СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-зз/759/52/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Єросової І.Ю.,

за участю секретаря Лавриненко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання представника правонаступника позивача ОСОБА_1 - адвоката Старенького С.Є. про скасування заходу забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (м. Київ, вул Хрещатик, 36), третя особа: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ), про визнання дій протиправними та скасування рішення про державну реєстрацію,

ВСТАНОВИВ:

21.07.2025 представник правонаступника позивача ОСОБА_1 - адвокат Старенький С.Є. через систему «Електронний суд» звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із клопотанням про скасування заходу забезпечення позову у цивільній справі №759/23652/19, провадження №2-з/759/33/20, в якому просить визнати правонаступником померлого позивача ОСОБА_2 її сина ОСОБА_1 та скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_4 , накладений ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06.02.2020 як захід забезпечення позову.

Дане клопотання адвокат обґрунтовує тим, що у провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебувала справа №761/23652/19 за позовом ОСОБА_2 до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради, третя особа - ОСОБА_3 , про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію.

Ухвалою суду від 06.02.2020 у даній справі було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_4 .

02.12.2020 Святошинським районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання протиправними дій Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради та скасування рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на кв. АДРЕСА_4 відмовлено.

25.02.2021 Київським апеляційним судом вказане рішення скасоване та постановлено позов ОСОБА_2 задовольнити, а незаконну реєстрацію квартири АДРЕСА_5 скасувати.

Втім, 02.02.2022 Верховним Судом рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02.12.2020 та постанову Київського апеляційного суду від 25.02.2021 скасовано. Верховний Суд задовольнив касаційну скаргу частково та зазначив у своїй постанові, що позов належало подавати не до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської Міської Ради (Київської Міської Державної Адміністрації), а до самої ОСОБА_3 . Відтак, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. Отже, провадження за даним позовом закінчене, постанова Верховного Суду у справі №761/23652/19 набрала законної сили 02.02.2022 року.

Разом з тим, у жодному із вказаних судових рішень не було вирішено питання про скасування заходу забезпечення позову, з огляду на що виникла потреба у зверненні до суду із даним клопотанням.

Адвокат вказує, що наявність у ОСОБА_1 правомочності на звернення до суду із даним клопотанням обґрунтовується тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 . 14.06.2022 сином позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 подано до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Спадкову справу зареєстровано за №69373829. Спадкоємець ОСОБА_1 22.09.2023 отримав свідоцтво про право на спадщину, з огляду на що останній є правонаступником позивача ОСОБА_2 в рамках даного судового провадження та набуває певних прав в даній справі, зокрема, й права звернутися із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 24.07.2025 дане клопотання передано для розгляду по суті судді Святошинського районного суду м. Києва Єросовій І.Ю.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 158 ЦПК України клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні.

Учасники провадження, будучи належним чином повідомленими про дату і час судового розгляду, до суду не з`явилися. Разом з тим, до початку судового засідання через канцелярію суду надійшла заява адвоката Старенького С.Є., в якій останній просить розглянути дану справу без його участі, заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити заяву у повному обсязі.

Суд, вивчивши доводи клопотання адвоката Старенького С.Є., оцінивши в сукупності надані заявником документи, а також дослідивши наявні у розпорядженні суду матеріали цивільної справи №761/23652/19, доходить таких висновків.

В силу ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Приписами ст. 13 ЦПК України закріплено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що 02.12.2020 ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради про визнання дій державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради протиправними та скасування рішення про державну реєстрацію.

Ухвалою суду від 06.02.2020 у даній справі було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_4 .

02.12.2020 Святошинським районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання протиправними дій Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради та скасування рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на кв. АДРЕСА_4 відмовлено.

25.02.2021 Київським апеляційним судом вказане рішення скасоване та постановлено позов ОСОБА_2 задовольнити, а незаконну реєстрацію квартири АДРЕСА_5 скасувати.

02.02.2022 Верховним Судом рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02.12.2020 та постанову Київського апеляційного суду від 25.02.2021 скасовано. Верховний Суд задовольнив касаційну скаргу частково та зазначив у своїй постанові, що позов належало подавати не до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської Міської Ради (Київської Міської Державної Адміністрації), а до самої ОСОБА_3 . Відтак, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. Отже, провадження за даним позовом закінчене, постанова Верховного Суду у справі №761/23652/19 набрала законної сили 02.02.2022 року.

