ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/4788/24 Номер провадження 22-ц/814/1228/25Головуючий у 1-й інстанції Рибалка Ю. В. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Триголова В.М.

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.

секретар: Горбун К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , адвоката Дяченка Валерія Олексійовича на рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука від 27 листопада 2024 року та на ухвалу Автозаводського районного суду міста Кременчука від 13 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2024 року до суду звернулася ОСОБА_2 із вищевказаним позовом до ОСОБА_1 . В обґрунтування позову зазначає, що перебувала з відповідачем у шлюбі з 21.10.2005 року. Сторони мають спільного дорослого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно довідки № 68/02-24 від 05.02.2024 року ОСОБА_3 навчається на 3 курсі денної форми навчання Кременчуцького фахового коледжу транспортної інфраструктури та технологій (1-2 рівень акредитації), на бюджетній формі. Термін навчання з 01.09.2021 року по 30.06.2025 року.

Позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання повнолітнього сина аліменти на час навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, до закінчення сином навчання.

Рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука від 27 листопада 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 20.04.2023 року і до закінчення ним навчання тобто до 30.06.2023 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати витрати на правничу допомогу у розмірі 1 328 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 804 грн. 24 коп.

Ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука від 13 грудня 2024 року виправлено описку в другому абзаці резолютивної частини рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 27 листопада 2024 року у цивільній справі №524/4788/24, 2/524/1942/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання, а саме вважати вірним ««Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 29.04.2024 року і до закінчення ним навчання тобто до 30.06.2025 року».

В апеляційному порядку рішення та ухвалу оскаржив відповідач ОСОБА_1 . Скарга мотивована тим , що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник вказує, що відповідно до інформації Кременчуцького фахового коледжу транспортної інфраструктури та технологій виданою №266/02-24 від 17.06.2024 ОСОБА_3 призначена академічна стипендія у розмірі 1510,00 грн. відповідно до наказу №03/СТ від 10.01.2024 та згідно з рішенням стипендіальної комісії останній отримав премію у розмірі 1460 грн., наказ № 116/СТ від 15.11.2023.

Окрім того, апелянт зазначає, що ОСОБА_3 зареєстрований за місцем проживання відповідача, при цьому позивач не несе жодних витрат на житловокомунальні послуги, які надаються за місцем проживанням сторін, оскільки такі послуги у повному обсязі оплачуються відповідачем самостійно.

Також , відповідач вказує, що має на утриманні ще двох дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , проте позивачем попри вказану обставину заявлено вимогу про стягнення усіх видів заробітку на дитину що продовжує навчання.

Апелянт посилається на те, що судом не було враховано всіх доказів у справі , не визначено якою мірою сам позивач бере участь у забезпеченні дитини та не встановлено чи дійсно син потребує матеріальної допомоги.

Зважаючи на вказане ОСОБА_1 просить скасувати рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука від 27 листопада 2024 року та ухвалу Автозаводського районного суду міста Кременчука від 13 грудня 2024 року, і постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до слідуючого висновку.

Позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 перебували у шлюбі з 21.10.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 17.11.2009 серії НОМЕР_1 (повторне). Згідно з рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15.01.2016, яке набрало законної сили 26.01.2016, шлюб між сторонами розірваний.

Сторони мають повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження від 10.05.2006 серії НОМЕР_2 ).

Згідно з довідкою від 05.02.2024 року № 68/02-24 ОСОБА_3 навчається на 3 курсі денної форми навчання Кременчуцького фахового коледжу транспортної інфраструктури та технологій (1-2 рівень акредитації), на бюджетній формі. Термін навчання з 01.09.2021 року по 30.06.2025 року.

З 24.07.2007 року ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою батька: АДРЕСА_1 (довідка про місце проживання особи від 05.06.2020 № 12847).

Згідно акту про проживання засвідченого сусідами від 20.11.2024 та як пояснив у судовому засіданні сам ОСОБА_3 , він проживав з матір`ю і бабусею за адресою: АДРЕСА_2 .

З 28.06.2024 року та на даний час зареєстрований та проживає з матір`ю за адресою: АДРЕСА_3 у квартирі матері (витяги з реєстру територіальної громади від 29.05.2024, від 28.06.2024, договір купівлі-продажу від квартири від 14.02.2023).

