ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7326/25 Справа № 227/1146/24 Головуючий у першій інстанції: Руденко В.В. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «СК АСКО ДС» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра у складі судді Руденко В.В. від 06 травня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «СК АСКО ДС» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в дорожньо-транспортній пригоді,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 13 вересня 2021 року відповідач ОСОБА_3 , керуючи на законних підставах автомобілем «ВАЗ 2110», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автошляху «Олександрівка-Покровськ-Костянтинопіль», не переконавшись в безпеці здійснив поворот на ґрунтову дорогу вліво, в той момент, коли у попутному напрямку зліва рухався автомобіль Lexus, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , що належить ОСОБА_1 , та відбулось зіткнення вказаних транспортних засобів. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, а пасажир автомобіля - вагітна ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження, з приводу яких проходила лікування. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 10.1, 14.3 Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вказані обставини встановлені постановою про закриття кримінального провадження слідчого СВ відділу поліції №1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області від 31 жовтня 2022 року по справі №0000045, що набрала законної сили 11.11.2022 року, та відповідно до ч. 4 ст. 82 ТТПК України не підлягають доказуванню. Слідчий направив матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 до ВП №1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області, за ст. 124 КУпАП, однак з невідомих причин в судовому порядку не розглянуті вказані матеріали. Автомобіль «Lexus LX 570», реєстраційний номер НОМЕР_2 належить позивачу ОСОБА_1 . Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ 21104», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент дорожньо-транспортної події була застрахована договором обов`язкового страхування (поліс №АР/1681654) у ПрАТ «СК "АСКО ДС», де страхова сума на одного потерпілого за шкоду, завдану майну 130000,00 гривень, розмір франшизи 2600,00 гривень. Страховик ПрАТ СК «АСКО ДС» оглянув пошкоджений автомобіль позивача «Lexus LX 570», д.н.з НОМЕР_2 та звернувся до оцінювача ОСОБА_5 для встановлення вартості завданої матеріальної шкоди внаслідок ДТП, однак після цього ПрАТ СК «АСКО ДС» страхове відшкодування сплачено не було. Позивач зазначає, що досудове розслідування у кримінальному провадженні тривало досить довго, на той момент позивачка народила доньку, а також почалась війна, що завадило їй звернутись до страховика на протязі одного року із заявою про страхове відшкодування. Відповідно до висновку експерта №49 експертного автотоварознавчого дослідження від 22 жовтня 2021 року, складеного судовим експертом Дегтярем В.О., вартість відновлювальних робіт автомобіля «Lexus LX570» д.н.з НОМЕР_2 складає 561976,20 грн, ринкова вартість - 1429698,71 грн, вартість матеріальних збитків - 225544,72 грн. Страхова компанія ПрАТ СК «АСКО ДС» повинна сплатити страхове відшкодування в межах лімітів страхової відповідальності позивачу (130000,00 гривень), з врахуванням франшизи 2600 гривень. Таким чином, страховик повинен сплатити позивачу 127400,00 гривень. А винуватець ДТП ОСОБА_3 різницю між страховим відшкодуванням (з урахуванням зносу) та загальною вартістю відновлювального ремонту, тобто 561976,20 грн 127400,00 грн = 434576,20 грн. Також, позивачка оцінює моральну шкоду, спричинену їй діями відповідача ОСОБА_3 в сумі 25000,00 грн. Тому позивачка просила стягнути на свою користь з ПрАТ СК «АСКО ДС» у розмірі 127400,00 грн, а з ОСОБА_3 різницю між страховим відшкодування та вартістю відновлювального ремонту в розмірі 434576,20 грн і 25000,00 грн моральної шкоди.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 06 травня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «СК АСКО ДС» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 127400 грн, а також судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 1274,00 грн, витрат на правову допомогу в розмірі 2500,00 грн, 1/2 частини вартості автотоварознавчої експертизи в розмірі 7500,00 грн, а всього 138674,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 98144,72 грн, моральну шкоду в розмірі 3000 грн, а також судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 1011,45 грн, витрат на правову допомогу в розмірі 2500,00 грн, 1/2 частини вартості автотоварознавчої експертизи в розмірі 7500,00 грн., витрат на проведення інженерно-транспортної експертизи в розмірі 2726,22 грн, а всього 114882,39 грн. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в частині залишених без задоволення позовних вимог до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної і моральної шкоди та в частині розподілу судових витрат (а.с. 85-87 т.2).

