Провадження № 2/537/1691/2025
Справа № 537/1598/25
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.10.2025 року Крюківський районний суд м. Кременчука у складі:

головуючого судді Мартишевої Т.О.,

за участі секретаря Антохіної Ю.С.,

представника відповідача Назаренка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м. Кременчук у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в:

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Процент» через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №8318 від 07.03.2024 року станом на 10.03.2025 року в розмірі 49 203,00 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5 000,00 грн., заборгованості за нарахованими процентами за період з 07.03.2024 року по 07.03.2025 року в розмірі 44 203,00 грн., а також судові витрати на судовий збір в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07.03.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Процент» (торгова марка «PROCENT») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №8318, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. строком на 365 днів, до 07.03.2025 року, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «Ощадбанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Відповідач в порушення умов кредитного договору не повернув суму кредиту, не сплатив нараховані відсотки відповідно до графіку платежів. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 10.03.2025 року становить 49203,00 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5000,00 грн., заборгованості за нарахованими процентами за період з 07.03.2024 року по 07.03.2025 року в розмірі 44203,00 грн. За таких умов позивач звернувся до суду за захистом свої майнових прав та інтересів.

Заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21.05.2025 року позов ТОВ «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Процент» заборгованість за кредитним договором №8318 від 07 березня 2024 року у розмірі 49 203, 00 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5000 грн. 00 коп., заборгованості за нарахованими процентами за період з 07.03.2024 року по 07.03.2025 року у розмірі 44203,00 грн. 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Процент» судові витрати у вигляді суми сплаченого судового збору в розмірі 2422 гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 липня 2025 року заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Назаренко В.В. про перегляд заочного рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21.05.2025 року по цивільній справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Заочне рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 травня 2025 року по цивільній справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано. Призначено справу до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження.

Представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Назаренко В.В., до суду подано письмову заяву про застосування наслідки недійсності нікчемного правочину, у якій зазначенощо позивачем заявлено до стягнення 44 203,00 грн. заборгованості за відсотками. Кредитним договором №8318 від 07.03.2024 року передбачено наступні умови: «п. 1.1. На умовах встановленим цим Договором, Товариство зобов`язується надати Позичальникові грошові кошти в розмірі 5000 гривень (п`ять тисяч гривень 00 копійок) (далі Кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом в строки, визначені цим Договором. п. 1.2. Процентна ставка за користування Кредитом становить - 2.5% від суми Кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 912.50%) користування Кредитом. Процентна ставка за користування Кредитом є фіксованою. 1.3. Строк надання Кредиту та строк дії Договору становить 365 днів, з сплатою Кредиту в кінці строку користування згідно Додатку №1 до цього Договору.

Однак, зазначені умови суперечать положенням частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», згідно якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті (формула для розрахунку денної процентної ставки), не може перевищувати 1 %. Відповідно до ч. 17 Розділу IV ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг (набрав чинності 24.12.2023р.), установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (з 24.12.2023р. по 21.04.2024); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 22.04.2024 по 19.08.2024). починаючи з 20.08.2024 року 1%.

Так, частина 3 статті 6 ЦК України наголошує, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. А стаття 627 ЦК України (Свобода договору) передбачає: 1. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 2. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Цивільним законодавством передбачено правові наслідки недійсності правочину, таким чином, оскільки на дату укладання 07 березня 2024 року Кредитного договору №8318 умови кредитного договору (п.1.2), а саме денна процентна ставка у розмірі 2.5% з 07.03.2024року по 06.03.2025 року обмежує права споживача порівняно з правами, встановленими частиною 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» та ч. 17 Розділу IV ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України «Про споживче кредитування», то відтак недійсність п.1.2 Кредитного договору встановлена частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» і є нікчемними.

Оскільки пункт 1.2 Кредитного договору не створює юридичних наслідків, відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України, то вимога щодо стягнення процентів у розмірі 44 203,00 грн. по Кредитному договору не підлягає задоволенню.

Згідно Кредитного договору ОСОБА_1 07.03.2024 року отримав 5000 грн. Відповідачем 03.04.2024р. було сплачено 1422 грн. 00 коп. Таким чином, розмір невиконаних зобов`язань по Кредитному договору складає суму отриманих та не повернених коштів у розмірі 3578 грн. 00 коп.

