен день користування кредитом і застосовується протягом всього строку дії договору за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за промо-ставкою та/або зниженою, та/або пільговою процентною ставкою (п.4.10), знижена процентна ставка - 2,50% за кожен день користування кредитом, яка надається кредитодавцем виключно як знижка для заохочення позичальника до сумлінного виконання умов договору (п.10.1); базовий період (проміжки часу впродовж строку дії договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування кредитом) - 14 календарних днів (п.1.1, 4.8); сплату процентів за користування кредитом позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше визначених графіком платежів дат (додаток 3), які є останніми днями відповідних базових періодів; у разі несплати процентів за користування кредитом не пізніше останнього дня будь якого базового періоду, позичальник зобов`язаний починаючи із наступного календарного дня сплачувати проценти за користування кредитом кожного календарного дня строку кредитування до дати погашення простроченої заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у повному обсязі (п.4.9); строк кредитування - 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику, дата повернення кредиту - 05.12.2024р., строк дії договору є рівним строку кредитування (п.4.12); реальна річна процентна ставка - 290158,11% (п.4.13); орієнтовна загальна вартість кредиту (за весь строк кредитування) - 42500,00 грн, що включає суму кредиту та проценти за його користування (п.4.14); денна процентна ставка - 2,50% (п.4.15, 4.18); загальні витрати за споживчим кредитом - 37500,00 грн і включають у себе проценти за користування кредитом (п.4.16); позичальник повинен повернути кредитодавцю отриманий кредит та нараховану кредитодавцем неустойку (якщо така буде) в останній календарний день строку кредитування, вказаного у пункті 4.12 цього договору, шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок кредитодавця у порядку, визначеному у Правилах (п.5.1); у разі прострочення позичальником сплати процентів за користування кредитом на строк понад один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом до настання дати повернення кредиту, що встановлена п.4.12 договору (п.8.5); невід`ємними частинами договору є додатки: Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспорт споживчого кредиту, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (Графік платежів) відповідно до Методики Національного банку України (п.11.13).

Аналогічна інформація щодо умов кредитування міститься й у Паспорті споживчого кредиту, підписаному сторонами 10.02.2024р.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» зазначені свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 можливість користуватися обумовленим розміром коштів кредитної лінії, що підтверджується інформацією АТ КБ «ПриватБанк» про переказ 10.02.2024р. за допомогою системи платежів LiqPay коштів у сумі 5000,00 грн на вказану в договорі платіжну картку відповідача та узгоджується з відповідною довідкою позивача про перерахування суми кредиту (платіж № від 10.02.2024р., номер електронного платіжного засобу НОМЕР_1 ), договором про надання послуг в системі LiqPay №4010 від 02.12.2019р. Крім того, АТ КБ «ПриватБанк» довідкою та випискою по рахунку від 23.09.2025р. підтвердив, що на ім`я ОСОБА_1 була емітована карта № НОМЕР_2 , на яку 10.02.2024р. було зараховано кредитні кошти в сумі 5000,00 грн.

Натомість, ОСОБА_1 свої договірні зобов`язання не виконав, кредит та проценти за його користуванням у відповідності до умов договору та графіку платежів не повернув.

Згідно доданого до позовної заяви розрахунку (інформації про укладений договір) заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» станом на 04 червня 2025 року складає 42500,00 з яких: основний борг 5000,00 грн, борг за відсотками 37500,00 грн, борг за комісіями та штрафами 0,00 грн, що відповідачем не спростовано, зокрема й шляхом надання інших своїх контрозрахунків.

При цьому, суд констатує, що позичальником не було сплачено жодного кредитного внеску, а зазначені в розрахунку суми кредитних платежів відповідають величинам орієнтовної загальної вартості кредиту та загальним витратам за споживчим кредитом, встановлених у п.4.14, 4.16 кредитного договору та додатках до нього.

Водночас, користуючись своїми правами на власний розсуд (принцип диспозитивності цивільного судочинства), ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» зазначає про можливість часткового списання з відповідача боргу за процентами в сумі 17500,00 грн і просить стягнути з ОСОБА_1 лише частину кредитної заборгованості в розмірі 25000,00 грн, з яких: прострочений борг за кредитом 5000,00 грн, прострочений борг за нарахованими процентами 20000,00 грн, що не суперечить вимогам чинного законодавства.

Суд також констатує про правомірність нарахування ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» ОСОБА_1 відсотків за користування кредитом саме у межах встановленого та погодженого сторонами строку дії договору, який є рівним строку кредитування, передбаченого п.4.12 його умов (до 05.12.2024р.), що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 05.04.2023р. у справі №910/4518/16.

Крім того, суд не вбачає підстав для визнання несправедливими умов укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки штрафні санкції позивач відповідачу не обраховував, а нараховані у межах строку кредитування відсотки, які значно перевищують тіло кредиту і з яким позичальник погоджувався, підписуючи договір, не відносяться до сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації в розумінні положень п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Разом з тим, даючи оцінку доводам позивача щодо обгрунтованості пред`явленого до стягнення розміру заборгованості за кредитним договором та її окремих складових, суд не погоджується з вимогою позивача про стягнення з відповідача боргу за відсотками з огляду на таке.

Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом України №3498-IX від 22.11.2023р. «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023р.

Згідно з ч.5 ст.94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Враховуючи, що самим Законом України від 22.11.2023р. №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набрав чинності 24.12.2023р., а кредитний договір було укладено 15.04.2024р., тобто після набрання чинності цим Законом, тому нарахування процентної ставки слід розраховувати у відповідності до чинного законодавства у розмірі 1%.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%.

