Справа № 930/1785/25
Провадження № 2-о/930/101/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.09.2025 року м. Немирів

Немирівський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Науменка С.М.

за участю: секретаря судового засідання Андрущак Л.П.

учасників справи: заявника ОСОБА_1

представника заінтересованої особи Військової частини НОМЕР_1 Забавчука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Немирів в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 та Військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту, що має юридичне значення ,

встановив:

ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, (заінтересовані особи: ОСОБА_2 та Військова частина НОМЕР_1 ), згідно якої просить суд встановити факт, що має юридичне значення, за яким він ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 є єдиною особою яка здійснює постійний сторонній догляд на непрофесійній основі, як член сім?ї, за особою з інвалідністю другої групи, рідним батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , який згідно Висновку N? 16 від 10.01.2025 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, встановлено діагноз: двобічний коксартроз III ст. больовий синдром виражений порушенням функцій ходи ІХС. Стабільна стенокардія та Виписки N? 16 із засідання ЛКК Погребищанського ЦПМСД від 10.01.2025 якою встановлено, що ОСОБА_2 , 1940 р.н., коксартроз, за станом здоров?я потребує постійного стороннього догляду і допомоги внаслідок невиліковного захворювання. Діагноз: двобічний коксартроз III ст. больовий синдром виражений порушенням функцій ходи ІХС. Стабільна стенокардія, у зв?язку з відсутністю інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Заява обґрунтована тим, що заявник є рідним сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_4 від 23.04.1971 року.

Відповідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААД № 178247 від 11.10.2024 року батькові встановлено другу групу інвалідності, без терміново. Протипоказано помірне (значне) фізичне, динамічне і статичне навантаження, шкідливі умови праці.

Випискою № 16 із засідання ЛКК Погребищанського ЦПМСД від 10.01.2025 року встановлено, що ОСОБА_2 , 1940 року народження, кардіосклероз, за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду і допомоги внаслідок невиліковного захворювання. Діагноз: двобічний кокс артроз ІІІ ст. больовий синдром виражений порушенням функцій ходи ІХС. Стабільна стенокардія.

У висновку № 16 від 10.01.2025 року про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, встановлено діагноз: двобічний кокс артроз ІІІ ст. больовий синдром виражений порушенням функцій ходи ІХС. Стабільна стенокардія.

Актом обстеження сімейного стану (призовника) військовожлужбовця від 10.02.2025 року № 9 зроблено висновок, про надання документів ст. лейтенанта ОСОБА_1 на розгляд командира військової частини НОМЕР_1 для прийняття відповідного рішення щодо його звільнення з військової служби через сімейні обставини на підставі ч.12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

На сьогоднішній день вони з батьком спільно проживають разом за адресою АДРЕСА_1 та пов`язані спільним побутом, що підтверджується відомостями №7552 про зареєстрованих у житловому приміщенні від 03.07.2025 року, витягами з реєстру територіальних громад №№ 4844 і 4845. ОСОБА_1 є єдиною особою. Яка здійснює догляд та піклується про батька, а саме постійно за ним доглядає, прибирає житло, готує їжу, купує необхідні ліки, продукти харчування, сплачує комунальні послуги, супроводжує, остільки батькові важко самостійно пересуватися.

Батько з 1964 року перебуває у шлюбі з його мамою ОСОБА_3 , однак їх шлюб в 2005 році було розірвано, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_5 від 19.12.2005 року і вони між собою не підтримують стосунків як колишнє подружжя.

Також із осіб, які б теоретично могли б здійснювати постійний догляд є його син і відповідно його онук, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та його рідна сестра і його донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Однак ані онук, ані рідна донька цього не можуть і не роблять, оскільки його син, хоч і періодично провідує діда, але проживає і зареєстрований за іншою адресою окремо від них та зайнятий на денній формі навчання у Вінницькому національному технічному університеті мінімуму до 30.06.2028 року, 1-й курс, що підтверджено довідкою ВНТУ № 155 від 27.06.2025 року, ID паспортом і витягом з реєстру територіальної громади від 30.06.2025 року № 2025/008686844, а сестра ОСОБА_6 з 1992 року перебуває на території російської федерації і з часу повномасштабного вторгнення росії в Україну з 2022 року батька не відвідувала взагалі. Йому відомо, що вона проживає на території АДРЕСА_2 , що підтверджено копією її паспорта.