Також із апеляційною скаргою звернулось ПрАТ «СК АСКО ДС», в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування рішення місцевого суду в частині задоволених до нього позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 127400 грн, з ухваленням у цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог до страхової компанії у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для залишення без задоволення апеляційної скарги ПрАТ «СК АСКО ДС» та часткового задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , часткового скасування оскаржуваного рішення з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 13 вересня 2021 року відповідач ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2110», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автошляху «Олександрівка-Покровськ-Костянтинопіль», не переконавшись в безпеці здійснив поворот на ґрунтову дорогу вліво в той момент, коли у попутному напрямку зліва рухався автомобіль Lexus, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , що належить ОСОБА_1 , та відбулось зіткнення вказаних транспортних засобів (а.с. 13-14 т.1).

Внаслідок вказаної вище ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, а пасажир автомобіля - ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження.

Постановою слідчого СВ відділу поліції №1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області від 31 жовтня 2022 року про закриття кримінального провадження, кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000045 від 01.10.2021, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - закрито, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с. 13-14, 157 т.1).

Відповідно до листа відділу поліції №1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області від 03.05.2024, відносно ОСОБА_3 адміністративний протокол за ст. 124 КУпАП працівниками ВП №1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області не складався (а.с. 156 т.1).

Відповідно до висновку експерта Донецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/105-24/4169-ІТ від 17.06.2024 року встановлено, зокрема, що з технічної точки зору, у розглянутій дорожній ситуації, водій автомобіля марки ВАЗ 21104 (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_3 , виконуючи вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість запобігти наступу даної дорожньо-транспортній пригоді;

з технічної точки зору, в даній дорожній обстановці та при заданих вихідних даних, водій автомобіля «Lexus LX 570» (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_4 не мав технічної можливості запобігти наступу події своєчасним гальмуванням з зупинкою транспортного засобу до місця зіткнення вказаних ТЗ, тобто шляхом виконання вимоги. 12.3 Правил дорожнього руху;

оскільки, в умовах розглянутої дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля марки ВАЗ 21104 (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_3 , змінив напрямок руху автомобіля ліворуч на прилеглу територію, не впевнившись при цьому у безпеці маневрування для себе та інших учасників руху, що в свою чергу привело до виникнення аварійної ситуації та її переростання в ДТП - зіткненню з автомобілем «Lexus LX 570» (номерний знак НОМЕР_2 ), який у цей час виконував його обгін, то з технічної точки зору, в даній дорожній ситуації, дії водія автомобіля марки ВАЗ 21104 (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_3 , не відповідали вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України і знаходилися у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, оскільки він, виконуючи вимоги вищезгаданого пункту Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість запобігти наступ даної ДТП (а.с. 235-239 т.1).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 , як володільця наземного транспортного засобу «ВАЗ 2110», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування в ПрАТ «СК АСКО ДС», згідно полісу ОСЦПВ серії АР №1681654 від 05.07.2021 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну 130000,00 грн, франшиза - 2500,00 грн (а.с. 50 т.1).

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 20.10.2020, власником автомобіля «Lexus LX 570», номерний знак НОМЕР_2 , є позивачка (а.с. 43 т.1).

20.09.2021 року ОСОБА_4 подав до ПрАТ СК АСКО ДС повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку (ДТП) (а.с. 42 т.1).

Відповідно до висновку судового експерта Дегтяр О.І. №49, складеного 22 жовтня 2021 року за результатами проведення автотоварознавчого дослідження за замовленням ОСОБА_1 , вартість матеріальних збитків (з технічної точки зору), заподіяної власнику автомобіля Lexus д.н.з НОМЕР_2 , на момент проведення дослідження становить 225544,72 грн; вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 561976,20 грн; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу - 225544,72 грн; ринкова вартість транспортного засобу без урахування аварійних пошкоджень, на момент отримання ушкоджень - 1429698,71 грн (а.с. 22-46 т.1).

Позивачка 26.03.2024 року подала заяву про виплату страхового відшкодування від 25.03.2024 до ПрАТ СК АСКО ДС в конверті з штрихкодовим ідентифікатором 170, яка доставлена адресату 09.04.2024 (а.с. 18 т.1).