Перехідні положення закону застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень закону.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Договір про відкриття кредитної лінії №1346-8082 укладено між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і ОСОБА_1 10.02.2024р., тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування».

Таким чином, умови п.4.10, 4.15. 4.18, 10.1 кредитного договору щодо встановлення стандартної процентної ставки, денної процентної ставки і зниженої процентної ставки в 2,50% за кожен день користування кредитом суперечать вимогам ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», а відтак у спірних правовідносинах пріоритет має дана законодавча норма.

З урахуванням викладеного, заборгованість за процентами за користування кредитом за укладеним між сторонами кредитним договором слід розраховувати виходячи із встановленої ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки в 1%, зважаючи на строк дії договору (300 днів) та жодної сплати боргу позичальником.

Відтак, розмір заборгованості за відсотками має обраховуватись таким чином: 5000,00 грн х 1% х 300 днів = 15000,00 грн.

Отже, після проведеного судом перерахунку та в межах заявлених позовних вимог заборгованість відповідачаперед позивачем за кредитним договором №1346-8082 від 10.02.2024р. має складати 20000,00 грн, з яких: 5000,00 грн борг за тілом кредиту, 15000,00 грн борг за відсотками за користування кредитом.

Натомість ОСОБА_1 усупереч положенням ст.12, 81 ЦПК України не було надано суду жодних доказів на підтвердження належного виконання ним своїх кредитних зобов`язань та спростування позовних вимог кредитодавця, зокрема й щодо укладення кредитного договору та отримання кредиту, а відсутність у нього коштів не може бути підставою для звільнення його від погашення кредитної заборгованості.

Суд вважає безпідставними доводи відзиву відповідача про недоведеність існування між сторонами кредитних правовідносин, укладення кредитного договору та надання кредитних коштів, оскільки спростовуються сукупністю вищевказаних досліджених по справі доказів, які є належними, допустимими, достовірними, достатніми та взаємопов`язаними для прийняття відповідного процесуального рішення.

Так, суд зауважує, що оспорюваний відповідачем кредитний договір був створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, вчинений в електронній формі за допомогою кваліфікованого електронного підпису уповноваженого представника кредитодавця та одноразовим ідентифікатором-паролем позичальника (С0247), особу якого було ідентифіковано й верифіковано, що свідчить про дотримання письмової форми даного правочину. При цьому, суд констатує, що без проходження попередньої реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без ознайомлення з Правилами відкриття кредитної лінії, без вчинення послідовності дій щодо акцептування пропозиції укласти електронний договір, подальше укладення між позивачем і відповідачем електронного кредитного договору на сайті є неможливим. Тобто, на виконання вимог ч.1 ст.638 ЦК України сторони у вказаному кредитному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положень ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Крім того, суд пересвідчився у відповідності паперової копії означеного кредитного договору його електронній формі, що була надана позивачем на вимогу суду.

Прикметно, що даний кредитний договір відповідачем у судовому порядку не оскаржувався і є дійсним, а відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів на спростування факту укладення цього кредитного договору.

Також суд зважує і на те, що відповідачем не наведено суду ніяких доводів та не надано жодних доказів того, яким чином його персональні дані могли опинитися у розпорядженні ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та були використані товариством для укладення кредитного договору; з відповідними заявами до правоохоронних органів щодо вчинення стосовно нього шахрайських дій ОСОБА_1 не звертався.

Зазначене відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про споживче кредитування», не суперечить приписам ст.6, 205, 207, 627-628, 634, 639, 642 ЦК України та узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 12 січня

2021 року у справі №524/5556/19. Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною.

У свою чергу факт отримання відповідачем від позивача обумовленої кредитним договором суми коштів на повідомлений ним у договорі номер електронного платіжного засобу підтверджується банківськими документами.

Водночас відповідачем не надано суду ніяких документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти отримання кредитних коштів, відповідач не був позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких, але таких дій не вчинив.

Не є слушними й посилання відповідача у відзиві на те, що позивач не має повноважень на здійснення діяльності по наданню фінансових послуг, оскільки ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» зареєстроване й належать до фінансових установ, що підтверджується копією Свідоцтва серії ІК №116 від 01.08.2013р., виданого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, яке було чинним на час укладення між сторонами кредитного договору й видачі кредиту.

Подана ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» у системі «Електронний суд» позовна заява з доданими до неї у PDF-форматі доказами (додатки до позову) відповідає вимогам Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021р. №1845/0/15-21, що спростовує доводи відповідача в цій частині.

Таким чином, підсумовуючи вищевказані обставини справи, суд висновлює, що даний позов ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором є обгрунтованим і підлягає частковому задоволенню на загальну суму 20000,00 грн, з яких: 5000,00 грн борг за тілом кредиту, 15000,00 грн борг за відсотками за користування кредитом.

Оскільки позовні вимоги ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» суд задовольняє частково, то у відповідності до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1937,92 грн (20000,00 : 25000,00 х 2422,40) сплаченого при подачі заяви судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.6, 203, 205, 207, 512-516, 526, 530, 610, 611, 625-629, 638-642, 1046-1056-1 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про споживче кредитування», ст.2-5, 12, 13, 19, 23, 76-89, 137, 141, 258-268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №1346-8082 від 10.02.2024р. у розмірі 20000,00 грн, з яких: борг за тілом кредиту 5000,00 грн, борг за процентами за користування кредитом 15000,00 грн.

У задоволенні решти вимог позову Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 1937,92 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 02 жовтня 2025 року.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», код ЄДРПОУ-38548598, юридична адреса: 01133, м. Київ, Бульвар Лесі Українки, буд.26, офіс 407.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований: АДРЕСА_1 .

Суддя Борзнянського районного суду О.А.Луговець