Відповідач ОСОБА_1 перебуває з 17.12.2016 року в іншому зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 17.12.2016 серії НОМЕР_3 . Від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження від 24.10.2017 серії НОМЕР_2 ). Дружина відповідача має сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідач з дружиною, донькою та сином дружини зареєстровані та проживають разом в АДРЕСА_1 , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади від 21.05.2024.

Відповідач, згідно з інформацією ГУ ДПС у Полтавській області від 28.10.2024, довідкою від 04.11.2024 № 536, працює машиністом тепловоза у Виробничому підрозділі «Локомотивне депо Кременчук Регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця», має постійний доход (з квітня 2024 по вересень 2024 року 136 308,09 грн.).

Вихованням сина та його утриманням займається мати (позивачка), вона також оплачує додаткові курси навчання сина в Кременчуцькому фаховому коледжі, про що свідчить копія банківської квитанції від 21.11.2024 про оплату за навчання ОСОБА_3 у сумі 6 600 грн.

Позивачка, згідно з довідкою від 21.11.2024 №512, працює завідувачем медичного пункту Виробничому підрозділі «Локомотивне депо Кременчук Регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця», має постійний доход (з травня 2024 по жовтень 2024 року 64 093,53 грн.).

ОСОБА_3 досяг повноліття, продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги, відповідач добровільно на утримання сина кошти не надає.

Відповідно до ч.1ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно з ч.2, 3 ст. 181 СК Україниза домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 198 СК України визначено, щобатьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ст. 199 СК Українипередбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ст. 200 СК Українисуд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та неповнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 СК Українипри визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Частково задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції обґрунтовував свій висновок тим, що позивач надала суду достатні докази на підтвердження факту навчання спільного з відповідачем сина , та у зв`язку із цим дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 20.04.2023 року і до закінчення ним навчання тобто до 30.06.2025 року.

Відповідач , наголошує на порушенні інтересів та прав двох інших дітей які перебувають у нього на утриманні , та на недоведеність потреби ОСОБА_3 у наданні такої матеріальної допомоги. Колегія суддів вважає вказані аргументи необґрунтованими.

З системного аналізу норм СК України вбачається, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно з ч.7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що позивач являється матір`ю повнолітнього сина відповідача у справі ОСОБА_1 . Згідно довідки 05.02.2024 року № 68/02-24 ОСОБА_3 навчався на 3 курсі денної форми навчання Кременчуцького фахового коледжу транспортної інфраструктури та технологій (1-2 рівень акредитації), на бюджетній формі. Термін навчання з 01.09.2021 року по 30.06.2025 року.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції врахував, що сам факт навчання повнолітньої дитини в Кременчуцького фахового коледжу транспортної інфраструктури та технологій вже передбачає обов`язок батьків в наданні матеріальної допомоги зокрема, на витрати, пов`язані з навчанням, харчуванням, одягом та взуттям тощо. Витрати на продукти харчування та інші додаткові витрати для життя дитини є беззаперечними, оскільки для власного існування та навчання будь-яка людина повинна повноцінно харчуватися, купувати одяг та взуття, засоби гігієни та миючі засоби, а це потребує відповідних коштів. Оскільки ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання, тому він позбавлений можливості працювати та отримувати самостійний дохід, при цьому потребує матеріальної допомоги, пов`язаної з навчанням.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає необгрунтованими посилання відповідача на відсутність у нього можливості надавати матеріальну допомогу сину з підстав наявності у нього на утриманні ще двох дітей, оскільки докази того, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебуває в апелянта на утриманні в матеріалах справи відсутні. Наявність стипендії у ОСОБА_3 та не встановлення на думку відповідача матеріального стану позивача , не доводить факту неможливості надання матеріальної допомоги сину , який продовжує навчання.

Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд врахував вимоги закону, наявність батьківського обов`язку щодо утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, ту обставину, що відповідач має на утриманні дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Аеляційний суд зазначає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду згідно з ч.1 ст. 192 СК України, може бути згодом зменшено або збільшено за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог є законними і обгрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Зважаючи на те , що апеляційний суд не вбачає підстав для скасування рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука від 27 листопада 2024 року, ухвала Автозаводського районного суду міста Кременчука від 13 грудня 2024 року про виправлення описки також підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Дяченка Валерія Олексійовича залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука від 27 листопада 2024 року та ухвалу Автозаводського районного суду міста Кременчука від 13 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: В. М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов