провадження № 2/294/273/25
справа № 294/1788/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м. Чуднів

Чуднівський районний суд Житомирської області у складі судді Білери І.В., за участі секретаря судового засідання Івашкевич В.П.,

розглянувши у порядок спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить суд стягнути на його користь заборгованість за кредитним договором №002/13366082-СК_SB від 23.12.2021 в розмірі 45 762,48 грн, з яких 29000 грн загальна заборгованість по тілу кредиту, 16 762, 48 грн загальна заборгованість за відсотками; та за кредитним договором №101231797 в розмірі 8 016 грн, з яких 8000 грн сума основного боргу, 16 грн сума боргу за відсотками.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.12.2021 між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та відповідачем укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/13366082-СК_SB, підписанням якого останній акцептував публічну пропозицію АТ «Таскомбанк», розміщену на веб-сайті банку: www.tascombank.com.ua та приєднався до умов договору, згідно умов якого строк кредитного ліміту становить 365 днів з моменту повідомлення банком про факт встановлення кредитного ліміту.

28.02.2024 між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ЄАПБ») укладено договір факторингу №НІ/11/15-Ф від 28.02.2024, відповідно до умов якого АТ «Таскомбанк» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги за кредитними договорами в тому числі і за договором відповідача в сумі 45762,48 грн., з яких:

- 29000 грн. - загальна заборгованість по тілу кредиту;

- 16762,48 грн. загальна заборгованість по відсоткам;

Крім того, 03.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан») та відповідачем укладено кредитний договір №101231797, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав 8 000 грн. фінансового кредиту шляхом його перерахування за реквізитами платіжної картки.

16.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено договір факторингу №16072024, відповідно до якого кредитор ТОВ «Мілоан» передав позивачу право вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі боржників, відповідно до якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача у сумі 8016 грн, з яких 8000 грн. сума основного боргу, 16 грн сума боргу за відсотками.

Ухвалою суду від 07.02.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву.

Ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідач отримав засобами поштового зв`язку, що підтверджено зворотнім поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами.

Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 23.12.2021 відповідачем підписано заяву договір №002/13366082-СК_SB щодо приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (надалі-Публічна Пропозиція), тарифами АТ «Таскомбанк». У заяві відповідач прохав відкрити на його ім`я платіжну картку Master Card World та встановити кредитний ліміт на споживчі цілі на суму 29000 грн., зі строком користування 12 місяців, а керівник АТ «Таскомбанк» дозволив його відкриття у гривні, операції за яким можуть здійснюватись з використанням платіжних карток, про що також поставив підпис. (а.с. 8-10).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №002/13366082-СК_SB від 23.12.2021 за період з 28.02.2024 по 31.07.2024 за відповідачем утворилась загальна заборгованість на суму 45 762 грн 48 (а.с.11).

28.02.2024 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № НІ/11/15-Ф, відповідно до умов якого АТ «Таскомбанк» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні АТ «Таскомбанк» права вимоги до боржників, вказані у Реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу № НІ/11/15-Ф від 28.02.2024, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором від 28.02.2024 №002/13366082-СК_SB в сумі 45 762 грн 48 коп, з яких: 29 000, 00 грн. по тілу кредиту та 16 762.48 грн. - заборгованість за відсотками.

03.02.2022 між ТОВ «Мілоан» (далі товариство) та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №101231797 (далі кредитний договір), відповідно до п. 1.2. якого відповідач отримав 8000 грн фінансового кредиту.

Пунктом 1.3. кредитного договору передбачено, що кредит надається строком на 30 днів з 03.02.2022.

Пунктом 1.4. передбачений термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу):05.03.2022.

Пунктом 1.5.2. кредитного договору передбачено, що проценти за користування кредитом: 24.00 грн., які нараховуються за ставкою 0.01% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Відповідно до п.1.6. стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Процентна ставка фіксована п. 1.7.

На підставі Договору факторингу №16072024 від 16.07.2024, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», ТОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, до яких належить, зокрема, і кредитний договір в сумі 8016,00 гривень (а.с.26-27).

На підтверджееня факту переходу від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» позивачем надано підписаний сторонами Акт прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу від 16.07.2023 ( а.с. 928).

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу, у ОСОБА_1 ,за кредитним договором наявна заборгованість, яка становить 8016,00 гривень, що збігається з розрахунком заборгованості за кредитним договором ( а.с. 29).