Листом ПрАТ СК АСКО ДС №340 від 11.06.2024, останнє повідомило позивачці, що воно повернеться до розгляду заяви про страхове відшкодування від 25.03.2024 після дати, коли ПрАТ СК АСКО ДС стане відомо про набрання рішенням у даній справі законної сили (а.с. 26-27 т.2).

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно положень ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1194 ЦК України урегульовано питання відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (пункт 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), пункт 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №752/16797/14-ц (провадження №14-80цс19)).

За ст. ст. 3, 6, п. 22.1 ст. 22, ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року №1961-IV (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин)передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Таким чином Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальників - заподіювача шкоди; страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого; у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи; у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством; страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Згідно ст. 36.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року №1961-IV (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин), страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна.

Страховик, керуючись нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року №1961-IV (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин), приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування, про що зазначено у пункті 36.1 статті 36 цього Закону.

Згідно із пунктом 1 статті 35.1. Закону №1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно з підпунктом 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону №1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 червня 2019 року у справі №65/4621/16-к, провадження №13-24кс19, зазначила, що у системному зв`язку зі статтею 36 положення підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону №1961-IV щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права. Крім цього, у підпункті 37.1.3 пункту 37.1. статті 37 Закону №1961-IV передбачено іншу підставу для відмови у відшкодуванні - невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на його отримання, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Отже, у зазначеній нормі втілено загальний принцип недопустимості формального підходу до вирішення питання про здійснення або нездійснення компенсації і надання пріоритету зовнішній формі юридично значущих дій або бездіяльності над їх змістом і наслідками. Адже підставою для відмови у відшкодуванні визнаються не будь-які порушення регламентованої цим законом процедури, а лише ті, що призвели до неможливості встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для здійснення виплат і визначення їх розміру.

У постанові Великої Палати Верховного Суд від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17, провадження №14-95цс20, зазначено, що Закон №1961-IV з огляду на принцип добросовісності визначає, що якщо потерпілий недобросовісно реалізовує право на отримання відшкодування завданої йому під час експлуатації наземного транспортного засобу шкоди, не виконує покладені на нього Законом №1961-IV обов`язки, він має нести тягар негативних наслідків власної поведінки. Аналізуючи вказані норми законодавства, суд дійшов висновку, що законодавство у страхових правовідносинах передбачає здійснення прав та обов`язків з дотриманням принципу добросовісності всіма учасниками цих правовідносин і не дотримання цього принципу може мати наслідком відмову в захисті порушеного права, зокрема у праві на відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці особи взагалі, та звільняє страховика від обов`язку відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці винної особи та потерпілого. Разом з тим у порушення принципу пропорційності законом не встановлено механізму захисту права осіб (поновлення права), які добросовісно виконують покладені на них обов`язки, якщо шкода не відшкодована не з їхньої вини. Тому тлумачення права щодо відшкодування шкоди за наслідками страхового випадку за Законом №1961-IV, має здійснюватися з огляду на добросовісне виконання зобов`язань та поведінки всіх учасників (добросовісна чи недобросовісна поведінка/дії) та пропорційність інтересів усіх учасників цих правовідносин.

Судом установлено, що 20.09.2021 року ОСОБА_4 (водій автомобіля «Lexus LX 570») подав до ПрАТ СК АСКО ДС повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку (ДТП) (а.с. 42 т.1).

На замовлення ПрАТ СК АСКО ДС суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6 було оглянуто 24.09.2021 року автомобіль «Lexus LX 570» та складено відповідний звіт №886/10 від 21.10.2021 за фактом визначення вартості матеріального збитку цього транспортного засобу, що становить 221580,26 грн (а.с. 52-61).

Також, позивачка у жовтні 2021 року звернулась до судового експерта Дегтяр О.І. із замовленням на проведення автотоварознавчого дослідження, у зв`язку з чим було складено відповідний висновок №49 від 22 жовтня 2021 року (а.с. 22-46 т.1).

За фактом вказаної вище ДТП у ЄРДР було зареєстроване кримінальне провадження за №0000045 від 01.10.2021, яке було закрите 31 жовтня 2022 року відповідною постановою слідчого (а.с. 13-14, 157 т.1).

Місце проживання позивачки зареєстроване на окупованій території за адресою по АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки № від 24.04.2021 (а.с. 16 т.1).

Після ДТП, що мала місце 13 вересня 2021 року, у ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дитина, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого Покровським відділом ДРАЦС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) 08.12.2021 (а.с. 62 т.1).

Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в зв`язку з військовою агресією рф проти України, в Україні було введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, з подальшими його продовженнями, який триває і наразі.

Крім того, 28.02.2022 року Торгово-промислова палата України своїм листом №2024/02.0-7.1 засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами.

Розпорядженням КМУ від 02.08.2022 №679-р «Про проведення обов`язкової евакуації населення Донецької області» було оголошено провести обов`язкову евакуацію населення Донецької області у безпечні райони Вінницької, Волинської, Житомирської, Закарпатської, Івано-Франківської, Кіровоградської, Львівської, Полтавської, Рівненської, Тернопільської, Хмельницької, Черкаської та Чернівецької областей.

Таким чином, враховуючи тривалість кримінального провадження №0000045, яке було закрите 31 жовтня 2022 року, у зв`язку з широкомасштабним вторгненням та збройною агресією рф проти України, що триває з 24.02.2022 до теперішнього часу, беручи до уваги народження у позивачки дитини через два місяці після ДТП; враховуючи також повідомлення ПрАТ СК АСКО ДС про факт ДТП, огляд на замовлення страховика автомобіля «Lexus LX 570», номерний знак НОМЕР_2 , та складання відповідного звіту, - колегія дійшла висновку про добросовісне виконання позивачкою покладених на неї обов`язків, здійснення розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, що також дозволило ПрАТ СК АСКО ДС у повній мірі встановити факт ДТП, причини та обставини її настання, а також розмір заподіяної шкоди.

У зв`язку з викладеним вище, колегія не вбачає підстав для застосування підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону №1961-IV.

Згідно ч. 4 постанови №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки від 01.03.2013 року відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушені кримінальної справи, закриття кримінального провадження не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК України.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши розмір завданих позивачці матеріальних збитків внаслідок пошкодження належного їй транспортного засобу в сумі 225544,72 грн; встановивши вину у вказаній вище ДТП відповідача ОСОБА_3 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ «СК АСКО ДС» згідно полісу АР №1681654 від 05.07.2021 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну 130000,00 грн та франшизою в сумі 2500,00 грн, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ПрАТ «СК АСКО ДС» на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 127400 грн у межах ліміту відповідальності страховика.

Доводи апеляційної скарги ПрАТ «СК АСКО ДС» щодо передчасності подання позову, у зв`язку з відсутністю відмови страховика у виплаті страхового відшкодування є безпідставними. Адже відсутність відмови страховика сама по собі не позбавляє позивачку права на звернення до суду, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Крім того, листом №340 від 11.06.2024 ПрАТ СК АСКО ДС повідомило позивачці, що ПрАТ повернеться до розгляду заяви про страхове відшкодування від 25.03.2024 після дати, коли ПрАТ СК АСКО ДС стане відомо про набрання рішенням у даній справі законної сили (а.с. 26-27 т.2).

Зупинення виплати страхового відшкодування до набрання рішенням у даній справі законної сили також не може бути підставою для відмови у захисті відповідного права позивачки в судовому порядку.

Відповідно до висновку судового експерта Дегтяр О.І. №49, складеного 22 жовтня 2021 року за результатами проведення автотоварознавчого дослідження за замовленням ОСОБА_1 , вартість матеріальних збитків (з технічної точки зору), заподіяної власнику автомобіля Lexus д.н.з НОМЕР_2 , на момент проведення дослідження становить 225544,72 грн; вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 561976,20 грн; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу - 225544,72 грн; ринкова вартість транспортного засобу без урахування аварійних пошкоджень, на момент отримання ушкоджень - 1429698,71 грн (а.с. 22-46 т.1).

Встановивши, що розмір завданої шкоди (225544,72 грн) перевищує ліміт відповідальності страховика (130000,00 грн), колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у вигляді різниці між розміром завданої шкоди та страховим відшкодуванням, що становить 98144,72 грн (225544,72 грн - 130000,00 грн).

Щодо доводів апеляційної скарги позивачки на необхідність стягнення з винуватця ДТП різниці між вартістю відновлювального ремонту автомобіля без урахування коефіцієнта фізичного зносу та страховим відшкодуванням (561976,20 грн - 127400,00 грн) в сумі 434572,20 грн, колегія зазначає наступне.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року №1961-IV (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092).

Згідно ч. 4 постанови №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки від 01.03.2013 року, при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Суду не надано належних та допустимих доказів проведення відновлювальних робіт (ремонту) належного їй автомобіля Lexus д.н.з НОМЕР_2 , після ДТП, що мало місце 13.09.2021, використання під час ремонту нових деталей (вузлів, комплектуючих частин), а також залишкової вартості пошкоджених деталей (вузлів, комплектуючих частин), які були замінені (демонтовані) під час ремонту; клопотання про витребування відповідних доказів судом - не заявлено, що підтверджується матеріалами справи, протоколом судового засідання апеляційного суду.

Отже, підстави для стягнення з винуватця ДТП ( ОСОБА_3 ) різниці між вартістю відновлювального ремонту автомобіля без урахування коефіцієнта фізичного зносу та страховим відшкодуванням (561976,20 грн - 127400,00 грн) в сумі 434572,20 грн - відсутні, у зв`язку з недоведеністю.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власної ініціативи чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

Як установлено судом, позивачка безсумнівно зазнала душевних страждань, зумовлених діями відповідача ОСОБА_3 , що призвели до пошкодження її майна та необхідністю, у зв`язку з цим, докладати зусилля для відновлення попередніх життєвих умов через неможливість користуватися автомобілем та необхідністю проведення його ремонту. Крім того, судом врахововано стан вагітності позивачки на момент ДТП та її фізичні і моральні страждання через ризик ушкодження здоров`я майбутньої дитини та отримання тілесних ушкоджень безпосередньо позивачкою.

Разом з тим, відповідно до статті 26-1 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Отже, страхова компанія має обов`язок відшкодувати позивачці моральну шкоду у розмірі 5% від суми страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров`ю, яке підлягає сплаті страховою компанією на користь позивача.

Однак, згідно уточненої позовної заяви, позовна вимога до страхової компанії про стягнення саме моральної шкоди не заявлена, тому з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 3000,0 грн, у зв`язку з пошкодженням автомобіля, необхідністю, у зв`язку з цим, докладати зусилля для відновлення попередніх життєвих умов через неможливість користуватися автомобілем та необхідністю проведення ремонту транспортного засобу. Рішення місцевого суду в цій частині підлягає залишенню без змін, оскільки не може бути скасоване законне і справедливе судове рішення з одних лише формальних міркувань.

За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, на відповідача ПрАТ СК АСКО ДС покладаються судові витрати позивачки у вигляді сплаченого судового збору за подання позовної заяви (5869,76 грн), витрат на складання висновків експертів (15000,00 грн + 2726,22 грн) та витрат на професійну правничу допомогу (14000,00 грн), пропорційно задоволеним позовним вимогам (37595,98 грн х 21,70%) в сумі 8158,33 грн (а.с. 11, 15а, 72а, 240 т.1).

На відповідача ОСОБА_3 покладаються судові витрати позивачки у вигляді сплаченого судового збору за подання позовної заяви (5869,76 грн), витрат на складання висновків експертів (15000,00 грн + 2726,22 грн) та витрат на професійну правничу допомогу (14000,00 грн), пропорційно задоволеним позовним вимогам (37595,98 грн х 17,23%) в сумі 6477,79 грн (а.с. 11, 15а, 72а, 240 т.1).

Таким чином, колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення на користь ОСОБА_1 судових витрат з ПрАТ «СК АСКО ДС» у розмірі 8158,33 грн, а з ОСОБА_3 у розмірі 6477,79 грн.

На викладене вище місцевий суд уваги не зверну, не розподілив судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам до кожного з відповідачів, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині розподілу судових витрат з ухваленням у цій частині нового судового рішення.

Оскільки рішення місцевого суду по суті позовних вимог в оскаржуваних кожним з апелянтів частинах залишене без змін, судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційних скарг ПрАТ «СК АСКО ДС» та ОСОБА_1 покладаються на кожного з них.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга ПрАТ «СК АСКО ДС» задоволенню не підлягає, апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню в частині розподілу судових витрат з ухваленням у цій частині нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «СК АСКО ДС» залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 06 травня 2025 року в частині розподілу судових витрат скасувати та у скасованій частині ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «СК АСКО ДС» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) судові витрати у розмірі 8158 (вісім тисяч сто п`ятдесят вісім) грн 33 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) судові витрати у розмірі 6477 (шість тисяч чотириста сорок сім) грн 79 коп.

В іншій частині рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 06 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 30 вересня 2025 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова