_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/5261/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2025 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Огренич І.В.

за участю секретаря Коростій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 ) про стягнення аліментів та встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та встановити юридичний факт самостійного виховання та утримання батьком ОСОБА_1 свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому позивач посилається на те, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13.08.2025 (справа №947/27870/25). Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження. Син проживає разом із батьком, який повністю займається його вихованням та утриманням. ОСОБА_2 виїхала та фактично проживає за кордоном, участі у виховані та утриманні дитини не приймає. У зв`язку із цим, ОСОБА_1 просить стягнути із відповідачки аліменти на утримання сина у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, позивач просить встановити факт самостійного виховання та утримання сина батьком, оскільки дитина проживає разом із батьком, позивач повністю займається усіма справами сина, займається його документами, здоров`ям, фізичним вихованням, утриманням. Встановлення даного факту необхідно для отримання можливості одноосібного звернення батьком до державних, медичних та освітніх закладів він імені та в інтересах дитини.

Ухвалою судді від 20 серпня 2025 року позовну заяву було залишено без руху та роз`яснено позивачу, що в порушення вимог ст. 177 ЦПК України, до заяви не додані документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору за вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, а також звернуто увагу позивача, що правовідносини у цій справі можуть бути пов`язаними з доведенням наявності підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, визначені ст. 23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку».При цьому до участі у справі не залучено відповідний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки

Ухвалою судді від 03 вересня 2025 року провадження у справі було відкрито. Також ухвалою було зобов`язано Державну прикордонну службу України надати до суду інформацію щодо перетину кордону протягом 2024-2025 років громадянкою України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача, позов підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечувала.

3-я особа: представник ІНФОРМАЦІЯ_4 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 07 травня 2021 року, який рішення Київського районного суду м. Одеси від 13.08.2025 (справа №947/27870/25) розірвано та місце проживання спільного сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визначено разом з батьком ОСОБА_1 .

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні, що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщені/будинку осіб №Г5-175337-ф/о від 22.07.2025, актом про проживання від 13.08.2025, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, медичними довідками та інш.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З огляду на зазначене вище, суд вважає вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів доведеними, обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог про встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком свого неповнолітнього сина, суд зазначає наступне.

Згідно акту про проживання від 13.08.2025, характеристики ОСББ «Світлий» від 15.08.2025 року засвідчених головою правління ОСББ «Світлий», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає із батьком за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно довідки про зареєстрованих осіб від 22.07.2025 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4 . Вказана квартира належить позивачу на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу від 02 жовтня 2009 року, витягом про реєстрацію права власності від 02.10.2009, а також договором дарування від 17 травня 2021 року та витягом від 17.05.2021.

Позивач є діючим адвокатом та отримує дохід від адвокатської діяльності.

Згідно пунктів 1.12.1 та 4.1 медичної декларації з амбулаторією педіатрії та сімейної медицини «Дитина та Родина» довіреною особою та законним представником ОСОБА_3 є ОСОБА_1 .

Згідно довідки ФОП ОСОБА_4 від 05 серпня 2025, 22 липня 2025 року та 01серпня 2025 року ОСОБА_1 звертався до лікаря стоматолога для надання медичних послуг сину ОСОБА_3 .

Згідно довідки про огляд педіатра від 04.08.2025 пацієнт ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був оглянутий. Згідно довідки форми №086 від 04.08.2025 стан здоров`я ОСОБА_3 задовільний.

Згідно заяви-анкети №30445422 від 30.07.2025 для внесення інформації до єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_1 звернувся з проханням про внесення інформації про ОСОБА_3 для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

02 серпня 2025 року ОСОБА_1 уклав договір-рахунок №9077 із ТОВ «Сінерджі Фітнес» щодо надання послуг фітнес-клубу ОСОБА_3 строком на три місяці. Згідно витягу з застосунку Приват24 за відвідування фітнес-клубу сплачено 8700 грн.

Згідно довідки лікаря ОСОБА_5 27.08.2025 та 29.08.2025 позивач разом із сином звертався до лікаря лора медичної клініки «Лоріка» і отримав медичні послуги.

Згідно консультативного висновку і згодою на надання медичних послуг від 29 серпня 2025 року позивач разом із сином звертався до лікаря дерматолога медичної клініки «Ренесанс-Медікал».

Позивач із сином відвідували місто Київ у період 19-21 вересня, що підтверджується квітками на потяг, придбаними 08.09.2025 року.

Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби від 09.09.2025, яка надійшла на ухвалу суду від 03.09.2025 вбачається, що ОСОБА_2 проживає за кордоном і тільки періодично відвідує Україну. Зокрема, вона знаходилась на території України з 02.04.2024 року по 16.04.2024 року, а також з 20.07.2025 року по 02.08.2025 року.

Крім того, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13.08.2025 (справа №947/27870/25) встановлено, що матір дитини на даний час у зв`язку із фінансовим та морально-психологічним станом не може брати участь у вихованні та утриманні дитини. Також встановлено, що мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишила його проживати з батьком, самоусунулася від його виховання та утримання.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом

Відповідно до ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Частиною 1 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приймаючи викладені положення, надаючи оцінку наданим позивачем по справі доказам, на підставі яких судом встановлені вищевикладені обставини, суд вважає належними, достовірними, допустимими та достатніми.

Надані до суду докази підтверджують викладені позивачем обґрунтування на підтвердження заявлених вимог, а також не суперечать між собою в їх сукупності.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 11 Закону «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 151 СК України батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ст. 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Касаційний цивільний суд Верховного Суду у справі №363/214/17-ц від 22.08.2018 року, прийшов до висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Без вирішення вимог про встановлення факту самостійного виховання та утримання унеможливлюється батькові дитини одноосібно звертатись до державних та освітніх закладів від імені та в інтересах дитини, пересуватися, змінювати місце проживання без згоди матері, також, встановлення даного факту впливає на права особи, як військовозобов`язаного.

При таких обставинах та з огляду на зайняту позицію матері дитини, суд дійшов висновку, що на підставі зібраних документів вбачається доведеним факт наявності того, що ОСОБА_1 самостійно виховує та утримує малолітнього сина ОСОБА_3 , а тому заява в частині встановлення факту, також підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 19, 81, 141, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 15.08.2025 та до досягнення сином - ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Встановити юридичний факт самостійного виховання та утримання батьком ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ), свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І. В. Огренич