Суд звертає увагу, що приписами ст. 419 ЦПК України визначено, що постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення. З моменту ухвалення постанови судом касаційної інстанції скасовані або визнані нечинними рішення, постанови та ухвали суду першої або апеляційної інстанції втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають. Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Конституційний Суду України у рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин сьомої, дев`ятої, пункту 2 частини шістнадцятої статті 236-8 Кримінально-процесуального кодексу України вважає, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Із наведеного випливає, що однією зі стадій цивільного процесу є стадія виконання судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Разом з тим, враховуючи, що Верховним Судом у постанові від 02.02.2022 прийнято рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 , така постанова не підлягає оскарженню та в той же день набрала законної сили, з огляду на зміст винесеного судом рішення суд доходить висновку, що стадія виконання в рамках даної справи фактично відсутня.

Водночас, адвокат Старенький С.Є., обґрунтовуючи наявність у ОСОБА_1 (спадкоємця) повноважень звертатися до суду з даною заявою, посилається на положення ст. 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Із наведеного слідує, що умовою, за якої допускається правонаступництво, є перебування провадження на одній зі стадій цивільного процесу. Із теорії цивільного процесуального права відомо, що стадіями цивільного процесу є підготовча стадія, стадія розгляду справи по суті, стадія оскарження судового рішення та стадія виконання рішення. При цьому, окремі із зазначених стадій є факультативними, тобто їх наявність в рамках певної цивільної справи є необов`язковою, що прямо залежить, зокрема, від виду провадження (позовне, наказне, окреме), змісту остаточного судового рішення.

Так, суд звертає увагу, що справа №761/23652/19 завершена внаслідок прийняття Верховним Судом постанови від 02.02.2022 про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 , а сам зміст судового рішення не передбачає вчинення сторонами певних дій. Таким чином, в рамках даної справи внаслідок постановлення постанови від 02.02.2022 відсутня стадія виконання судового рішення.

За таких обставин суд доходить висновку про те, що станом на день звернення адвоката Старенького С.Є. із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову та на день розгляду такого клопотання судом у справі №761/23652/19 відсутня будь-яка стадія процесу, а відтак, не вбачаються підстави для визнання ОСОБА_1 правонаступником в рамках даного провадження та висновку про наявність у адвоката Старенького С.Є. повноважень для звернення до суду із даним клопотанням.

У той же час, приписи ч. 1 ст. 158 ЦПК України наділяють суд можливістю скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи.

Так, за своїм змістом забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04.10.2023 у справі №504/158/22 забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову. Правова природа арешту майна чи іншого обмеження стосовно майна, вчиненого у зв`язку із провадженням у цивільній справі, полягає у обмеженні права розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, передання в заставу, іпотеку, укладення інших правочинів чи перероблення майна), при цьому за власником зберігається право користування. Таке обмеження допускається, якщо воно передбачено законом і є обґрунтованим.

Отже, забезпечувальні заходи застосовуються та скасовуються судом шляхом ухвалення процесуального рішення - ухвали.

Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

Тому, ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову зумовлює конкретні обмеження щодо вчинення певних дій чи, навпаки, обов`язок вчинити дії учасниками справи або третіми особами, що мають строковий характер та діють до моменту скасування таких заходів судом, який їх вжив, чи судом вищої інстанції у разі скасування ухвали про вжиття спірних заходів забезпечення за їх безпідставністю.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. При задоволенні позову заходи забезпечення позову можуть бути скасовані, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала, або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Беручи до уваги, що судова справа №761/23652/19 завершена, остаточне судове рішення набрало законної сили, а потреба у подальшому застосуванні заходу забезпечення відпала і є надмірним втручанням у мирне право власності, суд вважає за необхідне скасувати раніше застосований захід забезпечення позову у вигляді арешту квартири АДРЕСА_4 , накладеного ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06.02.2020 року.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 55, 158, 258, 260, 261, 353, 419 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника правонаступника позивача ОСОБА_1 - адвоката Старенького С.Є. про скасування заходу забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (м. Київ, вул Хрещатик, 36), третя особа: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ), про визнання дій протиправними та скасування рішення про державну реєстрацію - залишити без задоволення.

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06.02.2020 (справа №759/23652/19, провадження №2-з/759/33/20), а саме: арешт на квартиру АДРЕСА_4 .

Ухвала суду може бути оскаржена протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня вручення йому ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.Ю. Єросова