УХВАЛА

30 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 369/140/20

провадження № 61-12007ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу

Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 серпня 2025 року в провадженні за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Брест-Литовське» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 серпня 2022 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 13 березня 2023 року стягнено з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Брест-Литовське» (далі - ОСББ

«Брест-Литовське») заборгованість за внесками та платежами співвласників в розмірі 63 488,88 грн, інфляційні витрати - 8 422,45 грн, три відсотки річних в розмірі 3 119,82 грн.

Ухвалою Верховного Суду від 15 травня 2023 року (провадження № 61-5795ск23) відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 серпня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 березня 2023 року.

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 серпня 2022 року за нововиявленими обставинами.

Заява обґрунтована тим, що рішенням суду задоволено позов частково та стягнено з нього заборгованість за внесками та платежами співвласників в розмірі 63 488,88 грн, інфляційні витрати в розмірі 8422,45 грн, три відсотки річних в розмірі 3 119,82 грн та судовий збір в розмірі 1 632,85 грн.

Після ухвалення рішення суду йому стало відомо, що судом при прийнятті рішення не було враховано те, що позивачем до позовної заяви не додані: акт рішення про управління будинком, відповідну технічну документацію щодо земельної ділянки та будинку, інформацію щодо забезпечення функціонування будинку ОСББ

«Брест-Литовське». Ці документи мали вирішальне значення та стали б підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Тому рішення суду має бути переглянуте та скасоване.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2024 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 27 серпня 2025 року, відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 , вказав, що під час тривалого розгляду судом цієї справи за участі заявника він систематично вказував на відсутність підтвердження позовних вимог. При цьому відповідач клопотань щодо підтвердження цієї обставини не заявив, якщо у нього були складнощі в отриманні таких доказів, в тому числі щодо витребування та перевірки: акта рішення про управління будинком, відповідної технічної документації щодо земельної ділянки та будинку, інформації щодо забезпечення функціонування будинку ОСББ «Брест-Литовське».

Місцевий суд дійшов висновку, що зазначені заявником факти не мають ознаки нововиявлених обставин, оскільки вони існували на час розгляду даної справи, всі докази, які мають значення для справи, були дослідженні судами під час її розгляду, були відомі сторонам у справі, а також не спростовують факти, які було покладено в основу рішення.

Суд апеляційної інстанції, погодившись із висновком Києво-Святошинського районного суду Київської області, виснував, що наведені ОСОБА_1 обставини, які він вважає нововиявленими, а саме:

обставини незаконного розпоряджання і використання юридичною особою з ОСББ «Брест-Литовське» спільнот з майна, відповідно до пункту 2 абзацу першого статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29 листопада 2001 року № 2866-ІІІ;

обставини прийняття або неприйняття співвласниками рішення про передачу всіх функцій з управління ОСББ «Брест-Литовське» відповідно до абзацу першого частини першої статті 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VIII;

обставини прийняття або неприйняття співвласниками рішення про забезпечення ОСББ «Брест-Литовське» утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку шляхом самозабезпечення відповідно до абзацу першого частини першої статті 22 Закону України «Про ОСББ»;

обставини прийняття або неприйняття співвласниками рішення, про запровадження (наявність) для фінансування самозабезпечення відповідних внесків і платежів та їхньої сплати на банківський рахунок ОСББ «Брест-Литовське» згідно з абзацу шостого частини першої статті 22 Закону України «Про ОСББ» замість наявних відповідно до частини другої статей 2, 7, 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV та частини другої статті 2, статей 7, 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIІI цін (тарифів) на житлово-комунальні послуги;

обставини прийняття або неприйняття співвласниками чи загальними зборами об`єднання рішення про перелік відповідних внесків і платежів в ОСББ

«Брест-Литовське» згідно з абзацу сьомого частини дев`ятої статті 10 Закону України «Про ОСББ»;

обставини прийняття або неприйняття співвласниками рішення про те, що ОСББ «Брест-Литовське» відповідно до абзацу першого частини третьої статті 22 ЗУ «Про ОСББ» є колективним споживачем, який в інтересах співвласників укладає договори про надання комунальних послуг (частина дев`ята статті першої ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»), але не надає такі послуги (частина третя статті 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»);

обставини наявності або відсутності в ОСББ «Брест-Литовське» колективних договорів про надання комунальних послуг, які відповідно до пункту 8 частини першої статті 1 та статті 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» укладаються з виконавцями комунальних послуг виключно за рішенням співвласників;

обставини прийняття або неприйняття співвласниками рішення про створенні Фонду фінансування проекту реконструкції електромереж;

обставини прийняття або неприйняття співвласниками рішення про запровадження внеску в Фонд фінансування проекту реконструкції електромереж;

обставини прийняття або неприйняття співвласниками рішення про те, що у разі несвоєчасної сплати співвласниками внесків і платежів на рахунок ОСББ

