Справа №295/508/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючої судді Стрілецької О.В.

за участі секретаря судового засідання Простибоженко Ю.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Кадлубовської Л.А.

представника третьої особи Кур`яти В.Ц.

розглянувши y відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання за минулий час - за останні три роки та в подальшому стягувати з відповідачки аліменти на свою користь до досягнення ним повноліття в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Обгрунтовуючи позов вказав, що відповідач є його матір`ю, яка протягом десяти років ухилялась від його утримання, участі у його вихованні не бере. Позивач зауважив, що проживає разом з бабусею ОСОБА_3 , яка піклується про нього, займається вихованням та утриманням.

ОСОБА_1 зазначив, що він є особою з інвалідністю з дитинства, отримує пенсію, проте не має змоги нею користуватись, оскільки банківську карту забрала відповідачка та користується грошовими коштами.

В добровільному порядку відповідач матеріальну допомогу на його утримання не надає, а тому він вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

ІІ. Процедура і позиція сторін

Відповідно до ухвали суду від 27.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судових засіданнях ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. Додатково пояснив, що з 2016 року він фактично проживає разом з бабусею по материнській лінії - ОСОБА_3 . Бабуся підклується про нього, займається його вихованням та утриманням. ОСОБА_2 самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, не надає матеріальну допомогу на його утримання, протягом тривалого часу користувалась його пенсійними виплатами, які витрачала на власні потреби. Був період, коли він взагалі не знав, де проживає мама, на цей час вони спілкуються з періодичністю один раз на місяць шляхом смс-повідомлень в месенджерах.

Опитана в судових засіданнях ОСОБА_3 , яка є бабусею позивача, фактичним його законним представником, пояснювала, що її донька ОСОБА_2 є матір`ю трьох дітей, одна з яких вже є повнолітньою. Донька веде аморальний спосіб життя, часто змінює співмешканців, утриманням та розвитком дітей не займається.

ОСОБА_3 зазначила, що ОСОБА_4 є дитиною з інвалідністю з дитинства, ОСОБА_2 віддала його в інтернат, не цікавилась його життям, вона забрала онука проживати до себе після другого класу, наразі він відвідує звичайний ліцей міста Житомира. Додатково зауважила, що її донька протягом тривалого часу ніде не працювала, лише після звернення з позовом про позбавлення її батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей працевлаштувалась. За її позовом відповідачка позбавлена батьківських прав стосовно сина ОСОБА_1 . Також вказала, що відомості про батька ОСОБА_4 відсутні, в певний період часу він відбував покарання в місцях позбавлення волі, місце його знаходження на цей час нікому невідоме.

Представник позивача - адвокат Кадлубовська Л.А. в судовому засіданні 24.09.2025 позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Надала розрахунок заборгованості по аліментах, які підлягають стягнення з відповідачки за період 2022-2024 років в загальному розмірі 52304,50 грн. Додатково пояснила, що згідно з рішенням суду від 12.06.2025, яке набрало законної сили, відповідачка позбавлена батьківських прав відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_5 , питання про стягнення аліментів під час позбавлення батьківських прав не вирішувалось. ОСОБА_2 зобов`язана утримувати свого неповнолітнього сина, який є особою з інвалідністю та має особливі потреби. Адвокат вказала, що відсутній будь-який виконавчий документ про стягнення з відповідачки аліментів, оскільки бабуся ОСОБА_4 не зверталась до суду з такими вимогами, самостійно його утримувала.

Відповідач в судовому засіданні 03.03.2025 клопотала про відкладення судового засідання, просила надати їй можливість ознайомитись з позовною заявою та матеріалами, долученими до неї. Загалом проти позову не заперечувала, просила врахувати, що на її утриманні, окрім ОСОБА_4 , знаходяться ще двоє дітей.

В судове засідання 05.05.2025 відповідачка направила заяву про відкладення судового розгляду у зв`язку з хворобою (а.с. 32), документи на підтвердження викладеного до заяви не долучила.

В подальшому в судові засідання 26.06.2025 та 24.09.20255 відповідач не з`явилась, судові повістки направлялись на адресу її проживання, яка була нею особисто повідомлена суду в судовому засіданні 03.03.2025, однак поштові відправлення повернулись на адресу суду не врученими, з відміткою "Адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 38-39, 44-45), а відтак на підставі п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається такою, що про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не направила.

Представник третьої особи ОСОБА_6 в судовому засіданні 24.09.2025 в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітнього позивача в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно підтримав, просив задоволити; в частині стягнення аліментів за минулий час покладався на розсуд суду.

На підставі ч. 6 ст. 259 ЦПК України складення повного тексту судового рішення відкладено до 5 днів.

ІІІ. Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_1 , його батьками записані ОСОБА_7 та ОСОБА_2 (а.с. 7, 9).

