Справа № 2-1722/11
Провадження № 4-с/357/42/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

при секретарі Кардаш О. Р.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 у місті Біла Церква Київської області скаргу заявника (боржника) ОСОБА_1 , особа, дії якої оскаржуються: державний виконавець Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Піонтківська А. В., заінтересована особа (стягувач): ОСОБА_2 на бездіяльність органу примусового виконання рішення, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2025 року скаржник ОСОБА_1 , який діє через свого представника адвоката Турченко В.В., звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із скаргою, в якій просить: поновити строк на подання скарги на бездіяльність державного виконавця: визнати неправомірною бездіяльність ОСОБА_3 - державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття арешту з майна нерухомого майна ОСОБА_1 у ВП 32089090 від 08.06.2018 року за виконавчим листом № 2/1003/1361 від 02.03.2012 р. виданий Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 ; зобов`язати державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Піонтківську А.В. чи іншу посадову особу державної виконавчої служби усунути порушення права ОСОБА_1 та припинити обтяження, накладене на все нерухоме майно в вигляді арешту нерухомого майна, належне ОСОБА_1 постановою міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції по ВП 32089090 від 08.06.2018 року за виконавчим листом № 2/1003/1361 від 02.03.2012 р. виданий Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , та вилучити записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження: 27854760( спеціальний розділ) зареєстрований 11.09.2018 р.).

Скарга мотивована тим, що на примусовому виконанні у Білоцерківському ДВС перебувають відкриті виконавчі провадження, а саме : - 32089090 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; - 74293157 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 27.09.2023 року і до повноліття; - НОМЕР_1 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 на утримання дитини ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.06.2024 року і до досягнення дитиною повноліття; - НОМЕР_2 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліментів на її особисте утримання у розмірі 1/6 частини від заробітку починаючи з 13.06.2024 року і до досягнення сином ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 повноліття. В рамках виконавчого провадження № 32089090 на все нерухоме майно ОСОБА_1 11.09.2018 року державним виконавцем Білоцерківської ДВС Гулик А.А. накладено арешт, у зв`язку з наявністю у останнього заборгованості по сплаті аліментів, згідно постанови про арешт майна боржника №ВП 32089090, виданої 08.06.2018 року. Станом на 01.08.2025 року ОСОБА_1 погашено всю існуючу заборгованість по сплаті аліментів, у виконавчих провадженнях №№ 32089090, 74293157, 76437627,76427502, що підтверджується відповідними розрахунками №№184727, 184623, 184748, 184686, від 01.08.2025 року. ОСОБА_1 10.06.2025 звернувся до Білоцерківської ДВС із заявою про зняття арешту з його нерухомого майна, у зв`язку із тим, що в повному обсязі погасив існуючу заборгованість зі сплати аліментів у всіх відритих виконавчих провадженнях. 01.07.2025 ОСОБА_1 отримав відповідь на подану ним 10.06.2025 року заяву, ( № 14641 від 01.07.2025 року), в якій повідомлено що заборгованість зі сплати аліментів у ОСОБА_1 станом на 01.07.2025 року відсутня, проте жодної інформації щодо зняття арешту ( ні про задоволення поданої заяви ні про відмову в її задоволенні) відповідь на заяву ОСОБА_1 не містить. 07.08.2025 представником ОСОБА_1 подано адвокатський запит про доцільність зняття арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 . Згідно відповіді на адвокатський запит від 11.08.2025 року № 184989, - заборгованість у ОСОБА_1 станом на 01.08.2025 року відсутня, проте судовий виконавець відмовляючи у знятті арешту на нерухоме майно ОСОБА_1 рекомендує звернутися для цього до суду, хоча і вказує у відповіді на адвокатський запит про те, що однією з підстав зняття арешту з майна боржника є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника. Таким чином державний виконавець Піонтківська А.В. повинна була і могла зняти арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 накладений в рамках виконавчого провадження №32089090. Однак виконавець не виконав належним чином своїх обов`язків, передбачених ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження».

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 22 серпня 2025 року прийняв до розгляду скаргу, призначив судовий розгляд скарги на 25 вересня 2025 року о 12:00 год.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, представників не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Судом 25.09.2025 р. за вх.№54919 отримано заяву, в якій представника скаржника адвокат Турченко В.В. просила розгляд справи проводити у відсутності скаржника та представника, скаргу підтримує та просить її задовольнити.

Заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_2 направила до суду заяву, яка була зареєстрована канцелярією суду 25.09.2025 р. за вх..№54918, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, не заперечує проти задоволення скарги.

Судом 22.09.2025 р. за вх..№54103 отримано заяву, в якій державний виконавець Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Піонтківська А. В просила розгляд справи проводити без участі представника відділу.

