КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 386/1533/24

номер провадження: 22-ц/824/12493/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

за участю секретаря - Габунії М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Мотальової-Кравець Валерії Юріївни на рішення Подільського районного суду міста Києва від 15 квітня 2025 року у складі судді Петрова Д.В., у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (далі - ТОВ «Свеа Фінанс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 08 грудня 2018 року між акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі - АТ «Ідея Банк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №Z06.00606.004635977, за умовами якого відповідачу на умовах строковості, платності та поворотності було надано кредит в сумі 49 999 грн 00 коп.

Окрім цього, 07 листопада 2018 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №Z06.00606.004508812, за умовами якого відповідачу на умовах строковості, платності та поворотності було надано кредит в сумі 56 000 грн 00 коп.

Визначення суми кредитної лінії, що може бути доступна клієнту, протягом строку дії відновлювальної кредитної лінії, здійснює банк в межах встановленого угодою максимального ліміту кредитної лінії без будь-яких обмежень. Відсоткова ставка за користування коштами кредитної лінії становить 22,00% річних.

Зазначав, що підписанням відповідного кредитного договору позичальник також приєднався до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діяла станом на дату укладення договору, і яка розміщена за посиланням https://ideabank.ua/uk/about/public-contracts) та підтвердив свою обізнаність про Умови та Тарифи Банку.

На виконання умов вищевказаного договору АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання щодо видачі відповідних сум кредиту виконало повністю.

Вказував, що відповідачка виконувала взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.

25 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу №01.02-31/23, відповідно до розділу 2 якого АТ «Ідея Банк» відступило, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги за первинними договорами в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними у реєстрі боржників.

За цим договором факторингу ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги за кредитними договорами №Z06.00606.004635977 від 08 грудня 2018 року та №Z06.00606.004508812 від 07 листопада 2018 року, укладеними між АТ «Ідея Банк» та відповідачкою.

Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору №Z06.00606.004508812 від 07 листопада 2018 року заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Свеа Фінанс» станом на дату подачі позову склало у загальному розмірі 103 856 грн 76 коп., з яких:

- 39 304 грн 87 коп. - заборгованість за основним боргом;

- 26 508 грн 24 коп. - заборгованість за відсотками;

- 38 043 грн 65 коп. - заборгованість за іншими процентними платежами.

Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору №Z06.00606.004635977 від 08 грудня 2018 року заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Свеа Фінанс» станом на дату подачі позову, склало у загальному розмірі 122 114 грн 33 коп., з яких:

- 45 922 грн 45 коп. - заборгованість за основним боргом;

- 33 176 грн 60 коп. - заборгованість за відсотками;

- 43 015 грн 28 коп. - заборгованість за іншими процентними платежами.

З урахуванням наведеного, ТОВ «Свеа Фінанс» просило стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 225 971 грн 09 коп. та судові витрати в розмірі 2 711 грн 66 коп.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 15 квітня 2025 року позов ТОВ «Свеа Фінанс» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Свеа Фінанс» заборгованість за кредитним договором №Z06.00606.004635977 від 08 грудня 2018 року та кредитним договором №Z06.00606.004508812 від 07 листопада 2018 року, в загальному розмірі 225 971 грн 09 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Свеа Фінанс» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 711 грн 66 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Мотальова-Кравець В.Ю. подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Свеа Фінанс» відмовити в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.1 та 2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».

Вказує, що у графіку платежів вказано, що сума комісії за весь строк кредитування становить 33 473 грн 34 коп., як плата за обслуговування, за договором №Z06.00606.004635977 від 08 грудня 2018 року, та 46 843 грн 92 коп., за договором №Z06.00606.004508812 від 07 листопада 2018 року. Положення кредитного договору №Z06.00606.004635977 від 08 грудня 2018 року щодо встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості про споживчий кредит та недотримання АТ «Ідея Банк» вимог Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про банки та банківську діяльність» та Закону України «Про споживче кредитування», а також включення в кредитну угоду несправедливих і дискримінаційних умов кредитування, які істотно порушують права позичальника, а саме, пункту 1.11 кредитного договору в розмірі 2,35%/міс., також по договору №Z06.00606.004508812 від 07 листопада 2018 року включення комісії в розмірі 2,5%/міс.

Зазначає, що пункт договору про включення в умови кредитного договору комісії за обслуговування кредиту, яке фактично не надається з щомісячною фіксованою оплатою визнається нікчемним. Банк може вимагати оплату за послуги, які фактично були надані та мають бути сплачені (наприклад, комісія банку в касі за переказ коштів, за випуск іменної картки, за видачу довідок, повторно і т.д.). Таким чином, банком має бути реально надана певна послуга, за яку банк може вимагати кошти, а включення в кредитний договір фіксованої комісії за обслуговування є нечесним по відношенню до клієнта, який юридично необізнаний, тобто банк вводить в оману клієнта, адже стягує комісію за послуги, які фактично не надає або повинен надавати безоплатно.

Також зазначає, що з огляду на нікчемність положень п.1.11 договору №Z06.00606.004635977 від 08 грудня 2018 року та п.2 розділу 4 додатку №1 до кредитного договору (паспорту споживчого кредиту) щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості, відсутності розшифрування, що саме входить у нарахування заборгованості за іншими процентними платежами, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за іншими процентними платежами в розмірі 38 043 грн 65 коп. є необґрунтованими. Також з огляду на нікчемність положень п.1.11 договору №Z06.00606.004508812 від 07 листопада 2018 року та п.2 розділу 4 додатку №1 до кредитного договору (паспорту споживчого кредиту) щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості, відсутності розшифрування, що саме входить у нарахування заборгованості за іншими процентними платежами, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за іншими процентними платежами в розмірі 43 015 грн 28 коп. є необґрунтованими.

