Справа № 449/102/25 Головуючий у 1 інстанції: Савчак А.В.
Провадження № 22-ц/811/1609/25 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Савуляка Р.В.

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

секретаря: Іванової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 11 квітня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, щоміж Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договори позики № 79598926 від 02січня 2024 року та №2798658 від 14лютого 2024 року, за умовами яких позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату у виді процентів від суми позики.

Крім того, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитні договори № 17753-02/2024 від 11 лютого 2024 року та № 27500-02/2024 від 17 лютого 2024 року, за умовами яких кредитодавець надає позичальнику кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів за реквізитами платіжної картки, наданої позичальником.

14 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 93459566, за умовами якого кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, надати позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти на умовах та у порядку, встановлених цим договором.

Вищезазначені кредитні договори підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, надісланого на номер його мобільного телефону.

Сторони договорів узгодили між собою розмір кредиту, грошову одиницю, в якій її надано, строк та умови кредитування, а підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором свідчить про наявність волі позичальника на їх укладення.

Кредитні кошти надано відповідачу шляхом перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, однак у зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань у відповідача виникла заборгованість в розмірі 143 744,25 грн, з яких:

41430 грн заборгованість за договором позики № 79598926, що складається із заборгованості за основним боргом в розмірі 12000 грн та заборгованості за процентами в розмірі 29430 грн;

31917.50 грн заборгованість за договором позики №2798658, що складається із заборгованості за основним боргом в розмірі 8750 грн та заборгованості за процентами в розмірі 23167.50 грн;

4000 грн заборгованість за кредитним договором № 27500-02/2024, що складається із заборгованості за основним боргом в розмірі 1000 грн та заборгованості за процентами в розмірі 3000 грн;

56000 грн заборгованість за кредитним договором №17753-02/2024, що складається із заборгованості за основним боргом в розмірі 14000 грн та заборгованості за процентами в розмірі 42000 грн;

10396.75 грн заборгованість за кредитним договором № 79598926, що складається із заборгованості за основним боргом в розмірі 7000 грн та заборгованості за процентами в розмірі 3396.75 грн.

На підставі договорів факторингу, укладених між ним та кредитодавцями за вищезазначеними кредитними договорами набуло права вимоги до відповідачки.

З наведених підстав просили стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за договором позики № 79598926 в розмірі 41430 грн, за договором позики №2798658 в розмірі 31917.50 грн, за кредитним договором № 27500-02/2024 в розмірі 4000 грн, за кредитним договором №17753-02/2024 в розмірі 56000 грн, за кредитним договором № 79598926 в розмірі 10396.75 грн, а всього 143 744,25 грн.

Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 11 квітня 2025 рокупозов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 60000.00 грн кредитної заборгованості, а саме: 4000.00 грн. за кредитним договором № 27500-02/2024 та 56000 грн за кредитним договором № 17753-02/2024.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 6976.00 грн судових витрат.

Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 11 квітня 2025 року в частині розміру стягнутої заборгованості за кредитним договором № 17753-02/2024 від 11 лютого 2024 року оскаржила представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що з`ясувавши, що сторона у справі, обґрунтовуючи свої вимоги або заперечення послалася на неналежні норми права, суд самостійно кваліфікує спірні правовідносини та приймає рішення на основі правильних норм матеріального і процесуального права, тобто застосовує положення, які дійсно регулюють відповідні правовідносини.

Встановлена в договорі процентна ставка в розмірі 2,5 % суперечить чинному законодавству, оскільки максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %., а відтак заборгованість відповідача за несплаченими відсотками за договором про надання фінансового кредиту № 17753-02/2024 від 11 лютого 2024 року становить 16800 грн.

Сторони договору не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитися про те, що їхні правовідносини будуть регулюватися певною нормою закону за їхнім вибором, а не тією нормою, яка регулює їхні відносини, виходячи з правової природи останніх.

Просить рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 11 квітня 2025 року змінити в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 17753-02/2024 шляхом зменшення такого розміру з 52000.00 грн до 30800.00 грн, а в іншій частині рішення суду залишити без змін.

04 вересня 2025 року представник ОСОБА_1 Цокало Тетяна Михайлівна подала клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належним чином повідомлене про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа до його електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

В судове засідання сторони не з`явилися, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, враховуючи те, що явка в суд апеляційної інстанції не є обов`язковою, а матеріалів справи достатньо для ухвалення судового рішення по суті спору, колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності учасників справи.

Згідно з ч. 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, є дата складення повного судового рішення 30 вересня 2025 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 17753-02/2024 від від 11 лютого 2024 року, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неналежного виконання відповідачкою зобов`язань за умовами кредитного договору № 17753-02/2024 від від 11 лютого 2024 року у неї виникла заборгованість в розмірі 56000 грн, яка підлягає стягненню на користь позивача, який набув право вимоги за цим кредитним договором.

З такими висновками суду першої інстанції повністю погодитися не можна з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст.10561 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Судом встановлено, що 11 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №17753-02/2024, за умовами якого Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 14000.00 грн на умовах строковості, зворотності , платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах ,визначених цим договором.

