Житомирський апеляційний суд
Справа №296/7733/17 Головуючий у 1-й інст. Адамович О.Й.
Категорія 86 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Борисюка Р.М., Шевчук А.М.

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/7733/17 за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» на бездіяльність державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Осіпчук Ірини Вікторівни, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 10 червня 2025 року, постановлену під головуванням судді Адамович О.Й. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Осіпчук І.В. у якій просив: визнати неправомірною бездіяльність Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), (державний виконавець Осіпчук І.В.), щодо відмови усунути порушене право ОСОБА_1 , шляхом винесення наступних постанов:

- постанову про закінчення виконавчого провадження № 56554164 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.201.6 N 1404-VIII у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

- постанову про зняття арешту майна з усього майна ОСОБА_1 , застосованого відповідно до постанови про арешт майна боржника від 25.01.2019 року по ВП № 56554164;

- постанову про вилучення ОСОБА_1 , з Єдиного реєстру боржників.

В обґрунтування скарги зазначав, що 20.04.2018 Корольовський районний суд м. Житомира видав на підставі рішення суду від 05.03.2018 року виконавчий лист по цивільній справі № 296/7733/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у сумі 110272,21 грн. та 1654,08 грн. понесених витрат по сплаті судового збору, отже, загалом 111926,29 грн. 06 червня 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до Корольовського відділу державної виконавчої служби м. Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області із заявою про примусове виконання виконавчого листа Корольовського районного суду м. Житомира від 20.04.2018 року по цивільній справі № 296/7733/17. 07 червня 2018 року старший державний виконавець Корольовського відділу державної виконавчої служби м. Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Кравчук Н.С. видала постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 56554164. 25 січня 2019 року в межах виконавчого провадження ВП №56554164 старший державний виконавець Корольовського відділу державної виконавчої служби м. Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Кравчук Н.С. видала постанову про арешт майна боржника, згідно якої, на все майно боржника ОСОБА_1 був накладений арешт у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів 123618,91 грн. (борг 111926,29 грн; виконавчий збір 11192,62 грн; витрати виконавчого провадження 500,00 грн.). Старший державний виконавець Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Кравчук Н.С. не виносила в межах ВП № 56554164 окремі процесуальні документи, а саме: постанову про стягнення виконавчого збору і постанову про стягнення витрат виконавчого провадження. 29.03.2019 року старший державний виконавець винесла постанову про повернення виконавчого документа стягувану на підставі п.2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю у боржника майна та коштів, на які може бути звернуто стягнення. Зазначена постанова не містить результати виконання виконавчого листа № 296/7733/17, виданого 20.04.2018 Корольовським районним судом м. Житомира, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо). 28 вересня 2023 року АТ КБ "Приватбанк" подало заяву приватному виконавцю виконавчого округу Житомирської області Дідківському А.С. про примусове виконання виконавчого листа Корольовського районного суду м. Житомира від 20.04.2018 по цивільній справі №296/7733/17 про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ПАТ КБ «Приватбанк», заборгованості у сумі 110272,21 грн. та 1654,08 грн. понесених витрат по сплаті судового збору, отже, загалом 111926,29 грн. Отже, у подальшому виконавчий лист № 296/7733/17 перебував на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Дідківського А.С., який видав, зокрема, наступні постанови: 10.10.2023 року постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №73002647; 19.02.2025 року постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №73002647 з огляду на те, що стягувач подав письмову заяву про закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі сплатою заборгованості. Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 19.02.2025 року ВП № 73002647 були припинена чинність арешту майна боржника та скасовані інші заходи примусового виконання рішення. 18 лютого 2025 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) із заявою, в якій повідомило, що ОСОБА_1 , відносно якого Корольовський районний суд м. Житомира видав 20.08.2018 року по справі № 296/7733/17 виконавчий лист про стягнення на користь банку заборгованості у сумі 110272,21 грн. та 1654,08 грн., погасив борг напряму стягувану. У зв`язку з викладеним, АТ КБ «Приватбанк» просив закінчити виконавче провадження № 56554164 відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення, тобто на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 N 1404-VIII (набрав чинності 05 жовтня 2016). 03 березня 2025 року представник ОСОБА_1 , з огляду на те, що останній погасив борг стягувачу, що рішення суду фактично виконане, звернувся до Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) із заявою про закінчення ВП № 56554164, скасування арешту та вилучення відомостей про заявника з Єдиного реєстру боржників, в якій просив вжити заходи щодо винесення: постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 N 1404-VII; постанови про скасування арешту майна ОСОБА_1 , застосованого відповідно до постанови про арешт майна боржника від 25.01.2019 року по ВП № 56554164; постанови про вилучення відомостей відносно ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників. Корольовський відділ державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) не вжив заходи щодо винесення вищевказаних постанов. Представнику ОСОБА_1 від Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) надійшов засобами поштового лист від 01.04.2025 за № 22176/23.12-25/11, в якому відділ повідомив, що арешт може бути знятий за рішенням суду, що згідно автоматизованої системи виконавчого провадження виконавчий документ до відділу ДВС не надходив та на виконанні не перебуває. Жодного правового обґрунтування щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 56554164 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону N 1404-VIII та постанови про вилучення ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників не надано.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 10 червня 2025 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а скаргу задовольнити. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги доводи Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі щодо неможливості зняття арешту з підстав необхідності стягнення виконавчих витрат та виконавчого збору, оскільки будь-які відомості про наявність таких вимог відсутні, у виконавчому провадженні №56554164 постанови про їх стягнення не приймалися, будь-які витрати виконавчого провадження на момент повернення виконавчого документа не були понесені і в постанові про повернення виконавчого документа від 29.03.2019 року не зафіксовані. Втім, за умов: 1) фактичного повного виконання рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 05.03.2018 року у справі №296/7733/17; 2) відсутності підстав для стягнення на користь виконавчої служби виконавчого збору та витрат виконавчого провадження суд зробив висновок, що закінчення виконавчого провадження №56554164 згідно п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» не є підставою для зняття та виключення з реєстру відомостей щодо арешту майна боржника та виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників. Такий висновок суду є помилковим з огляду на наступне. Згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 N 1404-VIII, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Частина 1 ст. 56 Закону N 1404-VIII, передбачає, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Отже, арешт носить тимчасовий характер та застосовується для забезпечення виконання зобов`язань. У даному випадку продовження чинності обтяження арешту всього нерухомого майна, є невиправданим, оскільки згідно заяви стягувача - АТ КБ «Приватбанк», від 18.02.2025 рішення суду фактично повністю виконане напряму стягувачу. Частина 2 ст. 59 Закону N 1404-VIII, у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Частина 4 ст. 59 Закону N 1404-VIII, передбачає вичерпний перелік підстав, за яких виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна. В усіх інших випадках, як вбачається з п. 5 ст. 59 Закону № 1404-VIII, арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Як встановлено судом виконавче провадження №56554164 закінчено, заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк» відсутня, оскільки рішення суду виконано боржником напряму стягувачу, правових підстав для стягнення на користь виконавчої служби судового збору і витрат виконавчого провадження в оскаржуваній ухвалі суд не визнав, отже, збереження арешту майна ОСОБА_1 , наявність відомостей про нього в єдиному реєстрі боржників не має правомірної мети, а фактично є свавільним та несправедливим обмеженням його прав. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (ч. 2 ст. 451 ЦПК України).