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Надаючи оцінку наданим позивачем доказів на підтвердження своїх вимог, суд дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження фактичного виконання первісними кредиторами АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Мілоан» кредитних договорів, зокрема з матеріалів справи не вбачається отримання відповідачем кредитних коштів від кредитодавців. Крім того, відсутні виписки по рахунках відповідача, з яких можна було б встановити порядок здійснення ОСОБА_1 платежів з метою погашення боргу та порядок нарахування відсотків за тілом кредиту. Зазначене не дає можливості суду перевірити, чи відбувся факт перерахування в дійсності коштів позичальнику, чи користувався кредитними коштами відповідач, а також з`ясувати структуру заборгованості.

Відповідно до п. 5 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ № 254 від 18.06.2003, п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ № 75 від 04.07.2018, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо наявності заборгованості у відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд при розгляді цивільної справи №200/5647/18 в постанові від 16.09.2020.

Сам факт укладення (підписання) кредитного договору не є достатньою підставою вважати, що позичальник отримав грошові кошти (кредит) і у нього виникло зобов`язання повернути їх та сплатити проценти, оскільки зі змісту ст. 1054 ЦК України та п. 1-1 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» слідує, що кредитний договір (договір про споживчий кредит) є консенсуальним договором, на виконання якого сторони зобов`язуються вчинити певні дії, зокрема, кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором.

Факт виконання укладеного кредитного договору, зокрема обставини надання позичальнику кредитних коштів у розмірі, передбаченому кредитним договором, підлягає доказуванню.

Окрім того, у справі відсутні докази на підтвердження оплати за договорами факторингу № НІ/11/15-Ф від 28.02.2024 та №16072024 від 16.07.2024, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову ТОВ «ЄАПБ».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21) зазначено, що відповідно до глави 73 ЦК України правова природа факторингу полягає у наданні фактором (посередником) платної фінансової послуги клієнту. Зміст цієї послуги полягає у наданні (фінансуванні) фактором грошових коштів клієнту за плату. При цьому клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до боржника. Клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника в рахунок виконання свого зобов`язання з повернення отриманих коштів та здійснення оплати за надану фінансову послугу. Або клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання свого зобов`язання перед фактором, яке в майбутньому буде виконане клієнтом шляхом сплати факторові коштів, у тому числі за надану фінансову послугу.

Отже, договір факторингу має такі ознаки: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом № 2664-ІІІ умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги.

У постановах Верховного Суду від 02.11.2021 № 905/306/17, від 29.06.2021 у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 у справі № 334/6972/17, від 27.09.2021 у справі № 5026/886/2012 викладено висновки, що належним доказом, який засвідчує факт набуття права вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Крім того, у постанові № 905/306/17 від 02.11.2021 Верховний Суд виснував, що чинне законодавство не містить положень про те, що право вимоги до нового кредитора переходить з моменту оплати новим кредитором на користь первісного кредитора заборгованості та інших платежів відповідно до договору відступлення права вимоги. Така вимога визначена законом лише щодо договору факторингу (ст. 1077 ЦК) чи може встановлюватися сторонами в укладених ними договорах.

В постанові від 18.10.2023 у справі № 905/306/17 Верховним Судом зазначено, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012 тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, серед іншого, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що тягар доказування покладається на обидві сторони спору. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

На переконання суду, розрахунок заборгованості, виконаний представником ТОВ «ФК «ЄАПБ», за відсутності жодного іншого доказу виконання кредитного договору, не задовольняє стандарту «переваги більш вагомих доказів» щодо доказування обставини отримання відповідачем у первісних кредиторів кредиту на підставі кредитних договорів, оскільки не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані позивачем у позовній заяві.

Зважаючи на викладене, оскільки обставини виникнення у ТОВ «ЄАПБ» права грошових вимог до ОСОБА_1 за кредитними договорами №002/13366082-СК_SB від 23.12.2021 та № 101231797 від 03.02.2022 не знайшли свого підтвердження у цій справі, оскільки позивачем не доведено наявність у відповідача заборгованості та розмір такої заборгованості, а також враховуючи недоведення позивачем переходу права вимоги за зазначеними договорами від первісного кредитора, суд дійшов переконання, що у позові слід відмовити.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, то судові витрати по справі підлягають віднесенню на сторону позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 530, 549, 551, 611, 628, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 280, 281ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за за кредитними договорами в сумі 53 778,48 грн- відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Ірина БІЛЕРА