ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Анапріюк С.П.,

з участю секретаря Куценко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Веприцької сільської ради Фастівського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, П`ята Київська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року позивач звернувся до суду із цим позовом, у якому просить визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок після смерті його брата ОСОБА_2 .

Вимоги позову обґрунтовані тим, що ОСОБА_3 (бабуся позивача) за життя мала двох синів: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 мав двох синів: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , після її смерті відкрилась спадщина до складу якої, увійшов житловий будинок АДРЕСА_1 .

Позивач зазначає, що після смерті ОСОБА_3 заяви про прийняття спадщини подали її рідній син ОСОБА_4 та онуки ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , однак жодним із спадкоємців спадщина оформлена не була.

У 2008 році ОСОБА_2 звертався до КП КОР «Фастівське МБТ» з метою отримання інформації щодо належності спадкового майна на праві власності та отримав відповідь про те, що житловий будинок зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Фастівської районної нотаріальної контори Київської області.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер рідний брат позивача ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла фактично успадкована ним частина житлового будинку АДРЕСА_1 .

Позивач повідомляє, що крім нього спадкоємцем майна померлого є мати померлого ОСОБА_6 , яка відмовилась від прийняття спадщини на користь позивача ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_2 П`ята київська державна нотаріальна контора відкрила спадкову справу № 67885388 за заявою ОСОБА_1 .

П`ята київська державна нотаріальна контора неодноразово зверталася до Фастівської районної державної нотаріальної контори щодо отримання належним чином завірених копій спадкової справи №297/2007 до майна померлої ОСОБА_3 та належним завірених копій спадкової справи №90/2010 до майна померлого ОСОБА_4 .

У відповідь на ці запити Перша фастівська державна нотаріальна контора повідомила про те, що ОСОБА_4 помер, після його смерті заведена спадкова справа. Спадкові справи після смерті ОСОБА_4 не знайдені, а нотаріуси, які працювали у той час звільнилися та виїхали за кордон.

Позивач зазначає, що зазначені обставини унеможливлюють реалізацію ОСОБА_1 права на спадщину за законом на житловий будинок, що належав ОСОБА_2 .

Державний нотаріус П`ятої київської державної нотаріальної контори Марцинкевич Л.А. відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 з підстав відсутності оригіналу документу, що підтверджує право власності ОСОБА_2 , на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Вказане стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Фастівський міськрайонний суд Київської області ухвалою від 30 квітня 2025 року відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження. Також суд витребував у Першої фастівської державної нотаріальної контори належним чином завірені копії матеріалів спадкових справ після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Фастівський міськрайонний суд Київської області ухвалою від 26 травня 2025 року задовольнив клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів. Витребувано у державного нотаріуса П`ятої київської державної нотаріальної контори Марцинкевич Л.А. належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи № 67885388 після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , за наявності або довідку про відсутність спадкової справи.

Розгляд справи відкладено на 25.06.2025.

25.06.2025 суд звернувся з запитом до Першої фастівської державної нотаріальної контори з метою отримання витребуваних судом матеріалів та з`ясування кола осіб, на права та обов`язки яких може вплинути рішення у цій справі.

Фастівський міськрайонний суд Київської області ухвалою від 25 червня 2025 року продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів з метою отримання відповіді на запит суду.

Розгляд справи відкладено на 28.07.2025.

Фастівський міськрайонний суд Київської області ухвалою від 28 липня 2025 року закрив підготовче провадження у справі та призначив її до судового розгляду по суті на 08.09.2025 року.

08.09.2025 за клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено на 29.09.2025.

Позивач у судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлявся судом за вказаною ним у позовній заяві адресою, водночас надіслана судом кореспонденція повернулася без вручення з відміткою уповноваженого представника Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Представник позивача адвокат Поліщук О.С., у судовому засіданні 08.09.2025 підтримав вимоги позову з підстав, що у ньому зазначені. У судове засідання 29.09.2025 року представник позивача не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи на інший день та повідомив про неможливість прибути у судове засідання у зв`язку із зайнятістю у невідкладних слідчих діях.

Водночас представник позивача не надав доказів на підтвердження викладеної у клопотанні інформації як і в аналогічному клопотанні, яке подав до суду в межах розгляду цієї справи 28.07.2025.

