БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №740/3569/25
Провадження № 2/730/475/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2025 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області у складі головуючої судді Данько О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

У С Т А Н О В И В :

1. Описова частина

Стислий виклад позицій учасників справи

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі - ТОВ «Діджи Фінанс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідачки на користь товариства заборгованість за кредитним договором №7826608 від 25.04.2024 у розмірі 53770,51 з яких: 16300,00 грн. заборгованості за тілом кредиту та 29320,51 грн. - заборгованість за відсотками, 8150,00 грн. заборгованість за пенею.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.04.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 був укладений вищевказаний кредитний договір в електронній формі. За умовами вказаного договору Товариство надало відповідачці кредит у сумі 16300,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а остання зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на визначених договором умовах. Надалі між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Авентус Україна» був укладений договір факторингу №27.11/24-Ф від 27.11.2024, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» набуло право вимоги до відповідачки за вищевказаним кредитним договором.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою судді від 24.07.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрите спрощене позовне провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи без повідомлення виклику сторін та задоволене клопотання позивача про витребування доказів.

Ухвала про відкриття спрощеного позовного провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін разом з копією позовної заяви з копіями доданих до неї документів була надіслана відповідачу за місцем реєстраційного обліку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. У встановлений в ухвалі суду строк, відповідач відзив на позов не подав.

Також, у встановлений ухвалою суду строк від сторін не надходило заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін чи клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на викладене, згідно з положеннями ч. 13 ст. 7, ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, судове засідання не проводиться та згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

2. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд установив, що відповідно до умов Договору №7826608 про надання споживчого кредиту від 25.04.2024, укладеного в електронній формі між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, товариство надало відповідачці кредит в сумі 15000,00 грн. строком на 360 днів, Процентна ставка фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,50% у день та застосовується у межах строку кредитування. Знижена процентна ставка становить 1,125 % у день.

Відповідно до п.2.1 Договору, кошти надаються у безготівковій формі на поточний рахунок споживача з використанням реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .

Пунктом 4.1. Договору передбачено право кредитодавця відступити право вимоги без згоди споживача, а також обов`язково повідомити споживача про таке відступлення протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення у спосіб, визначений ч. 1 ст. 25 ЗУ «Про споживче кредитування», що забезпечить доведення до відома позичальника такого факту.

На підставі додаткової угоди до договору №7826608 від 25.04.2024, датованої 26.04.2024 сторони погодили збільшити суму кредиту на 1300,00 грн. (а.с.11-20, 27 на звороті-30, 35-37).

ТОВ «ПЕЙТЕК» підтвердило ТОВ «АВЕНТУС Україна» успішне зарахування коштів, на підставі Договору про організацію переказу грошових коштів №190122-1 від 19.01.2022, укладеного між товариствами, 25.04.2024 у сумі 15000 грн. на картку № НОМЕР_1 , номер якої відповідачка зазначила у кредитному договорі.(а. с. 31)

Згідно з Карткою обліку договору (розрахунком заборгованості) за кредитним договором №7826608 від 25.04.2024, заборгованість відповідачки перед ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» за період з 25.04.2024 по 26.11.2024 складає 53770,51 з яких: 16300,00 грн. заборгованості за тілом кредиту та 29320,51 грн. - заборгованість за відсотками, 8150,00 грн. заборгованість за пенею(а.с.38-42).

27 листопада 2024 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено Договір факторингу №27.11/24-Ф, згідно з яким клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб Боржників, перелік яких зазначений у реєстрі боржників. На підставі вказаного договору від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором №7826608 від 25.04.2024 у розмірі 53770,51 грн., з яких: 16300,00 грн. заборгованості за тілом кредиту та 29320,51 грн. - заборгованість за відсотками, 8150,00 грн. заборгованість за пенею(а.с.10, 23-27, 32 на звороті-33).

Відповідно до ст. 526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином і своєчасно; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Кредитний договір укладений в електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист прав споживачів», не суперечать приписам ст.6, 205, 207, 627-628, 634, 639, 642 ЦК України, на виконання вимог ч.1 ст.638 ЦК України сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов правочину.

Приписами ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом положень п. 1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Приписами ч.1 ст.516ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вищевказані договори про надання кредиту та відступлення прав вимоги не були визнані у встановленому законом порядку недійсними, а тому, відповідно до положень ст.6, 204, 627, 629, 1083 ЦК України є правомірними, чинними та обов`язковими для виконання.

Надані позивачем докази суд визнає належними, допустимими, достовірними, достатніми, оскільки, вони підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості.

ОСОБА_1 всупереч положенням ст.12, 81 ЦПК України не надала до суду жодних доказів на підтвердження належного виконання нею своїх кредитних зобов`язань.

Водночас, суд не погоджується із розміром заборгованості, який просить стягнути позивач.

Щодо розміру заборгованості за тілом кредиту.

У позовній заяві ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» зазначає, що первісний кредитор надав відповідачці кредит у сумі 16300 грн.

З матеріалів справи слідує, що кредитні кошти у сумі 15000 грн. було перераховано відповідачці на підставі Договору №7826608 про надання споживчого кредиту від 25.04.2024 у день укладення вказаного договору. Докази надані позивачем на підтвердження вказаних обставин відповідачем не спростовані.