Встановлення факту постійного догляду за рідним батько йому потрібно для підтвердження факту здійснення такого в державних органах, і в тому числі в органах Пенсійного фонду України, лікарняних закладах при отриманні медичної допомоги батьком, проходженні медичних комісій, та у зв`язку з воєнним станом, який оголошений в Україні, для можливості підтвердження дій по догляду у т.ч. у військовій частині де він проходить службу по мобілізації, відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Інших рідних осіб, які б могли здійснювати догляд за батьком немає.

ОСОБА_1 , фізично здоровий, має вищу освіту (диплом НОМЕР_6 ), має можливість здійснювати догляд за рідним батьком (виписка з медичної карти від 25.06.2025), однак на сьогодні перебуває на військовій службі з 26.02.2022 року, призваний по мобілізації (довідка в/ч НОМЕР_1 від 11.06.2025 № 128), має статус учасника бойових дій, не ухиляється від проходження військової служби, але стан здоров`я батька постійно погіршується і йому стає дедалі важче суміщати за ним постійний догляд і проходження військової служби, оскільки у батька відсутні будь-які інші особи, які за законом зобов`язані здійснювати за ним постійний догляд. Крім того, вказане підтверджується заявою батька від 28.01.2025 року, яка нотаріально посвідчена ПН ВМНО Лукашенком В.Б., зареєстровано в реєстрі № 444 у якій серед іншого батько підтвердив вказані вище слова відносно сестри і хто за ним здійснює постійний догляд.

Офіційно догляд через територіальний орган соціального захисту населення за батьком, як за особою, яка потребує стороннього догляду, він не оформляв, бо не претендує на грошову компенсацію від держави, що призначається і виплачується у грошовій формі особам, які здійснюють догляд за такими особами, бо є працевлаштованим та отримує дохід, що підтверджено довідкою в/ч НОМЕР_1 №1633/998/ФС від 25.06.2025 року. Догляд за рідним батьком здійснює на добровільних засадах та на безоплатній основі. Тому заявник звернувся до суду з відповідною заявою.

Заявник ОСОБА_1 , в судовому засіданні заяву підтримує просить суд її задовольнити.

Представник Заінтересованої особи: Військової частини НОМЕР_1 Забавчук В.В., в судовому засіданні не заперечує проти встановлення факту, що має юридичне значення, за яким ОСОБА_1 , здійснює постійний сторонній догляд на непрофесійній основі, як член сім`ї за особою з інвалідністю другої групи, рідним батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі. Заяву визнає просить суд її задовольнити.

Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідним сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки до акту огляду медико - соціальної експертної комісії серії 12ААД №178247 від 11.10.2024 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є інвалідом другої групи інвалідності, безтерміново.

Проти здійснення постійного догляду заявником за своїм батьком ОСОБА_2 останній не заперечує та підтверджує всі обставини вказані в заяві.

Згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_7 , вбачається, що вона є матір`ю сина заявника ОСОБА_1 . Одружені не були. Останній раз була три тижні назад. Сестра в Росії.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 1 ст.315ЦПК України наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоча за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; 2) встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; 3) заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

З матеріалів справи вбачається, що заявник, звертаючись до суду із заявою про встановлення факту постійного догляду за батьком, посилається на те, що він є єдиною особою, який може здійснювати постійний догляд за батьком, який відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертної комісії серії 12 ААД № 178247 від 11.10.2024 року, є інвалідом другої групи, без терміново, потребує стороннього догляду.

Згідно постанови Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Суди при вирішенні питання про підвідомчість справи мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено не судовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Порядок вирішення питання можливості оформлення постійного догляду за особами похилого віку, у тому числі і за особами, що потребують постійного стороннього догляду, визначено Законом України «Про соціальні послуги», Порядком підготовки та перепідготовки фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2020 року № 430, Порядком подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 6 жовтня 2021 року № 1040. Вказані нормативно-правові акти визначають порядок отримання статусу фізичної особи, яка надає соціальні послуги з догляду, внесення відомостей про таких осіб до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, порядок отримання витягу з такого Реєстру.