22 вересня 2025 року на адресу Житомирського апеляційного суду надійшов відзив від представника Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Товкач Р.В. у якому просить відмовити у задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , залишити без змін ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 10.06.2025 року. У відзиві вказує, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку з імовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання. Стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору в постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця. Пунктом 20 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 визначено, повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди. Постанова про повернення виконавчого документа, виданого у формі електронного документа, отримується стягувачем за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження в рамках інформаційної взаємодії, а також в електронному кабінеті в ЄСІТС (за наявності). У разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено, що такий виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, виконавець, керуючись частиною четвертою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», виносить постанову про скасування заходів примусового виконання, здійснених під час виконання такого виконавчого документа, без винесення постанови про відновлення виконавчого провадження. Копії постанов виконавця, передбачені цим пунктом, в день їх винесення надсилаються відповідним органам, установам, посадовим особам для їх виконання. У випадках, передбачених законом, на підставі постанови про скасування заходів примусового виконання виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. У постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця, розмір авансового внеску, який підлягає повернення стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону. При закінченні виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця. Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою. Щодо вимог скарги, яка стосується виключення боржника з Єдиного реєстру боржників. Згідно ч.7 ст.9 Закону України «Про виконавче провадження» відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або постанови, передбаченої частиною четвертою статті 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів. Частиною 7 ст.9 Закону України «Про виконавче провадження» чітко регламентується неможливість виключення з реєстру при поверненні згідно п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Звертає увагу, що наслідки закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документу врегульовані ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає зняття арешту та виключення відомостей з реєстру при закінченні виконавчого провадження та при поверненні за виключенням з підстав передбачених п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Саме з положень ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», яка визначає наслідки повернення та закінчення виконавчого провадження, слід виходити для розуміння послідовності дій, які регламентовані в Інструкції. Зі змісту положень п.20 Інструкції на виконавця, який повернув виконавчий документ покладаються обов`язки прийняти постанову (при цьому не поновлюючи виконавче провадження) про скасування заходів примусового виконання, здійсненого під час виконання такого виконавчого документа згідно ч.4 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» (якщо документ після повернення не підлягає виконанню, що виключає повторне звернення). Пункт 22 Інструкції ставить вимоги до постанови про закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документа, зокрема необхідно зазначити наслідки таких дій згідно ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження». Пунктом 23 Інструкції визначено випадки, коли відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників за виконавчим провадженням, у якому було повернуто виконавчий документ стягувачу, при цьому на момент повернення були відсутні підстави для виключення відомостей про боржника з реєстру.

