У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" вересня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Церна В.А.

з участю сторін:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва клопотання представника позивача про направлення справи до Верховного суду для визначення підсудності, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Дніпровського районного суду м.Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні.

В судовому засіданні представником позивача заявлено клопотання про направлення справи до Верховного Суду для визначення підсудності, оскільки позивач та відповідач будучи громадянами України проживають за межами України, що не заперечується відповідачем.

В судовому засіданні представник відповідача висловив думку про вирішення питання на розсуд суду.

Суд, вислухавши клопотання, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Керуючись положеннями ст. 187 ЦПК України суд перевірив місце реєстрації відповідача.

З відповіді № 1609589 від 28.07.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що ОСОБА_4 зареєстрована в Дніпровському районі м.Києва.

Отже, суд, відкриваючи провадження у даній справі, вбачав із матеріалів справи, що відповідач є громадянкою України та зареєстрована в Дніпровському районі м.Києва.

Відповідно до ст. 29 ЦПК України, підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

З позовної заяви, відзиву на позовну заяву вбачається, що сторони зазначають, що вони наразі проживають у Великобританії, отже, будучи громадянами України обидві сторони у справі проживають за межами України.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Положення про підсудність справ врегульовано у главі 2 розділу I ЦПК України.

Згідно з нормами процесуального закону завданням інституту підсудності є розподіл цивільних справ між судами загальної юрисдикції для більш швидкого, правильного розгляду і вирішення справи, найбільш ефективного захисту прав, свобод та інтересів суб`єктів права.

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч.1 ст. 378 ЦПК судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Таким чином, оскільки позивач та відповідач проживають за межами України, для уникнення можливості скасування рішення на підставі положень ч.1 ст.378 ЦПК України, суд приходить до висновку, що цивільну справу слід направити до Верховного Суду для визначення підсудності у порядку ст. 29 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 29 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання представника позивача про направлення справи до Верховного суду для визначення підсудності задовольнити.

Цивільну справу № 755/13900/25 позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні направити до Верховного Суду для визначення підсудності.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.О.Яровенко