Водночас докази перерахування ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 1300 грн. на підставі додаткової угоди до договору датованої 26.04.2024 у матеріалах справи відсутні. Додатковою угодою визначено, що частина кредиту надається 26.04.2025 або 27.04.2025.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

У постанові у справі №278/2177/15-ц від 17 грудня 2021 року Верховний Суд зазначив, що заборгованість за кредитом та її розмір має доводитись первинними касовими документами, наприклад виписками за картковими рахунками, за кредитним договором.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Всупереч вказаним вимогам, позивач не надав суду первинних документів, на підтвердження перерахування грошових коштів у розмірі 1300,00 грн. відповідачці на підставі додаткової угоди до договору.

Розрахунок заборгованості за вказаним договором не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості ОСОБА_1 у вищевказаному розмірі.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, надав докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Таким чином, всупереч вимог ст. 12,81 ЦПК України позивач не довів належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами наявність підстав для стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту у розмірі 16300,00 грн., тому до стягнення підлягає заборгованість за тілом кредиту у розмірі 15000,00 грн.

Щодо розміру заборгованості за відсотками.

Також, суд не погоджується з обґрунтованістю пред`явленого до стягнення розміру відсотків, як складової заборгованості за кредитним договором.

З розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», слідує, що за період з 25.04.2024 до 23.08.2024 первісним кредитором відповідачу нараховувалися проценти за користування кредитом у розмірі 29320,51 грн. за стандартною процентною ставкою 1,5% у день.

Так, відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом України №3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023.

Згідно з ч.5 ст.94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Ураховуючи, що самим Законом України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набрав чинності 24.12.2023, а кредитний договір було укладено 07.05.2024, тобто після набрання чинності цим Законом, розрахунок денної процентної ставки мав бути проведений у відповідності до чинного законодавства у розмірі не більше 1%.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%.

Перехідні положення закону застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень закону.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Кредитний договір укладений між позивачем та відповідачем після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином, умова п.1.7 Договору щодо встановлення денної процентної ставки в 1,5% суперечить вимогам ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», тому, у спірних правовідносинах пріоритет має вказана законодавча норма.

Денна процентна ставка - це загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту (п.1-2 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування»).

Денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС=(ЗВСК/ЗРК)/t?100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях (ч.4 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування»).

Згідно з ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються:

- доходи кредитодавця у вигляді процентів;

- комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо;

- інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

До загальних витрат за споживчим кредитом не включаються:

- платежі, що підлягають сплаті споживачем у разі невиконання його обов`язків, передбачених договором про споживчий кредит;

- платежі з оплати товарів (робіт, послуг), які споживач зобов`язаний здійснити незалежно від того, чи правочин укладено з оплатою за рахунок власних коштів споживача чи за рахунок споживчого кредиту.

Передбачивши в п.1.7 кредитного договору процентну ставку у розмірі 1,50% за день, кредитодавець фактично протиправно завищив загальні витрати за споживчим кредитом, що у свою чергу потягло й порушення законодавчого обмеження максимального розміру денної процентної ставки, а як наслідок порушення прав споживача-позичальника.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

За вказаних обставин, сума відсотків нарахованих за період з 25.04.2024 до 23.08.2024 (121 день) виходячи із встановленої ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки в 1% та розміру кредиту 15000 грн., становить 18150,00 грн.. (15000 грн. х 1% х 121 = 18150,00 грн.).

Щодо нарахування пені.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово був продовжений та триває.

З огляду на викладене стягнення заборгованості за пенею у розмірі 8150 грн. за договором №7826608 про надання споживчого кредиту від 25.04.2024 у період дії воєнного стану не відповідає вимогам Закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Ураховуючи вищевказані обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають до часткового задоволення, а саме, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість у розмірі 33150,00 грн., з яких 15000,00 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 18150,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсоткам.

Згідно зі ст.141 ЦПК України, з огляду на часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при поданні позовної заяви судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позов задоволений на 62%) у сумі 1501,89 грн.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

На підтвердження витрат позивача, понесених на професійну правничу допомогу адвоката Білецького Б.М. у розмірі 6000 грн., надані: копія Договору про надання правничої допомоги №42649746 від 01.01.2025 укладеного між позивачем та адвокатом Білецьким Б.М., Додаткової угоди №7826608 до вказаного договору від 02.04.2025, Акту 7826608 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 31.03.2025, Детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Білецьким Б.М., необхідних для надання правової допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» про стягнення кредитної заборгованості 31.03.2025, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №5618/10 від 17.03.2016.

Проте, акт 7826608 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 31.03.2025, Детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Білецьким Б.М., необхідних для надання правової допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» про стягнення кредитної заборгованості від 31.03.2025 є неналежними доказами на підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, оскільки, вони датовані 31.03.2025, тоді як Додаткова угода до договору про надання правничої допомоги, якою визначені повноваження адвоката на представництво інтересів клієнта саме у цій справі, була укладена сторонами лише 02.04.2025.

З огляду на викладене, витрати на професійну правничу допомогу не підлягають до стягнення з відповідачки.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6, 203, 205, 207, 512-516, 526, 530, 610, 611, 625-629, 638, 639, 1046-1050, 1054, 1077-1086 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про споживче кредитування», ст. 2-4, 12, 13, 19, 23, 76-89, 141, 258-268, 280 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за Договором №7826608 про надання споживчого кредиту від 25.04.2024 у розмірі 33150,00 грн. (тридцять три тисячі сто п`ятдесят гривень)

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1501,89 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, код ЄДРПОУ-42649746.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_2 .

Суддя О.В. Данько