ОСОБА_1 має статус дитини з інвалідністю до 18 років, що підтверджується змістом копії посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с. 10).

Позивач фактично проживає разом з бабусею ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 (а.с.11).

Відповідно до рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 12.06.2025 ОСОБА_2 за позовом матері - ОСОБА_3 позбавлена батьківських прав стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_5 ; в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав стосовно доньки ОСОБА_8 відмовлено (а.с. 52-54).

ІV. Законодавство, яке підлягає застосуванню, оцінка та мотиви суду

Щодо вимоги про стягнення аліментів

Статтею 27 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано Постановою ВР № 789 ХІІ від 27.02.91 року (далі - Конвенція), передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу.

В частині 1 статті 166 СК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

З огляду на те, що відповідач позбавлена батьківських прав стосовно сина - позивача ОСОБА_1 , який самостійно звернувся до суду за захистом свого майнового права, що відповідає положенням ст. 18 СК України, що водночас не звільняє її від обов`язку брати участь в матеріальному утриманні неповнолітнього сина, при ухваленні судового рішення про позбавлення батьківських прав судом не вирішено питання про стягнення з ОСОБА_2 аліментів, а відтак вимога позивача про стягнення аліментів підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частина 1 статті 183 Сімейного кодексу України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При визначенні розміру аліментів суд керується положеннями ст. 182 СК України, бере до уваги, що відповідач є молодою особою працездатного віку, враховуючи відсутність відомостей про незадовільний стан здоров`я відповідача, наявність на утриманні відповідачки ще однієї неповнолітньої дитини, беручи до уваги те, що позивач має статус дитини з інвалідністю, відповідно має особливі потреби, що потребує додаткових витрат на його утримання, з метою забезпечення прав неповнолітньої дитини на належне утримання, суд присуджує аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до його повноліття.

Враховуючи, що позивач є дитиною з інвалідністю, виходячи з його найкращих інтересів на належний рівень матеріального забезпечення, суд вважає за можливе визначити мінімальний розмір аліментів, який підлягає стягненню на рівні 100% прожиткового мінімуму.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Щодо стягнення аліментів за минулий час.

Звертаючись з позовом, з урахуванням наданого представником позивача розрахунком, позивач просив стягнути аліменти за минулий час за три роки за період з 2022 по 2024 роки в розмірі 52304,50 грн, розрахунок проведений виходячи з 50% прожиткового мінімума для дітей відповідного віку, встановленого на підставі Закону України "Про Державний бюджет України" на відповідний рік (а.с. 46-50).

Відповідно до ч. 1 ст.194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

З аналізу цієї статті, слід дійти висновку, що в ній йдеться про стягнення аліментів за виконавчим листом, виданим на підставі рішення суду. У виконавчому листі зазначається календарна дата, з якої належить примусово стягувати аліменти. Якщо тривалий час виконавчий документ не пред`являвся до виконання, аліменти можуть бути стягнуті виконавчою службою за минулий час, але не більш ніж за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

В судовому засіданні 24.09.2025 представник позивача - адвокат Кадлубовська Л.А. зазначила, що з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ні позивач, ні інша особа не звертались, на виконанні у відділі виконавчої служби виконавчий лист про стягнення аліментів не перебуває.

Виконавчий лист про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на підставі рішення суду не видавався, а відтак положення ст. 194 ЦПК України, на які посилається позивач у позовній заяві, застосуванню не підлягають.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Аналіз змісту наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; ухилення відповідача від надання утримання дитині.

Слід зазначити, що ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи чи інші подібні дії.

Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

За загальним правилом, визначеним СК України та сталою судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів.

Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 18 травня 2020 у справі №215/5867/17 та від 07 грудня 2022 року у справі №756/11185/20.

Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вжиття позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача, які він не міг одержати у зв`язку з ухиленням відповідачем від їх сплати в розумінні ч. 2 ст.191 СК України.

Враховуючи наведені норми, які регулюють спірні правовідносини, дослідивши надані докази, беручи до уваги встановленні в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів за минулий час не підлягають задоволенню у зв`язку з їх безпідставністю та необгрунтованістю.

V. Розподіл судових витрат

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн, оскільки при зверненні до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на його утримання аліменти в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), але не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.01.2025 і до повноліття дитини.

В задоволенні вимоги про стягнення аліментів за минулий час відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 гривень.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Представник позивача - адвокат Кадлубовська Людмила Анатоліївна, місце знаходження: м.Житомир, вул. Велика Бердичівська,13, кімн. 3-4.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа: Служба (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, місцезнаходження: м. Житомир, майдан С.П. Корольова, 4/2, .

Повний текст рішення складений 29.09.2025.

Суддя О.В. Стрілецька