24 вересня 2025 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 надіслала відповідь на відзив Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) у якій вказує, що з відзиву вбачається, що Корольовський ВДВС намагається продовжити дію арешту, застосованого в межах ВП №56554164, ідентифікатор доступу 2Е0В14Е85391, щодо всього майна ОСОБА_1 , нехтуючи приписами частини 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 N 1404-VIII, далі Закон N 1404-VIII, яка передбачає, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Отже, арешт носить тимчасовий характер та застосовується для забезпечення реального виконання рішення. У даному випадку продовження чинності обтяження арешту всього майна, є невиправданим, оскільки згідно заяви стягувача - АТ КБ «Приватбанк» від 18.02.2025 рішення суду фактично повністю виконане. В матеріалах справи міститься заява стягувача АТ КБ «Приватбанк» від 18.02.2025 року, адресована Корольовському ВДВС, з проханням закінчити виконавче провадження №56554164 відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення суду. У вказаній заяві також зазначено, що на даний момент по кредитному договору проведена реструктуризація боргу. Борг погашено напряму стягувачу. Втім, Корольовський ВДВС залишив зазначену заяву стягувача без відповіді. Вказує, що відзив Корольовського ВДВС не містить навіть конкретний розмір сум виконавчого збору та витрат виконавчого провадження у національній валюті України - гривні, несплата яких нібито перешкоджає скасуванню арешту майна ОСОБА_1 . В матеріалах справи міститься постанова старшого державного виконавця Корольовського ВДВС у м. Житомирі ГТУЮ у Житомирській області Кравчук Н.С. про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.03.2019 року ВП №56554164, з якої вбачається, що виконавчий лист від 20.04.2018 № 296/7733/17, повернутий стягувачеві на підставі п.2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю у боржника майна та коштів, на які може бути звернуто стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Отже, в межах ВП №56554164, не мало місто навіть часткове виконання виконавчого документу, тобто він не був виконаний у повному обсязі. Виконавчий збір обраховується лише від розміру фактично стягнутих з боржника сум, виконавча служба не має права на стягнення виконавчого збору у разі самостійної сплати боржником боргу безпосередньо стягувачу. У постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону. При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця. Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою". За таких обставин Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 11 березня 2020 року по справі № 2540/3203/18 (п. 47) роз`яснила, що при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду. Постанова про стягнення виконавчого збору та постанова про стягнення витрат виконавчого провадження мали бути складені за допомогою програмних засобів автоматизованої системи виконавчого провадження, викладені в паперовій формі, підписані державним виконавцем і скріплені печаткою органу державної виконавчої служби. Корольовський ВДВС не довів належними та допустимими доказами наявність виконавчих документів - постанови про стягнення виконавчого збору та постанови про стягнення витрат виконавчого провадження, примусове виконання яких здійснюється у зв`язку з поверненням стягувачу - ПАТ КБ "Приватбанк" виконавчого листа від 20.04.2018 № 296/7733/17 на підставі п.2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено судом першої інстанції, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 05.03.2018 року у справі №296/7733/17 позов ПАТ КБ Приватбанк до ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ Приватбанк заборгованість у сумі 110272,21 грн. та 1654,08 грн. понесених витрат по сплаті судового збору. В задоволенні решти позову відмовлено.

20 квітня 2018 року Корольовським районним судом м. Житомира було видано виконавчий лист у справі №296/7733/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ Приватбанк заборгованості у сумі 110272,21 грн. та 1654,08 грн. понесених витрат по сплаті судового збору.

