Справа № 343/114/25
Провадження № 22-ц/4808/1096/25
Головуючий у 1 інстанції Андрусів І. М.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Девляшевського В.А.,

секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пузін Денис Миколайович, на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Андрусівим І.М. 24 березня 2025 року в м. Долина Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2025 року представником ТОВ «Бізнес позика» Памірським М.А., поданий позов до ОСОБА_1 , обґрунтовуючи який посилається на те, що 15 червня 2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 482285-КС-008 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями. Цей договір підписано у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», шляхом використання ОСОБА_1 одноразового ідентифікатора UA-6431, який був направлений йому на номер його мобільного телефону.

Позивачем ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за цим договором виконано та надано ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 55 000 грн. шляхом їх перерахування на банківську карту позичальника № НОМЕР_1 , яка вказана ним при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті.

ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконував. Лише частково, у розмірі 15 000 грн., погасив заборгованість за кредитним договором, а тому, станом 14 січня 2025 року, у нього утворилася заборгованість в розмірі 153 891,13 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 43 692,95 грн., суми прострочених платежів по процентах - 104 375,43 грн., суми прострочених платежів за комісією - 5 822,75 грн.

Позивач просив позовні вимоги ТОВ «Бізнес позика» задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором № 482285-КС-008 про надання кредиту від 15 червня 2024 року, яка становить 153 891, 13 грн. та сплачений за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 2422, 40 грн.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 24 березня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованість за договором № 482285-КС-008 про надання кредиту від 15 червня 2024 року, яка становить 153 891, 13 грн. та сплачений за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 2422, 40 грн.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

Представник ОСОБА_1 адвокат Пузін Д.М. подав апеляційну скаргу на таке рішення, у якій вказав на незаконність та необґрунтованість його через неправильне застосування судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи і невідповідності висновків суду цим обставинам.

Зазначає, що кредитний договір №482285-КС-008 від 15 червня 2024 року ОСОБА_1 не укладав, не підписував та не отримував електронного підпису для таких цілей. Вважає, що хоча ТОВ «Бізнес позика» стверджує про підписання ОСОБА_1 кредитного договору, товариством не долучено до матеріалів справи будь-яких доказів, які прямо вказують на те, що електронний ідентифікатор належить саме ОСОБА_1 .

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження реєстрації відповідача ОСОБА_1 в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання ним логіну та паролю в системі, подання заявки на отримання кредиту та ознайомлення із всіма істотними умовами кредитного договору.

Також що у матеріалах справи немає будь-яких доказів, які б підтверджували перерахування ТОВ «Бізнес позика» коштів саме ОСОБА_1 та отримання саме ним цих коштів, а також відсутні будь-які підтвердження отримання ним повідомлень про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором.

Відповідно до пункту 18 «Прикінцевих положень» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установилено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тому вважає, що ТОВ «Бізнес позика» і фінансова установа не мали права нараховувати у період дії воєнного стану позичальнику, який мав прострочення з виконання грошового зобов`язання за договором, прострочені платежі, як за комісією, так і за відсотками, оскільки згідно з чинним законодавством України ОСОБА_1 звільнений від відповідальності за таке прострочення.

Враховуючи вищенаведене представник ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ТОВ «Бізнес позика» відмовити у повному обсязі.

Позиція інших учасників справи

Представником ТОВ «Бізнес позика» адвокатом Покрищуком А.В. подано відзив на апеляційну скаргу, у якому з доводами апеляційної скарги він не погодився виходячи з наступного.

ТОВ «Бізнес позика» у позовній заяві доведено належними доказами факт укладення кредитного договору між товариством та ОСОБА_1 , а судом першої інстанції надано належну оцінку всім доводам товариства.

На ім`я ОСОБА_1 випущено банківську картку № НОМЕР_1 та відкритий рахунок на який поступали від ТОВ «Бізнес позика» кредитні кошти у розмірі 55 000 грн. ОСОБА_1 жодним чином не спростував зазначену інформацію у своїй апеляційній скарзі.

15 червня 2024 року ОСОБА_1 прийняв пропозицію товариства щодо укладення договору №482285-КС-008 про надання кредиту на його умовах, шляхом направлення через ІТС одноразового ідентифікатора UA-6431 (попередньо направленого позичальнику на вказаний ним у заявці номер телефону), електронного повідомлення, СМС-повідомлення.

Кредитний договір підписано ОСОБА_1 шляхом використання одноразового ідентифікатора, а не електронного цифрового підпису як стверджує представник апелянта у доводах апеляційної скарги, і без отримання пароля-ідентифікатора на власний номер мобільного телефону та без активації підписання угоди таким паролем, кредитний договір не міг би бути укладеним.

Зазначив, що ТОВ «Бізнес позика» не здійснювалося будь-яких окремих нарахувань ОСОБА_1 за невиконання ним своїх зобов`язань або після спливу строку дії кредитного договору. Тому доводи представника апелянта з приводу протилежного, вважає хибними.

З врахуванням вищезазначеного, просив залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 24 березня 2025 року - без змін.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

У судове засідання не з`явилися учасники справи. Суд виконав свій обов`язок щодо повідомлення їх про день, місце та час розгляду справи.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому колегія суддів розглянула справу у відсутності осіб, які не з`явилися у судове засідання.

Згідно із частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її обґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Фактичні обставини справи

ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Бізнес позика» з метою отримання кредиту. При здійсненні реєстрації на сайті ТОВ «Бізнес позика», в особистому кабінеті зазначив такі особисті дані: ПІП, дату народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , номер телефону: НОМЕР_3 , номер банківської картки для перерахунку коштів № НОМЕР_1 , що підтверджується анкетою клієнта, за допомогою яких його було ідентифіковано в ІТС (а.с.37).

Відповідач ознайомився з інформацією про умови кредитування у ТОВ «Бізнес позика», орієнтовну загальну вартість кредиту, виходячи з обраних умов кредитування, а також які наслідки можуть настати в разі невиконання ним своїх зобов`язань, підтвердженням чого слугує паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем електронно одноразовим ідентифікатором (а.с. 22-24).

Після перевірки статусу клієнта та ознайомлення його з умовами кредитування ТОВ «Бізнес позика» направлена ОСОБА_1 пропозиція (оферта) укласти договір про надання кредиту з використанням інформаційно - телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» на визначених у пропозиції умовах, що підтверджується власне пропозицією (офертою) укласти договір № 482285-КС-008 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 15.06.2024 року (а.с. 30-34).

Акцептувавши пропозицію ТОВ «Бізнес позика», ОСОБА_1 з використанням інформаційно - телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі уклав з вказаним товариством договір № 482285-КС-008 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 15.06.2024, відповідно до якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 55 000 гривень. Строк дії договору до 30.11.2024 року або 24 тижні. Стандартна процентна ставка за кредитом 1,5, фіксована. Знижена процентна ставка за кредитоом 1,15063192, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Процентна ставка - в день 1,16. Орієнтовна загальна вартість кредиту - 163 039,35 грн. Комісія за надання кредиту - 8 250 грн. Цей договір підписаний відповідачем 15.06.2024 о 16:50:53 год електронним підписом - одноразовим ідентифікатором UA-6431 (а.с. 25-29).

Згідно із довідкою та випискою АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 144-146), на ім`я ОСОБА_1 в банку було емітовано карту № НОМЕР_1 , на яку 15.06.2024 року зараховано 55 000 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом (а.с. 18-19), загальний розмір заборгованості станом на 14.01.2025 року становить 153 891,13 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 43 692,95 грн., заборгованість по процентах - 104 375,43 грн., комісія - 5 822,75 грн. ОСОБА_1 16 та 17.06.2024 року сплачено разом 15 000 грн., з яких: 11 307,05 грн - за кредитом, 1 265,70 грн - проценти, 2 427,25 грн - комісії.

Застосовані норми права

Згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

За змістом частини 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про, зокрема, орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо).

Відповідно до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору; якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.

Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу.

Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, встановив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

Згідно ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Згідно ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ст. ст. 3,12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Згідно ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд першої інстанції помилково не застосував Закон України «Про споживче кредитування» до цих правовідносин, не врахувавши, що його норми є спеціальними у цих правовідносинах, оскільки між сторонами укладено договір про надання споживчого кредиту, а також п. 7.3 договору передбачено, що підписуючи цей договір, споживач підтвердив, що: до укладення цього договору йому була надана інформація та документи, надання яких передбачено законодавством України, зокрема передбачену ст.9 Закону України «Про споживче кредитування», Паспорт споживчого кредиту, ч. 2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також про умови Договору і Правила, що розміщені на сайті Кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, вважає їх справедливими та погоджується неухильно дотримуватись їх та, відповідно уклав договір з вільним волевиявленням. Позичальник до моменту укладення цього Договору отримав всю необхідну інформацію про кредитного посередника Кредитодавця відповідно до ст..6 Закону України «Про споживче кредитування».

Це свідчить про те, що на правовідносини між сторонами поширюється Закон України «Про споживче кредитування» і тому нормам вказаного закону, як спеціального, у застосуванні надається перевага над загальними нормами, якими є норми ЦК України.

Судом вірно встановлено, що кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Надані позивачем докази в сукупності підтверджують факт перерахування 55 000 грн на емітовану на ім`я ОСОБА_1 ПАТ КБ «ПриватБанк» карту № НОМЕР_1 15.06.2024 року.

Цю обставину відповідачем не спростовано.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі з подібними правовідносинами № 204/224/21 (провадження №61-4202сво22) зроблено висновок про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів існування переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

При цьому в кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позичальнику та за які банк встановив щомісячну комісію за обслуговування кредиту.

Таким чином, умова договору про сплату комісії є нікчемною.

Умовами укладеного між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 договору про надання споживчого кредиту передбачено надання позичальнику кредиту в сумі 75 000,00 грн строком на 169 днів (24 тижні), зі сплатою процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою 1,5 % в день, зниженою процентною ставкою 1,15063192 % в день, а також денною процентною ставкою на рівні 1,16 . У разі, якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказано у п.п. 3.2.4 і 3.2.5 Договору

У разі надходження від позичальника платежу, що перевищує розмір періодичного платежу, визначеного графіком платежів, кредитодавець зараховує кошти в наступний період відповідно до графіку платежів (п.3.4 Договору).

У разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за Договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитодавця у такій черговості: у першу чергу прострочена сума Кредиту та прострочені проценти за користування Кредитом; у другу чергу сума кредиту та проценти за користування кредитом; у третю чергу неустойка (штрафи) та інші платежі відповідно до Договору (п.3.5 Договору).

У споживача відсутнє право продовжувати строк (термін) кредитування або строк (термін) виплати кредиту, встановлених договором, на підставі звернення до кредитодавця у паперовій або електронній формі (п.4.1.8 договору)

Визначені сторонами договору умови є обов`язковими для застосування.

Відповідач ОСОБА_1 частково виконував свої зобов`язання, сплативши позивачу 15 000 грн, що вказує на те, що він фактично прийняла обумовлені у договорі умови кредитування.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується із розміром та визначеною позивачем кінцевою датою нарахування процентів.

Так, закінчення строку дії кредитного договору 30 листопада 2024 року (169 днів з дати укладення 15.06.2024 року).

Відтак, проценти слід нараховувати за період з 15 червня 2024 року до 30 листопада 2024 року.

Стаття 8 ЗУ «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року.

Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року.

Згідно з частиною п`ятою статті 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Пункт 17 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» визначає, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

При обчисленні заборгованості за кредитним договором від 15.06.2024 року слід врахувати строк кредитування 169 днів, черговість погашення вимог кредитора, відповідно до статті 19 Закону України «Про споживче кредитування», нарахування процентів відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» за період кредитування, а після сплати частини основного боргу на залишок заборгованості.

Нарахування процентів може відбуватися тільки в межах 169 днів (з 15.06.2024 року по 30.11.2024 року). При цьому з 15.06.2024 року по 20.08.2024 року процентна ставка не може перевищувати 1,5 % на день, аз 20.08 по 30.11.2024 року 1%.

При цьому оскільки комісія нараховувалась на підставі нікчемної умови договору, то зараховану суму на комісію слід врахувати в основну суму кредиту (тіло).

Кредит наданий 15.06.2024 року, перша оплата здійснена 16.07.2024 року в розмірі 5 000 грн, яка зарахована позивачем на основну суму кредиту 1307,05 грн, проценти 1265,7 грн та комісію 2427,25 грн, а друга оплата по кредиту здійснена 17.06.2024 року, яка зарахована позивачем на основну суму в розмірі 10 000 грн. Таким чином, сплачено відповідачем за основною сумою кредиту 13734,3 грн, залишок основної суми становить 41 265,7 грн. Проценти слід розраховувати, виходячи із залишку заборгованості за увесь період кредитування за процентною ставкою на рівні 1,5 на день та 1 % відповідно: 41265,7х1,5%х67 днів (по 20.08.2024 року) = 41 472,03 грн.; 41265,7х1%х 102 дні (з 21.08 по 30.11.2024р.)=42 091,01 грн, а всього процентів 83 563,04 грн. -1265,7 (сплачені проценти) = 82 297,34 грн.

Таким чином, позов підлягав задоволенню частково та суд мав стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 123 563, 04 грн, яка складається із заборгованості за основною сумою кредиту в розмірі 41265,7 грн, та за процентами - 82 297,34 грн.

Отже, судом першої інстанції не застосовані норми матеріального права, які підлягали застосуванню, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для відмови у задоволенні позову.

Розподіл судових витрат підлягає зміні. Судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову в розмірі 2422,40 грн та сплачений відповідачем при подачі апеляційної скарги в розмірі 2906,88 грн підлягає перерахунку відповідно до пропорційності задоволених і відхилених вимог згідно статті 141 ЦПК України.

Так позов задовольняється на 80,3 %, а відхилений на 19,7%. Відповідно на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1939, 46 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пузін Денис Миколайович, задовольнити частково.

Рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 24 березня 2025 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (, 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, оф. 411) заборгованість за кредитним договором № 482285-КС-008 від 15 червня 2024 року в розмірі 123 563, 04 грн (сто двадцять три тисячі п`ятсот шістдесят три гривні чотири копійки), яка складається із заборгованості за основною сумою кредиту в розмірі 41265,7 грн, та за процентами - 82 297,34 грн. та судовий збір в розмірі 1939, 46 грн (тисяча дев`ятсот тридцять дев`ять гривень сорок шість копійок).

Суддя-доповідач І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

В.А. Девляшевський

Повний текст постанови складено 01 жовтня 2025 року