«Брест-Литовське», в тому числі і внеску в Фонд фінансування проекту реконструкції електромереж, такі співвласники мають заборгованість перед цим об`єднанням та сплачують останньому інфляційні втрати і три відсотки річних;

обставини наявності або відсутності в ОСББ «Брест-Литовське» обов`язкової технічної документації на багатоквартирний будинок відповідно до пункту 1 частини восьмої статті 18 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», пункту 8 Положення про Міністерство регіонального розвитку, будівництві та житлово-комунального господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 квітня 2014 року № 197 і Наказу Міністерстві регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України «Про затвердження Переліку технічної документації на багатоквартирний будинок» від 17 липня 2018 року № 176;

обставини дотримання або порушення судом першої інстанції норм процесуального права через належну чи неналежну оцінку ним зібраних у справі докази, що не підтверджують/не підтверджують обставини, на основі яких винесено ухвалу, та які спричинили правильне/неправильне застосування судом норм матеріального права;

не є нововиявленими обставинами в розумінні частини статті 423 ЦПК України.

Київський апеляційний суд вказав, що судове рішення не може переглядатися у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а також, якщо обставини, визначені вказаною нормою процесуального права, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи. Тобто, відсутня законодавчо передбачена підстава для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, як встановлення нових обставин. Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову.

Спір в цій справі стосується обов`язку ОСОБА_1 , як співвласника багатоквартирного будинку, сплачувати внески та платежі, передбачені Законом України «Про ОСББ» та статутом ОСББ «Брест-Литовське». При цьому, порядок затвердження внесків та суми заборгованості відповідача були перевірені судом першої та апеляційної інстанцій під час ухвалення судових рішень.

Звертаючись з заявою про перегляд рішення суду першої інстанції у справі № 369/140/20 за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 посилався на те, що при вирішенні справи судом не було враховано те, що позивачем до позовної заяви не додано такі документи: акт рішення про управління будинком; відповідну технічну документацію щодо земельної ділянки та будинку; інформацію щодо забезпечення функціонування будинку ОСББ «Брест-Литовське».

Проте, обставини, на які посилається заявник, не входять до предмета доказування у справі про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості з оплати внесків на утримання будинку, тому вони не можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки сторін. Серед іншого, обставини, зазначені заявником, були відомі сторонам на час розгляду справи в суді першої інстанції, внаслідок чого ці обставини не можуть бути визнані нововиявленими в розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

Тому обставини, на які посилається заявник як на нововиявлені, не спростовують факти, покладені в основу судового рішення, і ці обставини не можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається, та ґрунтуються на переоцінці доказів, які вже оцінювалися судом під час розгляду справи.

У вересні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 серпня 2025 року.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди помилково вважали, що наведені ним обставини не є нововиявленими, вказує конкретні нововиявлені обставини, які не були долучені до матеріалів справи, існували, але не були відомі заявнику, а саме:

ОСББ «Брест-Литовське» здійснює управління багатоквартирним будинком без рішення загальних зборів співвласників (порушено вимогу статті 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку»);

ОСББ «Брест-Литовське» здійснює управління без рішень зборів співвласників;

порушено статтю 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку»;

в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують повноваження ОСББ «Брест-Литовське» на управління;

ОСББ «Брест-Литовське» реалізує забезпечення, утримання та експлуатацію багатоквартирного будинку без рішення загальних зборів співвласників про самозабезпечення (порушено вимогу статтю 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (Закону «Про ОСББ»);

ОСББ «Брест-Литовське» здійснює утримання та експлуатацію будинку без рішення загальних зборів щодо самозабезпечення (пункт 1 частини першої статті 22 Закону «Про ОСББ»);

документи про самозабезпечення відсутні в матеріалах справи, що впливає на законність діяльності ОСББ «Брест-Литовське» та правильність стягнення внесків і платежів;

ОСББ «Брест-Литовське» користується майном, що є у спільній сумісній власності, без рішення співвласників та без згоди всіх співвласників (порушено вимоги статті 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» та статті 369 Цивільного кодексу України);

порушено норму частини першої статті 9 Закону «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку», яка чітко визначає, що управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками;

порушено норму частини другої статті 369 ЦК України про те, що розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

в матеріалах справи відсутні докази наявності відповідного рішення співвласників та згоди всіх співвласників щодо розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності;

ОСББ «Брест-Литовське» без урахування висновку Верховного Суду самостійно надає житлово-комунальні послуги як їхній виконавець або постачальник/ виробник (не враховано висновки Постанови Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 1 квітня 2015 року, Постанови КГС ВСУ від 03 жовтня 2023 року в справі № 910/12862/22).

Зуєв В. М. вказує, що наведені вище обставини істотно впливають на правильність судового рішення і підпадають під визначення нововиявлених обставин, які можуть бути фактичними підставами для скасування або перегляду судового рішення. Відсутність фактичних підстав для ухвалення такого рішення порушує принцип доказовості.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно із частиною другою статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді.

Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення.