Постановою старшого державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Кравчук Н.С. від 07.06.2018 року було відкрито виконавче провадження №56554164 з виконання виконавчого листа №296/7733/17 виданого 20.04.2018 року Корольовським районним судом м. Житомира про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 111926,29 грн.

25 січня 2019 року постановою старшого державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Кравчук Н.С. в межах виконавчого провадження №56554164 накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 .

Постановою старшого державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Кравчук Н.С. від 29.03.2019 року, виконавчий лист №296/7733/17 виданий 20.04.2018 року Корольовським районним судом м. Житомира про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 111926,29 грн повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

10 жовтня 2023 року стягувач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до приватного виконавця Дідківського А.С. із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа Корольовського районного суду м.Житомира по справі №296/7733/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 111926,29 грн та 1654,08 грн понесених витрат по сплаті судового збору. У заяві також зазначив, що залишок боргу станом на 28.09.2023 року становить 34865,82 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Дідківського А.С. від 10.10.2023 року було відкрито виконавче провадження №73002647 з виконання виконавчого листа №296/7733/17 виданого 20.04.2018 року Корольовським районним судом м. Житомира про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 111926,29 грн та 1654,08 грн понесених витрат по сплаті судового збору.

18 лютого 2025 року до Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від стягувача АТ КБ «Приватбанк» надійшла заява з проханням закінчити виконавче провадження №56554164 відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення. У вказаній заяві також зазначено, що на даний момент по кредитному договору проведена реструктуризація боргу. Борг погашено напряму стягувачу.

19 лютого 2025 року приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Дідківським А.С. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №73002647 з виконання виконавчого листа №296/7733/17 виданого 20.04.2018 року Корольовським районним судом м. Житомира про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 111926,29 грн та 1654,08 грн понесених витрат по сплаті судового збору. Також припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

03 березня 2025 року представник боржника ОСОБА_1 - адвокат Плахтій О.В. звернулася до Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) із заявою в якій просив прийняти наступні постанови: постанову про закінчення виконавчого провадження №56554164 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 N1404-VIII; постанову про зняття арешту з усього майна, застосованого відповідно до постанови про арешт майна боржника від 25.01.2019 року по ВП № 56554164; постанову про вилучення ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників.

Листом від 01.04.2025 року за підписом в.о. начальника Корольовського відділу державної виконавчої служби м.Житомира Людмили Зіренко представнику боржника було відмовлено. Зокрема, підставою для відмови стало те, що провадження з примусового виконання виконавчого листа №296/7433/17 у відділу державної виконавчої служби не перебуває. Крім того вказано, що згідно ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття арешту майна є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали, колегія суддів враховує наступне.

Щодо поновлення пропущеного строку на звернення до суду із скаргою на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулася до суду першої інстанції із клопотанням про поновлення пропущеного строку на звернення до суду із скаргою на дії/бездіяльність органу примусового виконання - Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) державного виконавця Осіпчук І. В., в межах виконавчого провадження №56554164, посилаючись на те, що цей строк пропущений з поважних причин.

В порядку визначеному ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права (стаття 447-1 ЦПК України).

У відповідності до пункту «а» частини першої статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Положеннями ч.2 ст. 449 ЦПК України визначено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлений судом.

Згідно положень ч. 1ст.127 ЦПК України пропущений строк процесуальний строк поновлюється за заявою учасника справи.

03 березня 2025 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулась до Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про закінчення ВП № 56554164, скасування арешту та вилучення відомостей про заявника за цією заявою з Єдиного реєстру боржників.

07 квітня 2025 року представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_2 від Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) засобами поштового зв`язку надійшов лист від 01.04.2025 за № 22176/23.12-25/11, у якому відділ повідомив, що арешт може бути знятий за рішенням суду, що згідно автоматизованої системи виконавчого провадження виконавчий документ до відділу ДВС не надходив та на виконанні не перебуває.

З поштового штемпеля на конверті вбачається, що зазначений лист (рекомендоване повідомлення №637) був направлений Корольовським ВДВС представнику скаржника адвокату Плахтій О.В. через АТ «Укрпошта» 04.04.2025.

Також з поштового штемпеля АТ «Укрпошта» вбачається, що лист відмова вручений отримувачу адвокату Плахтій О.В. 07.04.2025 року.

Таким чином, скаржник довідався про порушення його прав 07.04.2025 року.

Згідно ч. 1 ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дні після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

У даному випадку перебіг строку на оскарження розпочався 08.04.2025 і відповідно сплив через 10 робочих днів 21.04.2025 року.