Факт постійного надання соціальних послуг (догляду) інвалідам та хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги, може бути встановлений структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчими органами сільських, селищних, міських рад за місцем проживання/перебування осіб, яким надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі із дотриманням Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 859.

Пунктом 3 ч.6 ст.13цього Закону для фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до Закону України «Про соціальні послуги», передбачена можливість надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачем соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями, проте для отримання відповідного статусу, надавач та отримувач соціальних послуг повинні бути включені до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, незалежно від того, претендує надавач соціальної послуги на отримання компенсації від держави чи ні.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06жовтня 2021року №1040 затверджено Порядок подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі.

Відповідно до абзацу 12 частини 1 статті 23Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані опікуни особи з інвалідністю, визнаної судом недієздатною; особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю I групи; особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Порядок вирішення питання можливості оформлення постійного догляду за особами похилого віку, у тому числі і за особами, що потребують постійного стороннього догляду, визначено Законом України «Про соціальні послуги», Порядком підготовки та перепідготовки фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2020 року №430, Порядком надання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 06 жовтня 2021 року №1040.

Вказані нормативно-правові акти визначають порядок отримання статусу фізичної особи, яка надає соціальні послуги з догляду, внесення відомостей про таких осіб до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, порядок отримання витягу з такого реєстру.

У відповідності до вимог п.4 ст.264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

При визначені можливості розгляду справи у порядку цивільного судочинства судом було застосовано правовий висновок, зазначений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року по справі №560/17953/21.

Згідно змісту п.116, 117 Постанови неефективним є підхід до визначення юрисдикції спорів у судовому порядку про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в залежності від їх мети звернення та наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень, оскільки це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, бо призведе до необхідності звертатися в суди різних юрисдикцій з доказуванням одних і тих же обставин, подій та фактів при поданні кожної позовної заяви.

Отже, Велика Палата Верховного Суду вирішила за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30.01.2020 у справі №287/167/18-ц (провадження №14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі №290/289/22-ц (провадження №61-13369св22), вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

У даному випадку предметом дослідження суду є встановлення певного юридичного факту який встановлює правосуб`єктність особи як такою яка здійснює постійний догляд на безоплатній непрофесійній основі за своїм батьком, що є необхідним для застосування до заявника та підопічного державних соціальних гарантій, заяв з боку заінтересованих осіб про наявність спору з цього приводу або відомостей про наявність позасудового розгляду вказаного питання до суду не надходило, тому розгляд справи здійснено у порядку Цивільного процесу.

Отже, встановлення факту зайняття постійним доглядом заявником за батьком, який за довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААД № 178247 від 11.10.2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інвалідом другої групи, без терміново. Протипоказано помірне (значне) фізичне, динамічне і статичне навантаження, шкідливі умови праці,має для заявника юридичне значення, оскільки дозволить заявнику отримати державні соціальні та інші гарантії.

Згідно з нормами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч.2 ст.78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.95 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.263 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, суд доходить до висновку про задоволення заяви.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених стороною по справі в обґрунтування власної правової позиції, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті заявлених вимог.

Керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 141, 158, 258-259, 263,315 Цивільного-процесуального кодексу України, суд ,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 та Військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити повністю.

Встановити факт, що має юридичне значення, за яким ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 є єдиною особою яка здійснює постійний сторонній догляд на непрофесійній основі, як член сім?ї, за особою з інвалідністю другої групи, рідним батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , який згідно Висновку N? 16 від 10.01.2025 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, встановлено діагноз: двобічний коксартроз III ст. больовий синдром виражений порушенням функцій ходи ІХС. Стабільна стенокардія та Виписки N? 16 із засідання ЛКК Погребищанського ЦПМСД від 10.01.2025 якою встановлено, що ОСОБА_2 , 1940 р.н., коксартроз, за станом здоров?я потребує постійного стороннього догляду і допомоги внаслідок невиліковного захворювання. Діагноз: двобічний коксартроз III ст. больовий синдром виражений порушенням функцій ходи ІХС. Стабільна стенокардія, у зв?язку з відсутністю інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку передбаченому ст.ст.351-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Немирівського

районного суду: С.М.Науменко