Відповідно до ч. 1 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у двадцятиденний строк з дня прийняття її до розгляду у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду цей строк може бути продовжений не більше ніж на двадцять днів за вмотивованим клопотанням однієї зі сторін або з ініціативи суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи, що сторони належно повідомлені про час та місце розгляду справи, враховуючи строк розгляду справи, суд вважає за можливе розглядати скаргу у відсутності сторін за наявними матеріалами справи.

В зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно з ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, суд дійшов висновку що скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Білоцерківському відділі державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувають відкриті виконавчі провадження: - № 32089090 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.12.2011 року і до повноліття дитини; - № НОМЕР_3 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.09.2023 року народження і до повноліття дитини; - № НОМЕР_1 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання дитини ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 13.06.2024 року і до досягнення дитиною повноліття; - № НОМЕР_2 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліменти на аліменти на її особисте утримання в розмірі 1/6 частини заробітку, починаючи з 13.06.2024 року народження і до досягнення сином ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 трьох річного віку.

Згідно довідки-розрахунку державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Піонтківської А.В. заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.08.2025 року відсутня.

В рамках виконавчого провадження № 32089090 на все нерухоме майно ОСОБА_1 11.09.2018 року державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Гулик А.А. накладено арешт, у зв`язку з наявністю у ОСОБА_9 заборгованості по сплаті аліментів, згідно постанови про арешт майна боржника №ВП 32089090, виданої 08.06.2018 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.07.2025 р. за №434070786.

07.08.2025 представником ОСОБА_1 адвокатом Турченко В.В. було подано адвокатський запит про доцільність зняття арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 .

З відповіді на адвокатський запит від 11.08.2025 за № 184989, наданої державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Піонтківською А. В . вбачається, що заборгованість у ОСОБА_1 станом на 01.08.2025 року відсутня, проте судовий виконавець відмовляючи у знятті арешту на нерухоме майно ОСОБА_1 рекомендує звернутися для цього до суду, хоча і вказує у відповіді на адвокатський запит про те, що однією з підстав зняття арешту з майна боржника є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

На день розгляду справи заборгованість по аліментам відсутня.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Судовий контроль за виконанням судових рішень врегульовано законодавцем у розділі VII ЦПК України.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до норм ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, порядок захисту прав стягувача, боржника та інших осіб у виконавчому провадженні передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За змістом ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону, підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.7 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень,затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити, як, зокрема, мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову.

Постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 від 08.06.2018, згідно якої накладено арешт на все майно боржника, державним виконавцем винесено для забезпечення реального виконання рішення.

При цьому, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що станом на 01.08.2025 року заборгованість зі сплати аліментів у боржника ОСОБА_1 відсутня. Вказане також підтверджується представником виконавчої служби у відповіді на адвокатський запит.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом

Згідно ч. 5 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» боржник, зокрема, зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

У відповідності до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно ч. 2 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Положеннями ч. 2 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено», що за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

У разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця (ч. 6 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження».

За приписами ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» засадами виконавчого провадження є верховенство права; обов`язковість виконання рішень; законність; диспозитивність; справедливість; неупередженість та об`єктивність; гласність та відкритість виконавчого провадження; розумність строків виконавчого провадження; співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до положень ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно положень ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

До обов`язку державного виконавця належить здійснення заходів примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що арешт на майно ОСОБА_1 , накладений постановою держвиконавця від 08.06.2018, існує, він не скасований, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (номер інформаційної довідки 434070786 від 03.07.2025); заборгованість по сплаті аліментів відсутня.

Подальше існування арешту нерухомого майна скаржника ОСОБА_1 порушує його право власника майна на мирне володіння та розпорядження своїм майном, є неправомірним втручанням держави в право приватної власності боржника.

Всупереч вищенаведених обставин діючого законодавства, відсутності заборгованості зі сплати аліментів, уповноваженими особами відділу державної виконавчої служби допущено протиправну бездіяльність.

Неправомірна бездіяльність полягає у безпідставному та протиправному невчиненні дій (невинесенні постанови) зі зняття арешту зі всього майна, що належить боржнику ОСОБА_1 .

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін. Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За таких обставин, скарга ОСОБА_1 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 447-452 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу заявника (боржника) ОСОБА_1 , особа, дії якої оскаржуються: державний виконавець Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Піонтківська А. В., заінтересована особа (стягувач): ОСОБА_2 на бездіяльність органу примусового виконання рішення, - задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність посадових осіб Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 , що накладений постановою про арешт майна боржника від 08.06.2018 р. у виконавчому проваджені №32089090.

Зобов`язати Білоцерківський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) припинити обтяження, накладене на все нерухоме майно в вигляді арешту нерухомого майна, належне ОСОБА_1 постановою міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції по ВП 32089090 від 08.06.2018 року за виконавчим листом № 2/1003/1361 від 02.03.2012 р. та вилучити записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження: 27854760 (спеціальний розділ) зареєстрований 11.09.2018 р.).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Б. І. Кошель