15 квітня 2025 року, в межах строку на подання скарги ОСОБА_1 через свого представника адвоката Плахтій О.В. звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира зі скаргою на дії/бездіяльність органу примусового виконання Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), державний виконавець Осіпчук І.В., в межах виконавчого провадження №56554164.

Скарга була зареєстрована судом першої інстанції 15.04.2025 року.

24 квітня 2025 року об 17 год. 56 хв. до електронного кабінету представника скаржника адвоката Плахтій О.В. надійшла ухвала від 23.04.2025 про повернення скарги без розгляду, тобто після спливу 9-ти днів від дати надходження скарги до Корольовського районного суду м. Житомира.

Відтак, вказана ухвала про повернення скарги без розгляду від 23.04.2025 була вручена представнику ОСОБА_2 25.04.2025 року. В той же час представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 повторно звернулася до суду першої інстанції 28.04.2025 року.

Враховуючи встановлені обставини, та те, що скарга подається із незначним пропуском строку колегія суддів вважає, що клопотання про поновлення пропущеного строку підлягає поновленню.

Щодо вирішення скарги по суті.

Для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність.

Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року в справі № 519/2-5034/11).

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIIІ (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закон № 1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно із ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень, зокрема, є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно з частиною першою статті 48 Закону № 1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі (частини перша-третя статті 56 Закону України «Про виконавче провадження»).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно ч. 2 та ч. 3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини; у випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14-18, 19-1 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Частиною 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» регламентовано, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна (ч.2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 12 та підпунктом 2 пункту 104 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності».

У всіх інших висновках арешт може бути знятий за рішенням суду (частина п`ята статті 59 Закону № 1404-VIII).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 травня 2025 року у справі № 2/1522/11652/11 виснувала, що законодавством не передбачено обов`язку державного (приватного) виконавця зняти арешт, накладений на майно боржника, у разі повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки таке повернення не свідчить про закінчення виконавчого провадження та у такому випадку стягувач має право повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення суду, яке не виконано, протягом встановлених законом строків. Повернення виконавчого документа стягувачу не є підставою для зняття арешту з майна боржника (за виключенням випадків, передбачених у частині третій статті 37 Закону №1404-УІІІ).

Враховуючи наведене повернення виконавчого документа стягувачу не є підставою для зняття арешту з майна боржника (за винятком випадків, передбачених у частині третій статті 37 Закону № 1404-VIII).

Однак колегія суддів зауважує, що Велика Палата Верховного Суду висловлює правові висновки у справах з огляду на встановлення судами певних фактичних обставин справи і такі висновки не є універсальними та типовими до всіх справ і фактичних обставин, які можуть бути встановлені судами.

У цій справі встановлено, що постановою старшого державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Кравчук Н.С. від 29.03.2019 року, виконавчий лист №296/7733/17 виданий 20.04.2018 року Корольовським районним судом м. Житомира про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 111926,29 грн повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

10 жовтня 2023 року стягувач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до приватного виконавця Дідківського А.С. із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа Корольовського районного суду м.Житомира по справі №296/7733/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 111926,29 грн та 1654,08 грн понесених витрат по сплаті судового збору. У заяві також зазначив, що залишок боргу станом на 28.09.2023 року становить 34865,82 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Дідківського А.С. від 10.10.2023 року було відкрито виконавче провадження №73002647 з виконання виконавчого листа №296/7733/17 виданого 20.04.2018 року Корольовським районним судом м. Житомира про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 111926,29 грн та 1654,08 грн понесених витрат по сплаті судового збору.

18 лютого 2025 року до Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від стягувача АТ КБ «Приватбанк» надійшла заява з проханням закінчити виконавче провадження №56554164 відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення. У вказаній заяві також зазначено, що на даний момент по кредитному договору проведена реструктуризація боргу. Борг погашено напряму стягувачу.

19 лютого 2025 року приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Дідківським А.С. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №73002647 з виконання виконавчого листа №296/7733/17 виданого 20.04.2018 року Корольовським районним судом м. Житомира про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 111926,29 грн та 1654,08 грн понесених витрат по сплаті судового збору. Також припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. 03 березня 2025 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася із заявою до начальника Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просила закінчити ВП №56554164, скасувати арешт і вилучити відомості про заявника за цією заявою з Єдиного реєстру боржників.