Вказаний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано виходив з того, що наведені заявником обставини, не є нововиявленими обставинами у розумінні статті 423 ЦПК України.

З таким висновком погоджується й Верховний Суд з огляду на таке.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Отже, для того, щоб відповідні обставини можна було віднести до нововиявлених відповідно до пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України, вони повинні існувати на час розгляду справи, і про них не було і не могло бути відомо особі, яка звертається із заявою.

Проте, наведені ОСОБА_1 обставини, які на його переконання є нововиявленими обставинами відповідно до пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України, за своїм змістом не мають чітко визначеної конкретизації, оскільки відрізняються за своїм викладом у заяві, поданої до суду першої інстанції, в апеляційній та касаційній скарзі, на мають змістовного викладу та відокремлення про кожну обставину, яка існувала на час ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи по суті, проте не могла та не була відома заявнику, підтверджена письмовим доказом або з посиланням на існування такого доказу, який суд може витребувати в зв`язку із труднощами долучення такого доказу до матеріалів учасником справи.

Водночас, Верховний Суд, керуючись принципом, що суд вправі самостійно визначити правову кваліфікацію правовідносин, вивчивши наведені ОСОБА_1 обставини, які він вважає нововиявленими відповідно до пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України, наведені в заяві, поданої до суду першої інстанції, в апеляційній та касаційній скарзі, дійшов висновку, що такі обставини не є нововиявленими, оскільки фактично стосуються вимоги заявника про встановлення судом порушень зі сторони ОСББ «Брест-Литовське» вимог законів щодо діяльності вказаного об`єднання, зокрема, як то наявність/відсутність рішень загальних зборів, їх законність, законність створення цієї юридичної особи, наявність повноважень, тощо.

Тобто, наведені ОСОБА_1 обставини, зокрема: обставини прийняття або неприйняття співвласниками рішень, порушення ОСББ «Брест-Литовське» вимог законів та надання житлово-комунальних послуг без врахуванням висновків Верховного Суду, очевидно свідчить, що такі обставини існували і не могли бути не відомі заявнику, адже ОСОБА_1 , заперечуючи проти позову, вказував, що ОСББ «Брест-Литовське» створено з порушенням чинного законодавства, рішення загальних зборів та статут є недійсними та неправомочними, що вбачається зі змісту рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 серпня 2022 року.

Відповідно до змісту вказаного судового рішення вбачається, що місцевий суд відхилив наведені заперечення відповідача, оскільки відсутні рішення про визнання недійсним рішень загальних зборів ОСББ «Брест-Литовське».

Оскаржуючи рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 серпня 2022 року, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі: «…вказує на те, що позивач не є балансоутримувачем будинку, так як йому не передано на баланс майно, що входить до складу житлового комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Судом не було почуто твердження відповідача про те, що всі протокольні рішення ОСББ є нелегітимними, і вони оскаржуються в судовому порядку. Зокрема, рішенням Господарського суду Київської області від 30 серпня 2022 року у справі № 911/20/22 визнано недійсним та скасовано частково рішення ОСББ «Брест-Литовське», яке оформлено протоколом від 16 грудня 2018 року. Спір щодо чинності рішень 2017 року ще розглядається судами. Наголошує на тому, що довіреностей на підтвердження повноважень на голосування від імені співвласників суду не надано, а тому листки опитування заповнені не співвласниками квартир не можуть братись до уваги, і рішення прийняті таким шляхом не можуть вважатись чинними.».

Отже, узагальнюючи, слід дійти висновку, що наведені ОСОБА_1 обставини, які він вважає нововиявленими, фактично є запереченням на позов ОСББ

«Брест-Литовське» про стягнення заборгованості, та які були предметом оцінки судами першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справи по суті, тому такі обставини не є нововиявленими відповідно до пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

Верховний Суд погоджується із висновком судів першої та апеляційної інстанції, що акт рішення про управління будинком, відповідна технічна документація щодо земельної ділянки та будинку, інформація щодо забезпечення функціонування будинку ОСББ «Брест-Литовське», які ОСОБА_1 вважає нововиявленою обставиною, оскільки позивачем не додано таких документів до позовної заяви, не входять до предмета доказування у справі про стягнення заборгованості зі сплати внесків.

Враховуючи наведене, Верховний Суд вважає, що суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 , не є нововиявленими обставинами у розумінні положень статті 423 ЦПК України.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не можна розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (справа «Ryabykh v. Russia» (Рябих проти Росії), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-IX).

Касаційна скарга не містить обґрунтованих посилань на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а зводиться до незгоди заявника з ухваленими судовими рішеннями, законність та обґрунтованість яких доводами касаційної скарги не спростована.

Інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки ґрунтуються на незгоді з обставинами, встановленими судами, зводяться до переоцінки доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що правильність застосування апеляційним судом норм права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу

Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 серпня 2025 року є необґрунтованою.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 серпня 2025 року в провадженні за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Брест-Литовське» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян