Справа № 161/7457/25
Провадження № 2/161/3030/25
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого судді Шестерніна В.Д.

за участю секретаря Мельник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення страхового відшкодування,-

встановив:

І.Короткий зміст позовних вимог

17.04.2025 ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ПАТ «НАСК «Оранта», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 04.09.2024, в м. Луцьку по вул. Лідавська, 2, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Audi Q5, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок якої транспортний засіб позивача Audi Q5 отримав механічні пошкодження.

Винним у вчиненні дтп було визнано водія транспортного засобу Chevrolet Aveo ОСОБА_3 . На момент вчинення дтп її цивільно-правова відповідальність була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта».

Висновком судового експерта №11 від 08.10.2024 був визначений матеріальний збиток, завданий позивачу як власнику транспортного засобу Audi Q5, в розмірі 180 537,38 грн.

Позивач звернулася до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 180 537,38 грн., однак відповідач виплатив їй страхове відшкодування лише частково, в сумі 118 724,23 грн.

Позивач не погоджується з розміром виплаченого їй страхового відшкодування, вважає, що має право на отримання такого в розмірі, що визначений експертом, тобто сума недоплати становить 61 813,15 грн. (180 537,38 грн. - 118 724,23 грн.).

В зв`язку з цим позивач просила суд стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 61 813,15 грн., а також покласти на нього судові витрати.

19.05.2025 позивач подав відповідь на відзив, в якій в основному повторив аргументи позовної заяви.

ІІ.Стислий виклад позиції відповідача

14.05.2025 відповідач через систему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву, який мотивував тим, що 05.09.2025 позивач, як власник транспортного засобу Audi Q5, звернулася до нього із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, що сталася 04.09.2024 за участю забезпеченого транспортного засобу Chevrolet Aveo. Згідно полісу ліміт відповідальності страховика становить 160 000 грн, розмір франшизи - 0 грн. Відповідач здійснив розрахунок розміру завданого збитку. У звіті №86-D/15/15 від 22.10.2024 оцінювачем визначено, що вартість матеріального збитку, з урахуванням зносу, завданого власнику транспортного засобу Audi Q5, складає 139 818,07 грн., а без врахування ПДВ - 118 724,23 грн. Страхове відшкодування саме в такому розмірі (без ПДВ) і було виплачене позивачу 22.11.2024.

Висновок судового експерта №11 від 08.10.2024 є недостовірним, оскільки експерт передчасно включив в перелік пошкоджених запчастин, що підлягають заміні, деталі з кодами 7798 і 9599. Несправність таких деталей можна визначити лише при діагностиці, однак докази її проведення відсутні.

В матеріалах справи відсутні документи на підтвердження проведення ремонту транспортного засобу Audi Q5, а тому врахування ПДВ при визначенні матеріального збитку є неправильним. За вирахуванням сум ПДВ із запасних частин, розмір матеріального збитку за даними висновку судового експерта становить 152 739,48 грн.

Відповідач просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

III.Процесуальні дії суду, клопотання та заяви учасників судового процесу

Ухвалою суду від 22.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 18.06.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило.

Процесуальні перешкоди для розгляду справи за відсутності учасників справи відсутні.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

ІV.Фактичні обставини справи

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу Audi Q5, реєстраційний номер НОМЕР_1 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а.с. 16).

04.09.2024, в м. Луцьку по вул. Лідавська, 2, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Audi Q5, реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі по тексту - т/з Audi Q5), під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_2 (далі по тексту - т/з Chevrolet Aveo), під керуванням ОСОБА_3 .

Винним у вчиненні дтп є водій т/з Chevrolet Aveo ОСОБА_3 , яка згідно постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.09.2024 у справі №161/16887/24 (а.с. 7) була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

На час вчинення дтп цивільно-правова відповідальність власника (володільця) транспортного засобу т/з Chevrolet Aveo була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №222298871 у ПАТ «НАСК «Оранта».

Внаслідок дтп т/з Audi Q5 отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Характер пошкоджень т/з Audi Q5 зафіксований в протоколі огляду транспортного засобу від 05.09.2024 (а.с. 77) та висновку судового експерта №11 від 08.10.2024 (а.с. 8-34).

ОСОБА_1 замовила експертизу т/з Audi Q5. Судовий експерт ОСОБА_4 визначив (висновок судового експерта №11 від 08.10.2024, а.с. 8-34), що:

- вартість відновлювального ремонту т/з Audi Q5 становить 501 357,96 грн.;

- вартість відновлювального ремонту т/з Audi Q5 (з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу) на дату оцінку (04.09.2024) становить 180 537,38 грн.;

- вартість матеріального збитку, завданого власнику т/з Audi Q5, на дату оцінку (04.09.2024) становить 180 537,38 грн.

14.11.2024 ОСОБА_1 звернулася до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про виплату страхового відшкодування, надавши висновок судового експерта про розмір матеріального збитку.

ПАТ «НАСК «Оранта» відмовило ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування в заявленому розмірі, пославшись на власний розрахунок розміру страхового відшкодування, який грунтується на даних Звіту про визначення вартості матеріального збитку №86-D/15/15 від 22.10.2024 (лист №09-02-17 від 25.11.2024, а.с. 35).

Згідно даних Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №86-D/15/15 від 22.10.2024 (а.с. 38-50):

- вартість матеріального збитку, завданого власнику т/з Audi Q5, з урахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали, становить 139 818,07 грн.;

- вартість матеріального збитку, завданого власнику т/з Audi Q5, без урахування ПДВ на запасні частини та матеріали, становить 118 724,23 грн.

22.11.2024 ПАТ «НАСК «Оранта» виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 118 724,23 грн. (платіжна інструкція №64190 від 22.11.2024, а.с. 74).

ОСОБА_1 не погодилася з розміром виплаченого їй страхового відшкодування та звернулася до суду.

V.Мотиви суду та застосоване законодавство

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (який діяв на момент вчинення дтп, далі - Закон).

Згідно з статтею 3 Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з ст. 28 Закону шкодою, заподіяною в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це, в тому числі, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками дтп, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 у справі №760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі №147/66/17).

Водночас в Законі наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дтп та захисту майнових інтересів страхувальників.

Тобто положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страховиком, у якого застрахована її відповідальність, оскільки вона переклала тягар відшкодування шкоди на страховика.

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України).

За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків.

З вини водія т/з Chevrolet Aveo ОСОБА_3 сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої була заподіяна шкода власнику т/з Audi Q5 (шкода, пов`язана з пошкодженням транспортного засобу). Цивільно-правова відповідальність винної в дтп особи, як володільця транспортного засобу, була застрахована. Отже, відповідати за вимогами про відшкодування шкоди в межах страхової суми (ліміту відповідальності) повинен страховик винної особи ПАТ «НАСК «Оранта».

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Це відповідає приписам ст. 29 Закону.

Згідно висновку судового експерта №11 від 08.10.2024 вартість відновлювального ремонту (з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу) т/з Audi Q5 становить 180 537,38 грн., однак, окремі складові цієї суми (вартість запасних частин і матеріалів) включають ПДВ.

З приписів п. 36.2 ст. 36 Закону вбачається висновок про те, що вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ, а також понесення позивачем витрат зі сплати ПДВ.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22.12.2020 у справі №565/1210/19 та у постанові від 21.12.2020 у справі № 911/286/20.

Позивач не надала доказів понесення фактичних витрат на ремонт автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди (в матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження цих обставин). Відтак, суд вважає, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу (з урахуванням зносу) підлягає зменшенню на суму врахованого ПДВ (20%).