Суд бере до уваги, що часовий проміжок, який необхідний представнику позивача для подолання шляху від місця здійснення адвокатської діяльності до Фастівського міськрайонного суду Київської області є таким, що об`єктивно дозволяє прибути йому у судове засідання.

Представник позивача не надав доказів неможливості залучення та участі іншого представника позивача чи позивача особисто у розгляді цієї справи.

Суд визнає вказані у заяві представника позивача причини неявки у судове засідання неповажними та такими, що спрямовані на затягування розгляду справи шляхом зловживання процесуальними правами.

Водночас, суд бере до уваги, що позивач та його представник не повідомили суду з наданням відповідних доказів про наявність у них інформації чи доказів, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

З огляду на це, а також з врахуванням того, що завданням цивільного судочинства є, зокрема, своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, суд вважає неявку позивача та його представника такою, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Представник відповідача Веприцької сільської ради Фастівського району Київської області у судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином, заяву про відкладення розгляду справи до суду не подав.

Представник третьої особи П`ятої Київської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності.

Перевіривши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд встановив таке.

ОСОБА_3 (баба позивача) за життя набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

У ОСОБА_3 були два сини ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Згідно з відомостями довідки про народження ОСОБА_5 № 928, він народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , в графі «батько» вказаний ОСОБА_7 , а в графі «мати» ОСОБА_3 (а.с. 20).

Відповідно до відомостей свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , ОСОБА_5 зареєстрував шлюб із ОСОБА_8 , про що Відділ ДРАЦС Подільського району вніс актовий запис № 1104 від 20.10.1979. Прізвище ОСОБА_9 після одруження зазначене як « ОСОБА_10 »(а.с. 21).

Від цього шлюбу у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 народилось двоє дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно з відомостями свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 , він народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , у графі «батько» вказаний ОСОБА_5 , у графі «мати» ? ОСОБА_6 (а.с. 22).

Згідно з відомостями свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , він народився ІНФОРМАЦІЯ_8 , у графі «батько» вказаний ОСОБА_5 , у графі «мати» ? ОСОБА_6 (а.с. 17).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , про що Відділ ЗАГС Старокиївського району склав актовий запис № 1607 (а.с.19).

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3 , до складу спадщини після її смерті увійшов житловий будинок АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 за життя заповіт не склала, тому право на спадкування за законом одержали ОСОБА_4 (син) як спадкоємець першої черги та ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (онуки) як спадкоємці за правом представлення після померлого спадкоємця першої черги ОСОБА_5 (сина померлої).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_10 , про що Виконком Веприцької сільської ради Фастівського району Київської області склав актовий запис № 21 (а.с.18).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що Київський міський відділ державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) склав актовий запис № 3079 (а.с.23).

Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 65345277 від 26.06.2021 після смерті ОСОБА_2 заведена спадкова справа №409/2021.

ОСОБА_6 відмовилась від належної їй частини спадщини, що залишилась після смерті її сина, на користь її сина та брата померлого ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки № 1637 від 30 грудня 2024 року, виданої Комунальним підприємством Фастівської міської ради «Фастівське бюро технічної інвентаризації», станом на 01.01.2013 року, житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано на ім`я ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Згідно архівних даних КП ФМР «Фастівське БТІ» станом на 01.01.2013 року витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно та дублікат правовстановлюючого документу на житловий будинок АДРЕСА_1 КП «Фастівське БТІ» не видавались та не реєструвались (а.с.27).

Згідно із відповіддю Першої фастівської державної нотаріальної контори № 814/01-16 від 09.09.2024, свідоцтва про право на спадщину не видано нікому. Спадкові справи після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не знайдені. Нотаріуси, які працювали в той час, звільнилися та виїхали за кордон (а.с.28).

Державний нотаріус П`ятої київської державної нотаріальної контори Марциненко Л.А. постановою №772/02-31 від 27.03.2025 відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 з підстав відсутності оригіналу документу (а.с.30).

Також суд дослідив у судовому засіданні надану нотаріусом відповідь щодо наявності спадкових справ після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , згідно зі змістом якої державний нотаріус Першої фастівської державної нотаріальної контори Тамара Ленченко повідомила, що свідоцтво про право на спадщину не видавалося нікому, нотаріуси, які працювали в той час, звільнилися та виїхали за кордон.