Щодо розміру витрат на правничу допомогу зазначив, що по справі позивачем не було здійснено жодних дій, крім подачі позовної заяви, яка фактично зводиться до подачі до суду документів по кредиту. Правова позиція зводиться до норм про обов`язковість виконання зобов`язань. Таким чином заявлена до стягнення сума у 10000 грн. витрат на правничу допомогу, є більшою ніж сума основного боргу (тіла кредиту) та враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, вважав за доцільне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до розміру, який не перевищує 1000 грн.

Враховуючи наведе, у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Представником позивача ОСОБА_2 до суду подано додаткові письмові пояснення, згідно яких зазначено, що відповідно до укладеного Кредитного договору № 8318 від 07.03.2024 року (далі Кредитний договір) між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ» (торгова марка «PROCENT») (далі Позивач, Товариство) та ОСОБА_1 (далі Відповідач/Позичальник), Відповідач отримав кредит у розмірі 5000 гривень, строком на 365 днів (до 07.03.2025 року), шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_2 емітовану АТ «Ощадбанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування (912,5% річних). Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

22.11.2023р. прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22.04.2024 включно);- протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно).

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Пунктом 9 частини першої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що у договорі про споживчий кредит зазначається денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит.

Таким чином, за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після набрання чинності Законом № 3498-IX, в тому числі строк кредитування за якими триватиме після 21.08.2024, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання такого договору.

При цьому, денна процента ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за договором про споживчий кредит за умови, що до нього не вносилися зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту).

Відповідно до частини третьої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі. Цивільний кодекс України визначає настання правових наслідків у разі зміни договору.

Відповідно до ч.1 та ч. 3 ст. 653 ЦК України, у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Таким чином, у разі внесення змін до Кредитного договору в частині складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту), необхідно здійснювати розрахунок денної процентної ставки з урахуванням вимог Закону України «Про споживче кредитування» щодо максимального розміру денної процентної ставки, визначеного на день внесення таких змін до Кредитного договору.

Зміни до Кредитного договору, що укладений з Відповідачем, не вносились (додаткові договори щодо продовження строку дії та інших умов не укладались), то відповідно правових підстав для перерахунку денної процентної ставки немає.

Представник позивача посилався на Роз`яснення Національного банку України у листі від 19.02.2024 року вих. №. 14 0004/12907.

Зазначив, що таким чином, за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після набрання чинності Законом № 3498-IX, в тому числі строк кредитування за якими триватиме після 21.08.2024, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання такого договору. При цьому, денна процента ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за договором про споживчий кредит за умови, що до нього не вносилися зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту).

Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Окрім того, щодо витрат на правову допомогу зазначив, що у матеріалах справи наявні всі необхідні документи, які підтверджують витрати позивача на правову допомогу, зокрема щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, яка була сплачена позивачем, та заперечення представника відповідача є необґрунтованими.

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Процент» не з`явився в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Згідно поданої заяви просив розгляд справи провести за відсутності представника ТОВ «ФК «Процент».

Представник відповідача адвокат Назаренко В.В., в судовому засіданні підтримав доводи письмового заперечення.

Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що 07 березня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Процент» та позичальником ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №8318, відповідно до умов якого Товариство зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в розмірі 5000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строки, визначені цим договором. Процентна ставка за користування кредитом становить 2,5% від суми кредиту за кожен день (річна процентна ставка становить 912,5%) користування кредитом. Строк надання кредиту 365 днів зі сплатою кредиту в кінці строку користування. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 16 днів. Невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу інтернет ТОВ «ФК «Процент», які розміщені на сайті https://procent.com.ua. Товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб № НОМЕР_1 , що належить позичальникові.

Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 242359, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідач засвідчив, що до укладення Договору уважно ознайомився з текстом Паспорту споживчого кредиту, Договору та Правилами, а також отримав від Товариства інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема, частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та статтями 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування» на веб-сайті Товариства, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.

ТОВ «Фінансова компанія «Процент» надало відповідачу кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за договором в сумі 5000,00 грн. за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 .

За повідомленням АТ «Ощадбанк» від 24 квітня 2025 року на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , емітовано банківську платіжну картку № НОМЕР_4 .