За вирахуванням сум ПДВ, вартість відновлювального ремонту т/з Audi Q5 становить 152 739,49 грн. Це ж підтвердив судовий екперт в своїх письмових поясненнях та опосередковано визнав відповідач у відзиві на позовну заяву.

З врахуванням вже сплачених грошових сум страховик повинен виплатити потерпілій в дтп особі страхове відшкодування в розмірі 34 015,26 грн. (152 739,49 грн. - 118 724,23 грн.).

Суд не приймає аргумент відповідача про некоректність висновку судового експерта через включення ним в розрахунок матеріального збитку вартості деталей, несправність яких недоведена. Суд зауважує, що аналіз пошкоджень транспортного засобу та прийняття рішення про необхідність заміни чи ремонту його складників віднесено до компетенції судового експерта Гуля В.І., який має необхідну спеціалізацію. Перелік пошкоджень т/з Audi Q5 описано в дослідницькій частині висновку за результатами його безпосереднього огляду судовим експертом. Відповідач не надав доказів, які б спростовували дослідження експерта. Відтак у суду немає підстав вважати висновки судового експерта неправильними.

Отже, позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування в розмірі 34 015,26 грн. слід задовольнити. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

VI.Судові витрати

Щодо судового збору

Враховуючи результат вирішення спору, керуючись ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам (55,03 %) в розмірі 666,52 грн.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу

Позивач заявила до стягнення 6 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, на підтвердження яких надала договір про надання правової допомоги №25/03/25-11 від 25.03.2025, акт виконаних робіт №25/03/25-11 від 02.04.2025, платіжну інструкцію від 16.04.2025, ордер на надання правничої допомоги (а.с. 51-53, 57).

Відповідач подав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, яке мотивував тим, що справа є нескладною, розмір витрат є неспівмірним та не відповідає реально наданим послугам.

Вирішуючи питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов таких висновків.

Статтею 137 ЦПК встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15 та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

У постановах від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц та від 05.07.2023 у справі №911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Враховуючи результат вирішення спору, виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, керуючись ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно задоволеним вимогам (55,03 %) в розмірі 3 301,80 грн.

Щодо витрат на оплату послуг експерта

Позивач заявив до стягнення 4 540 грн. витрат на оплату послуг експерта, на підтвердження яких надав акт виконаних робіт (наданих послуг) від 08.10.2024, платіжну інструкцію від 08.10.2024 (а.с. 55-56).

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив щодо цих витрат, оскільки саме внаслідок неправомірних дій водія забезпеченого транспортного засобу (т/з Chevrolet Aveo), як винної в дтп особи, виникла необхідність у визначенні розміру матеріальних збитків. Також відповідач в клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги зазначив, що позивач фактично не понесла витрат на оплату послуг експерта, оскільки згідно платіжного документа платником коштів є інша, аніж позивач, особа.

Вирішуючи питання про розподіл витрат на оплату послуг експерта, суд дійшов таких висновків.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК Україн до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати , пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи.

Згідно з ч.ч. 6-8 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Обставин неспівмірності витрат на оплату послуг експерта, їх невідповідності критеріям розумності та необхідності судом не встановлено.

Суд не погоджується із запереченнями відповідача. Так, розподіл витрат на проведення експертизи здійснюється судом за результатами розгляду справи, в якій відповідальним за порушення прав позивачає саме відповідач. Факт оплати послуг експерта, наданих саме в інтересах позивача, є доведеним.

Враховуючи результат вирішення спору, керуючись ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на оплату послуг експерта пропорційно задоволеним вимогам (55,03 %) в розмірі 2 498,36 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення страхового відшкодування - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 34 015,26 грн. (тридцять чотири тисячі п`ятнадцять гривень, 26 копійок).

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 666,52 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 301,80 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 витрати на оплату послуг експерта в розмірі 2 498,36 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відомості про сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», місцезнаходження: 02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д; код в .

Дата складення повного рішення суду - 25.09.2025.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Д. Шестернін