Пунктом 1.2. договору про надання фінансового кредиту № 17753-02/2024 від 11 лютого 2024 року передбачено, що кредит надається на власні потреби клієнта строком на 120 днів. Дата надання кредиту 11 лютого 2024 року. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 09 червня 2024 року.

Відповідно до п. 1.4.1 за користування кредитом нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом, за фіксованою процентною ставкою, що становить 2,50 % в день та застосовується в межах строку кредитування, вказаного в п. 1.2. цього договору.

Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки 5167-80ХХ-ХХХХ-7238 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту (п. 1.6. договору про надання фінансового кредиту № 17753-02/2024 від 11 лютого 2024 року).

Згідно з листом Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» №3466_10 від 19 лютого 2025 року на карту 5167-80ХХ-ХХХХ-7238 11 лютого 2024 року перераховано 14000 грн.

20 червня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» укладено договір факторингу № 20062024, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, строк зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, перелік яких зазначено в реєстрі боржників, що є невід`ємною частиною договору.

Згідно з витягом з реєстру боржників, що є додатком № 1 до договору факторингу № 20062024 від 20 червня 2024 року, Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» передано право вимоги в тому числі і за договором про надання фінансового кредиту № 17753-02/2024 від 11 лютого 2024 року, боржником за яким є ОСОБА_1 .

Крім того, на підтвердження переходу права вимоги позивач надав акт приймання-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 20062024 від 20 червня 2024 року та платіжну інструкція № 21517 від 26 червня 2024 року на суму 4 377213.14 грн (т. 1 а.с. 188).

Отже, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до боржника за договором про надання фінансового кредиту № 17753-02/2024 від 11 лютого 2024 року.

З долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту № 17753-02/2024 від 11 лютого 2024 року вбачається, що така становить 56000 грн, з яких 14000 грн заборгованість за основним боргом, а 42000 грн заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.

Згідно з вищезазначеним розрахунком заборгованості нарахування відсотків за користування кредитними коштами здійснювалося за процентною ставкою, що становить 2.5 % в день від суми кредиту.

Відповідно до частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності з 24 грудня 2023 року.

Положення частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки вводяться в дію поетапно.

Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Оскільки договір про про надання фінансового кредиту № 17753-02/2024 від 11 лютого 2024 року укладено після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», відтак положення цього Закону застосовуються до договору про надання фінансового кредиту № 17753-02/2024 від 11 лютого 2024 року, на підставі якого з відповідача стягується заборгованість.

З розрахунку заборгованості вбачається, що позичальнику нараховувалися проценти за користування кредитними коштами розмірі 2,50 % в день від суми кредиту.

Аналіз наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту № 17753-02/2024 від 11 лютого 2024 року свідчить про те, що проценти за користування кредитними коштами нараховано в межах строку дії кредитного договору та за процентною ставкою, визначеною його умовами.

Однак, враховуючи встановлений частиною 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, починаючи з 24 грудня 2023 року протягом перших 120 днів, тобто до 21 квітня 2024 року розмір процентної ставки для нарахування процентів за користування кредитними коштами не міг перевищувати 2,5 % в день від суми кредиту, а протягом наступних 120 днів, починаючи з 22 квітня 2024 року до закінчення строку дії кредитного договору, тобто до 09 червня 2024 року, не міг перевищувати 1.5 %.

Таким чином нарахування відповідачці процентів за користування кредитними коштами за період з 11 лютого 2024 року до 21 квітня 2024 року за процентною ставкою 2.50% в день від суми кредиту відповідає умовам договору про надання фінансового кредиту №17753-02/2024 від 11 лютого 2024 року та вимогам законодавства.

З огляду на вимоги положень частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» проценти за ставкою 2.50 % в день підлягали нарахуванню лише до 21 квітня 2024 року в розмірі 24850 грн (14000 грн х 2,5 % х 71 днів = 24850 грн).

Однак як вбачається з розрахунку заборгованості відповідачці продовжували нараховувати проценти за користування кредитними коштами за процентною ставкою 2.50% від суми кредиту за кожен день користування кредитними коштами і після 21 квітня 2024 року.

Починаючи з 22 квітня 2024 року, максимальний розмір денної процентної ставки не міг перевищувати 1.5 %, тому кредитодавець мав право нараховувати проценти за користування кредитними коштами за період з 22 квітня 2024 року до 09 червня 2024 року в розмірі 10290 грн. (14000 грн. х 1,5 % х 49 днів = 10290 грн.).

Отже, колегія суддів вважає, що заборгованість відповідачки за процентами за користування кредитними коштами становить 35140 грн. (24850 грн за період з 11 лютого 2024 року по 21 квітня 2024 року + 10290 грн. за період з 22 квітня 2024 року по 09 червня 2024 року = 35140 грн.).

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що заборгованість ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту №17753-02/2024 від 11 лютого 2024 року становить 49140 грн., з яким 14000 грн заборгованість за тілом кредиту, а 35140 грн заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково

Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 11 квітня 2025 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість в розмірі 53140 (п`ятдесят три тисячі сто сорок) гривень, з яких: 4000.00 (чотири тисячі) гривень за кредитним договором №27500-02/2024, а 49140 (сорок дев`ять тисяч сто сорок) гривень за кредитним договором № 17753-02/2024.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 30 вересня 2025 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.