Згідно відповіді в.о. начальника Корольовського відділу державної виконавчої служби м.Житомира Людмили Зіренко від 01.04.2025 року представнику боржника було відмовлено у задоволенні заяви. Зокрема, підставою для відмови стало те, що провадження з примусового виконання виконавчого листа №296/7433/17 у відділі державної виконавчої служби не перебуває. Крім того вказано, що згідно ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття арешту майна є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України; виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

У частинах першій, другій статті 25 Закону № 606-XIV визначено, що державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно з частинами першою, сьомою статті 28 Закону № 606-XIV у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача.

Відтак законодавець, встановив, що виконавчий збір стягується лише за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.

Частинами 1 та 6 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна. Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України; Єдиний реєстр боржників містить такі відомості: 1) прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження боржника - фізичної особи або найменування, ідентифікаційний код юридичної особи у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань боржника - юридичної особи; 2) найменування органу або прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка видала виконавчий документ; 3) найменування органу державної виконавчої служби або прізвище, ім`я, по батькові приватного виконавця, номер засобу зв`язку та адреса електронної пошти виконавця; 4) номер виконавчого провадження; 5) категорія стягнення (аліменти, штраф тощо).

Згідно ч.7 ст.9 Закону України «Про виконавче провадження» відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або постанови, передбаченої частиною четвертою статті 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

При відкриті виконавчого провадження №56554164 з виконання виконавчого листа №296/7733/17 виданого 20.04.2018 року Корольовським районним судом м. Житомира про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 111926,29 грн, старший державний виконавець Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Кравчук Н.С. постановила стягнути з боржника виконавчий збір/ основну винагороду у розмірі 11192, 62 грн.

В той же час і приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Дідківський А.С. від 10.10.2023 року також при відкриті виконавчого провадження №73002647 з виконання зазначеного виконавчого листа постановив стягнути з боржника виконавчий збір/ основну винагороду у розмірі 3651,99 грн.

При закінченні виконавчого провадження 19 лютого 2025 року приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Дідківський А.С. припинив чинність арешту майна боржника, скасував інші заходи примусового виконання рішення та відповідно стягнув з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 3651,99 грн.

Відтак, за примусове виконання рішення, приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Дідківський А.С. стягнув з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 3651,99 грн, а тому виходячи з принципу правової визначеності, не може бути повторно стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір ще і у розмірі 11192, 62 грн. за постановою старшого державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Кравчук Н.С. від 20.04.2018 року, якою виконавче провадження не було закінчене.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово в постановах зауважувала, що на момент виникнення спірних правовідносин обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору були: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.».

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 повністю погасив заборгованість за кредитним договором перед ПАТ «КБ» «ПриватБанк», що позбавляє останнього повторно пред`явити виконавчий лист до виконання.

Застосування арешту майна боржника як обмежувального заходу не повинно призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з положеннями статті 41 Конституції України та статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (зокрема приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Подальше накладення арешту на майно боржника є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном та обмежує права ОСОБА_1 , позбавляє її можливості вільно користуватися та розпоряджатися належним на праві власності майном.

З врахуванням наведеного колегія суддів вважає, що невжиття державним виконавцем заходів щодо зняття арешту з майна ОСОБА_1 , накладеного в межах виконавчого провадження №56554164, вилучення з Єдиного реєстру боржників є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, а тому порушене право заявника підлягає захисту. Незважаючи на те, що виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №296/7733/17 від 20.04.2018 закінчив приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Дідківський А.С., але до Єдиного реєстру боржників ОСОБА_1 був внесений постановою державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), а тому саме державний виконавець цього відділу зобов`язаний винести постанову про вилучення ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників.

Оскільки постанова старшого державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Кравчук Н.С. від 29.03.2019 року про повернення виконавчого листа стягувачу в установленому законом порядку не визнана судом незаконною, а виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №296/7733/17 виданого 20.04.2018 року Корольовським районним судом м. Житомира про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 111926,29 грн закінчене у зв`язку із сплатою заборгованості, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення скарги в частині зобов`язання державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винести постанову про закінчення виконавчого провадження №56554164 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення скарги.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 10 червня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення скарги.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Осіпчук Ірини Вікторівни, щодо відмови поновити порушене право ОСОБА_1 .

Зобов`язати державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Осіпчук Ірину Вікторівну винести постанову про зняття арешту з майна ОСОБА_1 , застосованого відповідно до постанови про арешт майна боржника від 25.01.2019 року по ВП № 56554164.

Зобов`язати державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Осіпчук Ірину Вікторівну винести постанову про вилучення ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників.

В задоволенні решти скарги відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 01 жовтня 2025 року.

Головуючий

Судді