Факт отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів від ТОВ «ФК «Процент» підтверджується повідомленням ТОВ «ФК «Елаєнс», яке здійснило переказ грошових коштів в сумі 5000,00 грн. на платіжну картку № НОМЕР_4 , номер в системі FONDI: 759107154, призначення платежу: перерахування коштів за договором 8318 від 07.03.2024 на умовах фінансового кредиту, а також наданою АТ «Ощадбанк» випискою про рух коштів по банківському рахунку, для обслуговування якого було емітовано платіжну картку № НОМЕР_4 (оптичний диск).

Відповідно до п.п.2.4.1. Кредитного договору, позичальник зобов`язується у встановлений договором строк сплачувати нараховані проценти за користування кредитом та повернути кредит.

Відповідно до п.4.2 Кредитного договору нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, з дня його надання позичальнику (дня перерахування грошових коштів на електронний платіжний засіб позичальника), до дня повернення суми кредиту, визначеної у пункту 1.1. Кредитного договору (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства, зазначений у пункті 8 цього Договору) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

Відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, чим порушує права позивача.

Із детального розрахунку заборгованості (щоденні нарахування і погашення) за Договором №8318 від 07 березня 2024 року вбачається, що станом на 10.03.2025 року загальна сума заборгованості відповідача становить 49 203,00 грн., з яких: 5000,00 грн. строкова заборгованість за сумою кредиту; 44203,00 грн. прострочена заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом.

Суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу.

Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч.2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

В силу ст.12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є й невиконання або виконання, порушення умов, визначених змістом зобов`язання.

В силу ч.2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів, встановлений договором.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання.

В силу ст.546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею).

Судом встановлено, що відповідач з умовами договору був ознайомлений, підписав електронним підписом кредитний договір, шляхом введення одноразового ідентифікатора 242359, однак у строк встановлений договором кредитні кошти не повернув.

Стороною відповідача факт отримання кредитних коштів за укладеним між сторонами договором в сумі 5000 грн фактично не оспорюється.

Станом на день вирішення спору в суді матеріали справи не містять доказів погашення відповідачем у повному обсязі заборгованості перед позивачем.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5000,00 грн є обґрунтованими, заявленими у відповідності до умов договору та підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом у розмірі 44203,00 грн, суд зазначає наступне.

Згідно із ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

22.11.2023 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі - Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»(п.п.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (п.п.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).

Відповідно до ч. 5 ст.8 Закону 3498-ІХ максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

При цьому, згідно з п. 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна процентна ставка за користування кредитом, установлена у договорі, має бути не більше 2,5%, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5%, а з 21 серпня 2024 року не більше 1%.

Із системного аналізу вказаних вище норм слідує, що дія п. 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» щодо максимального розміру денної процентної ставки є загальною для всіх договорів споживчого кредитування, які укладатимуться, починаючи з 24.12.2023; крім того в силу приписів п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону№ 3498-ІХ дія вказаного пункту поширюється і на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом 24.12.2023, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Таким чином, за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після 24.12.2023 (дати набрання чинності Законом № 3498-IX), а також за договорами строк кредитування за якими буде продовжено після 24.12.2023, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення (продовження) договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання (продовження) такого договору.

Пунктом 9 частини першої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що у договорі про споживчий кредит зазначається денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит.

За умовами договору процентна ставка за користування кредитом становить 2,5 % від суми кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 912,5%) користування кредитом (п.1.2 договору).

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем (а.с. 19-23) проценти за користування кредитом нараховані відповідачу за період з 07.03.2024 по 07.03.2025, які становлять 44 203,00 грн.

Разом з тим, оскільки договір №8318 був укладений сторонами 07.03.2024, в період дії згідно з п.17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки - 2,5%, та діяв в періоди після 23.04.2024 та 20.08.2024, суд прийшов до висновку про застосування до вказаних правовідносин зазначеного вище закону, з дотриманням положень ст.215, ст.216, ст.217 ЦК України про нікчемність правочину, коли його недійсність встановлена Законом, визнання правочину нікчемним є неналежним способом захисту, оскільки він є таким в силу закону, а наслідки недійсності нікчемного правочину суд може застосувати з власної ініціативи. Тому, на переконання суду, правомірним буде нарахування відповідачу відсотків:

- у період з 08.03.2024 по 22.04.2024 (46 днів) - 2,5% денної процентної ставки, що становитиме 5 750 гривень (5000,00 х 2,5% х 46 днів);

- у період з 23.04.2024 по 20.08.2024 (120 днів) - 1,5% денної процентної ставки, що становитиме 9000,00 гривень (5000,00 х1,5% х 120 днів);

- у період з 21.08.2024 по 10.03.2025 (202 дні) - 1,0% денної процентної ставки, що становитиме 10 100,00 гривень (5000,00 х 1,0% х 202 дні).

