Справа № 344/4410/25
Провадження № 2/344/2416/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої -Кіндратишин Л.Р.

за участю секретаря судового засідання - Комуніцької Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду цивільну справу за позовною заявою Державного підприємства «Автоколона 2222» ВАТ «Івано-Франківськавтотранс» про стягнення заборгованості за надання послуг з управління побутовими відходами ,-

ВСТАНОВИВ:

12.03.2025 згідно даних реєстрації вхідної кореспонденції представник позивача звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надання послуг з управління побутовими відходами в сумі 9952,65 грн.

В обґрунтування позову зазначено те, що згідно з протоколом засідання конкурсної комісії з проведення конкурсу на визначення виконавців послуг з вивезення побутових відходів №02 від 11.04.2017 та рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 12.04.2017 №246 «Про введення в дію протоколу засідання конкурсної комісії» позивача визнано переможцем по лоту 1 «Мікрорайон Пасічна». Також, протоколом №02 від 14.06.2022 засідання конкурсної комісії з проведення конкурсу на визначення виконавців послуг з вивезення побутових відходів та рішенням Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 15.06.2022 №494 «Про введення в дію протоколу засідання конкурсної комісії» позивача визнано переможцем по лоту 1 «Мікрорайон Пасічна».

Відповідач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачем послуг наданих позивачем щодо поводження з побутовими відходами з 2012 року. Однак, відповідач порушує умови договору, не сплачує кошти за надані послуги, внаслідок чого за період з 01.10.2021 по 31.10.2024 сума заборгованості складає 14255,49 грн. Листом від 03.07.2024 відповідача було повідомлено про наявність вказаної заборгованості та поставлено вимогу про необхідність оплати (погашення) заборгованості, однак таку вимогу не було виконано. Враховуючи терміни позовної давності, позивач визначив суму позову за період з 01.01.2019 по 31.10.2024, яка становить 9952,65 грн., яку і просить стягнути з відповідача на користь позивача та судові витрати (а.с. 1-5).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 12.03.2025 справу передано судді Кіндратишин Л.Р. (а.с. 41).

17.03.2025 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 19-20).

10.04.2025 відповідач подала відзив, в якому вказала, що заперечує щодо задоволення позову, оскільки строк загальної позовної давності становить 3 роки, а суму заборгованості позивачем визначено за період з 01.01.2019 по 31.10.2024, що становить 5 років і 10 місяців. Крім того позивачем не надано доказів того, що ним надаються послуги з вивезення твердих побутових відходів безпосередньо відповідачу, а він ними користується. Також, у позові відсутнє будь-яке обґрунтування чому особовий рахунок складений саме на відповідача, а не на інших членів сім`ї, які також є власниками квартири відповідно до свідоцтва про право власності. Просила відмовити у задоволенні позову (а.с. 58-61).

27.05.2025 ухвалою суду відмовлено у заяві відповідача про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження (а.с. 80-82).

02.06.2025 ухвалою суду витребувано докази (а.с. 84-85).

Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав, просив задоволити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена відповідно до вимог закону.

Заслухавши вступне слово представника позивача розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання споживачем-відповідачем зобов`язання по оплаті наданих послуг з вивезення побутових відходів.

У силу дії п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору або закону.

Державне підприємство «Автоколона 2222» ВАТ «Івано-Франківськавтотранс» визначено виконавцем послуг з вивезення твердих побутових відходів для усіх категорій споживачів Лоту 1, що входив до об`єкту конкурсу (мікрорайон Пасічна) у відповідності з протоколами засідань конкурсних комісій виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради з проведення конкурсів на визначення виконавців послуг з вивезення твердих побутових відходів.

На виконання вищезгаданих актів органу місцевого самоврядування між «Автоколона 2222» ВАТ «Івано-Франківськавтотранс» (виконавець) та Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради укладено договір №1/2017 на надання послуг з вивезення побутових відходів від 21.04.2017, та договір про надання послуг з вивезення побутових відходів від 23.06.2022.

Відповідно до виписки за період з 01.01.2019 по 31.10.2024, особовий рахунок НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_1 , кількість мешканців 4, станом на 31.10.2024 загальна сума вимог становить 9952,65 грн. (а.с. 17-18).

Згідно з повідомленням обласного комунального підприємства «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» №332/01-21 від 05.06.2025, згідно архівними даними станом на 31.12.2012 право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.06.1996, виданого Агентством по приватизації державного житлового фонду (а.с. 93).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №430691915 від 10.06.2025, за адресою: АДРЕСА_1 відомості - відсутні (а.с. 96-97).

Як передбачено статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-УІІІ від 09.11.2017р. в редакції з 01 травня 2019 року до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга (послуга з управління багатоквартирним будинком) та комунальні послуги. Комунальні послуги - це послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізовнаого водовідведення, управління побутовими відходами.

Згідно п.1 та п.5 ч. 2 ст. 7 Закону № 2189-VІІІ індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства. у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ст. 9 Закону № 2189-VІІІ споживач здійснює оплату за спожиті житлово- комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 15 Закону України «Про відходи» № 187/98-ВР від 05.03.1998 (який діяв до 08.07.2023) громадяни України, іноземці та особи без громадянства зобов`язані вносити в установленому порядку плату за користування послугами з вивезення побутових відходів.