Також суд дослідив у судовому засіданні надану нотаріусом на вимогу суду спадкову справу після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Нормативно-правове обґрунтування.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст. 1269 ЦК України, спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, якщо він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Згідно зі статтями 1296, 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відповідно до ст. 1268 ч. 5 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п. 3.5. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Об`єктами права власності є будь-які речі (майно).

Згідно зі ст. 179 ЦК України, річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Висновки суду.

Заслухавши учасників справи, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому та кожному доказу окремо, суд встановив наступні обставини та дійшов до таких висновків.

Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, способу захисту/відновлення порушеного права.

Зі змісту поданого до суду позову вбачається, що підставою для звернення позивача до суду з цим позовом до суду слугувала відмова нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами після смерті його брата ОСОБА_2 .

Причиною такої відмови стало те, що у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи для видачі свідоцтва про право на спадщину.

Вказана обставина, відповідно до вимог чинного законодавства, є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії.

Тобто підстави для оскарження дій нотаріуса відсутні.

Водночас, неможливість оформити свої спадкові справа у зв`язку з вказаним тягне за собою порушення прав позивача.

Отже, позивач позбавлений можливості захистити своє право власності інакше, ніж звернутись до суду з цим позовом.

Суд враховує, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку.

Під час розгляду цієї справи суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3 (баба позивача), до складу спадщини після її смерті увійшов житловий будинок АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 за життя заповіт не склала, тому право на спадкування за законом одержали ОСОБА_4 (син) як спадкоємець першої черги (1/2 частина) та ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (онуки) (по кожен) як спадкоємці за правом представлення після померлого спадкоємця першої черги ОСОБА_5 (сина померлої).

Суд встановив, що спадкодавець ОСОБА_2 (брат позивача) за життя не отримував правовстановлюючі документи на належне йому на праві власності в порядку спадкування після смерті його баби (за правом представлення після смерті батька), водночас він звернувся із відповідною заявою до нотаріальної контори як такий, що фактично прийняв спадщину.

Також суд встановив, що ОСОБА_2 проживав у цьому будинку, користувався ним до дня своєї смерті.

З огляду на це суд бере до уваги таке.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 1, 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України).

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України свідчить, що по своїй суті такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися тільки тоді, коли суб`єктивне цивільне право виникло і якщо це право порушується (оспорюється або не визнається) іншою особою (постанова Верховного Суду від 21 вересня 2022 року в справі № 127/23627/20, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 233/4580/20).

Такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися для захисту (невизнання чи оспорювання) різноманітних приватних прав (зобов`язальних, речових, виключних, спадкових, права на частку в спільній частковій власності і т. д.).

Оскільки брат позивача за свого життя не оформив у встановленому законом порядку свої спадкові права, тому це є перешкодою для отримання свідоцтва про право власності на спадщину для позивача.

Питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно.

Суд вважає, що вказана обставина не може вважатись перепоною для реалізації позивачем його права на спадкування та визнання наявності у нього права на спадкове майно.

За наслідками розгляду цієї справи суд дійшов висновку про те, що брат позивача ОСОБА_2 , прийнявши спадщину після смерті своєї баби, набув право на спадкування належного їй житлового будинку, але юридично не оформив його.

Отже, суд достовірно встановив, що ОСОБА_2 за життя набув у встановленому законом порядку право власності на житлового будинку АДРЕСА_1 , звертався до відповідних органів з метою оформлення цього права, але не завершив цю дію.

Після його смерті позивач є спадкоємцем другої черги за законом та має право на спадкування вказаного майна. Мати позивача та його померлого брата як єдина спадкоємиця першої черги за законом у встановленому законом порядку відмовилась від свого права на спадщину на користь позивача.

З огляду на принцип диспозитивності та встановлені обставини цієї справи та їх підтвердження належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про обґрунтованість цього позову та наявність правових підстав для його задоволення частково.

Керуючись ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до Веприцької сільської ради Фастівського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, П`ята Київська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину житлового АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складене 29.09.2025.

Суддя Сніжана АНАПРІЮК

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Веприцька сільська рада Фастівського району Київської області, ЄДРПОУ- 04361309, адреса місцезнаходження: Київська область, Фастівський район, с. Веприк, вул. Шевченка, буд. 47.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: П`ята Київська державна нотаріальна контора, , адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Машинобудівна, буд. 8.