Окрім того, підлягає урахуванню сплачена відповідачем у рахунок погашення кредитної заборгованості сума 1 422,00 грн., відображена у розрахунку заборгованості за умови наявності простроченої заборгованості, у відповідності із п.п. 4.4-4.6 укладеного договору (а.с. 19 зворот).

Таким чином, нарахування відповідачу на користь позивача процентів за користування кредитом, в межах строку дії договору складає 23 428,00 грн.

За таких обставин вимога позивача про стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 44 203,00 грн є неправомірною та позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню у загальному розмірі 28 428,00 грн, з яких: 5 000,00 грн - заборгованість за кредитом, 23 428,00 грн - заборгованість за процентами.

Доводи сторони відповідача щодо необхідності відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі суд відхиляє як неспроможні.

Відповідно до норм закріплених у ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

За викладених фактичних обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 2 422 грн 40 коп. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, за пред`явлення позовної вимоги майнового характеру пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 1 404, 99 грн (2 422,40 грн. х 58%).

Крім того, позивачем заявлено вимогу про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 10000 грн.

Відповідно до частини 1статті 133 ЦПК Українисудові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за частиною 3 статі 133 ЦПК України належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом статті 137 ЦПК України несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Приписами статті 141 ЦПК України визначено: розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 4, 5 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 3 статті 141 ЦПК України закріплено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

Отже, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі №755/9215/15-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач обґрунтовує розмір витрат на правничу допомогу у сумі 10000 грн наступними документами: копією договору № 03/06/2024 від 03.06.2024 про надання юридичних послуг; копією свідоцтва ПТ № 2412 від 23.10.2018 про право Руденка К.В. за заняття адвокатською діяльністю; копією довіреності, виданої ТОВ «ФК «Процент» адвокату Руденку К.В.; копією акту приймання-передачі наданих послуг № 7 до договору про надання юридичних послуг від 27.11.2024; копією Витягу з Реєстру № 1 до акту приймання-передачі наданих послуг № 7 від 27.11.2024; копією платіжного доручення про сплату витрат на правову допомогу.

Представником відповідача у ході судового розгляду справи зазначено, що на переконання відповідача по справі позивачем не було здійснено жодних дій, крім подачі позовної заяви, яка фактично зводиться до подачі до суду документів по кредиту. Правова позиція зводиться до норм про обов`язковість виконання зобов`язань. Заявлену до стягнення суму витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. вважав завищеною, також, що є більшою ніж сума основного боргу (тіла кредиту). Враховуючи критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи, просив зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до розміру, який не перевищує 1 000 грн.

Приймаючи до уваги викладене, ураховуючи клопотання відповідача, а також ураховуючи, що справа відноситься до категорій малозначних, є нескладною, розглядається у спрощеному провадженні, представник позивача участі у судовому засіданні не брав, суд вважає, що витрати позивача на правничу допомогу є неспівмірними зі складністю спірних правовідносин та непропорційно великими щодо вчинених представником позивача дій по наданню правничої допомоги.

Отже, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу підлягають частковому задоволенню у розмірі 5 000 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 5, 10, 13, 19, 76-81, 133, 137, 141, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» (місцезнаходження: 03124, м. Київ, вул. Вацлава Гавела, буд.4; ) до ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» заборгованість за кредитним договором №8318 від 07.03.2024 року станом на 10.03.2025 року в розмірі 28 428 (двадцять вісім тисяч чотириста двадцять вісім) грн. 00 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5000 грн. 00 коп., заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 23428 грн. 00 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» судові витрати на судовий збір в сумі 1404 (одна тисяча чотириста чотири) грн. 99 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені в судовому засіданні 01 жовтня 2025 року. Повний текст рішення складено 02 жовтня 2025 року.

Суддя : Т.О. Мартишева