У частинах другій та третій статті 35-1 Закону України «Про відходи» № 187/98-ВР від 05.03.1998р. (який діяв до 08.07.2023) передбачено, що власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів, земельних ділянок укладають договори з виконавцем послуг з вивезення побутових відходів, здійснюють оплату послуг з поводження з побутовими відходами та забезпечують роздільне збирання побутових відходів. Виконавця послуг з вивезення побутових відходів визначає орган місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Законом України «Про управління відходами» № 2320-ІХ від 20.06.2022 року (який набув чинності з 09.07.2023) в статті 1 закону введено поняття утворювач відходів, яким є фізична особа, юридична особа, в результаті діяльності якої утворюються відходи, а також суб`єкти управління відходами, які здійснюють операції із сортування, змішування або інші операції, що призводять до зміни характеристик або складу відходів.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 31 Закону України «Про управління відходами» № 2320-ІХ утворювачі побутових відходів зобов`язані укладати договори з виконавцем послуги з управління побутовими відходами та вносити у встановленому порядку плату за послугу з управління побутовими відходами.

Суб`єкти господарювання, які здійснюють збирання та перевезення побутових відходів, визначаються органами місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виконавчий орган місцевої ради на конкурсних засадах може визначити декількох суб`єктів господарювання, які здійснюють господарську діяльність із збирання та перевезення побутових відходів, на території територіальної громади за територіальним принципом та/або за видами побутових відходів (змішані, великогабаритні, ремонтні, небезпечні) (ч. 3 ст. 33 ЗУ «Про управління відходами» № 2320-ІХ).

Договір з вивезення відходів і в розумінні Закону України «Про відходи №187/ 98-ВР від 05.03.1998 (який діяв до 08.07.2023), і в розумінні Закону України «Про управління відходами» № 2320-ІХ від 20.06.2022 (який набув чинності з 09.07.2023) містить в собі також елементи договору приєднання (стаття 634 ЦК України), оскільки договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який можу бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому . Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Системне тлумачення вказаних норм свідчить, що на фізичних осіб покладено законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за користування послугами з побутових відходів; а тому у випадку відсутності прийняття оферти шляхом на укладання договору про вивезення відходів або конклюдентних дій, які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання. Такий правовий висновок зробив Верховний Суд в постанові від 11 листопада 2019 року у справі № 646/834/17.

Отже, договір про вивезення побутових відходів є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта у формі конклюдентних дій та не висловив заперечень проти договору.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Пункт 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вказує, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

У силу статті 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору, в даному випадку - Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21.07.2005.

Відповідно до частини 4 статті 319 ЦК України власність зобов`язує, а згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Як вже зазначено, що згідно з повідомленням обласного комунального підприємства «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» №332/01-21 від 05.06.2025, згідно архівними даними станом на 31.12.2012 право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.06.1996, виданого Агентством по приватизації державного житлового фонду.

Разом з тим, посилаючись на заперечення щодо кола співвласників спірної квартири у відзиві, відповідач не надала правовстановлюючі документи на квартиру.

У разі належності квартири декільком особам на праві спільної сумісної або спільної часткової власності, позовні вимоги мають бути пред`явлені до кожного з них про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірах, що відповідають їх часткам у праві спільної сумісної/часткової власності на квартиру. Крім тих випадків, коли між співвласниками досягнуто домовленості щодо утримання квартири і визначено уповноваженого власника квартири (постанова ВСУ від 04.11.2015 року у справі 6-734цс15, постанови ВС від 20.09.2018 у справі № 522/7683/13-ц, від 01.09.2020 у справі № 352/2163/13-ц).

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, то підстав для застосування такого строку немає, так як сума заборгованості розрахована з 01.01.2019. Так, строк позовної давності продовжено з дня набрання чинності змін у Розділі «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо продовження строку позовної давності, з 02 квітня 2020 року.

Так, 30 березня 2020 року Верховна Рада України прийняла Закон №540-IX (набрав чинності 02 квітня 2020 року), який продовжив низку процесуальних та інших строків (зокрема, позовну давність) на строк дії карантину, введеного в Україні задля запобігання поширенню коронавірусної хвороби.

Зокрема, внесеними до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу змінами було визначено, що під час дії карантину, строки, встановлені низкою статей цього Кодексу(зокрема, позовна давність), продовжуються на строк дії карантину.

За загальним правилом, визначеним у статті 58 Конституції України та статті 5 Цивільного кодексу, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності, і не мають зворотної дії у часі.

З огляду на це, сплив строків до набрання чинності Законом №540-IX разом із відсутністю норми про зворотну дію цього закону в часі дають підстави стверджувати, що строки, які спливли до 02 квітня 2020 року, не є продовженими.

Судом встановлено, що з даним позовом позивач звернувся до суду 28.02.2025, а тому строк позовної давності необхідно обраховувати не від 28.02.2022 (термін загальної позовної давності згідно ст. 257 ЦК України), а від 02.04.2017.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, із ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути 3 317,55 грн. заборгованості за надання послуг з управління побутовими відходами відповідно до її частки в квартирі, виходячи із кола співвласників ( 1/3).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому з відповідача слід стягнути 1009,33 грн. судового збору на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 247, 259, 263, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Автоколона 2222» ВАТ «Івано-Франківськавтотранс» 3 317 ( три тисячі триста сімнадцять) гривень 55 копійок та 1009 ( одну тисячу дев`ять) гривень 33 копійки судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач : Державне підприємство «Автоколона 2222» ВАТ «Івано-Франківськавтотранс» , 2, адреса : вул. Степана Бандери, 60, м. Івано-Франківськ;

Відповідач : ОСОБА_1 , РНОКПП : НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складно - 29.09.2025.

Суддя Івано-Франківського міського суду Л.Р. Кіндратишин