Таким чином вважає, що позивачем не доведено за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів наявності правових підстав для нарахування і стягнення з відповідачки заборгованості за комісіями у заявленому до стягнення розмірі.

Позивач ТОВ «Свеа Фінанс» не скористалось своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направило.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони у справі повідомлені судом апеляційної інстанції про судове засідання, призначене на 16 вересня 2025 року на 10 год 00 хв., завчасно, у встановленому законом порядку, проте у судове засідання не з`явились, причину неявки суду не повідомили.

Так, позивач ТОВ «Свеа Фінанс» та його представник - Варшавський В.П., представник відповідачки ОСОБА_1 - адвокат Мотальова - Кравець В.Ю. отримали судові повістки про виклик до суду (призначеного на 16 вересня 2025 року) до їх електронних кабінетів підсистеми «Електронний суд» 02 липня 2025 року, що підтверджується звітами про направлення вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду (а.с.194-196).

Також відповідачка ОСОБА_1 02 липня 2025 року отримала судову повістку про виклик до суду (призначеного на 16 вересня 2025 року) до її електронної пошти, яку вона вказала у відзиві на позов «ІНФОРМАЦІЯ_2», що підтверджується звітом про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду (а.с.197).

Згідно з ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Відповідно до пункту 2 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.

За таких обставин сторони у справі вважаються належним чином повідомленими про розгляд справи.

Зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, якою передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала неявку сторін у справі такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає не в повному обсязі.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 08 грудня 2018 року між АТ «Ідея Банк» (банк) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено кредитний договір № Z06.00606.004635977.

Відповідно до розділу І кредитного договору, банк надає позичальнику кредит у розмірі 49 999 грн 00 коп., а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами і платою за обслуговування кредитної заборгованості) відповідно із графіком платежів. Кредит надається строком на 30 місяців. Кредитним договором встановлені умови нарахування процентів і платежів. Додатково зазначаємо, що підписанням відповідного кредитного договору позичальник також приєднався до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діяла станом на дату укладення договору), і яка розміщена за посиланням https://ideabank.ua/uk/about/public-contractsта підтвердив свою обізнаність про Умови та Тарифи Банку.

Крім того, 07 листопада 2018 року між АТ «Ідея Банк» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №Z06.00606.004508812.

Відповідно до розділу І кредитного договору, банк надає позичальнику кредит у розмірі 56 000 грн 00 грн., а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами і платою за обслуговування кредитної заборгованості) відповідно із графіком платежів. Кредит надається строком на 22,09 місяця. Додатково зазначаємо, що підписанням відповідного кредитного договору позичальник також приєднався до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діяла станом на дату укладення договору), і яка розміщена за посиланням https://ideabank.ua/uk/about/public-contractsта підтвердив свою обізнаність про Умови та Тарифи Банку.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК.

За нормою ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст.509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлений договором.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений строк повернення частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Отже відповідно до положень ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1050 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором.

При цьому згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Він зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином згідно з нормами ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється належним виконанням.

Згідно зі ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Установлено, що на виконання умов вказаних вище кредитних договорів АТ «Ідея Банк» видало ОСОБА_1 обумовлені суми кредиту в повному обсязі.

Однак відповідачка виконувала взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договорів, сплачуючи поточні помісячні платежі з простроченням або не сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості, чим суттєво порушила взяті на себе договірні зобов`язання.

У справі встановлено, що 25 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Свея Фінанс» (попередня назва - «Росвен Інвест Україна») було укладено договір факторингу №01.02-31/23.

Відповідно до розділу 2 цього договору факторингу, АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло права вимоги за первинними договорами в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в реєстрі боржників.

За цим договором факторингу ТОВ «Свеа Фінас» було відступлено права вимоги за заборгованостями ОСОБА_1 перед АТ «Ідея Банк» за кредитними договорами: №Z06.00606.004635977 від 08 грудня 2018 року і №Z06.00606.004508812 від 07 листопада 2018 року.

Зі справи видно, що до договору факторингу №01.02-31/23 було складено три реєстри боржників №№1, 2 і 3, кожен з яких є невід`ємними документами зазначеного договору. Ці реєстри боржників стосуються виключно прав вимоги ТОВ «Свея Фінанс» до боржників з числа фізичних осіб (населення).

На підтвердження вищенаведеної інформації позивачем надано копії першої і останньої сторінок з реєстрів боржників за кредитними договорами: №Z06.00606.004635977 від 08 грудня 2018 року і №Z06.00606.004508812 від 07 листопада 2018 року на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України факторинг (фінансування під уступку права грошової вимоги) одна сторона (клієнт) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження іншої сторони (фактора) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові свою грошову вимогу до третьої особи (боржника).

Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Таким чином, враховуючи встановлені у справі фактичні обставини щодо укладення між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Свеа Фінанс» договору факторингу №01.02-31/23, який у встановленому порядку не оспорювався та є чинним, а також приписи статті 204 ЦК України про презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої правочин вважається правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, позивач ТОВ «Свеа Фінанс» вважається таким, що у встановленому законом порядку набув права вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитними договорами: №Z06.00606.004635977 від 08 грудня 2018 року та №Z06.00606.004508812 від 07 листопада 2018 року на тих самих умовах і в тому обсязі, які існували на момент переходу прав, а відтак є належним кредитором у зобов`язанні.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 належним чином оформлені та документально підтверджені кредитні зобов`язання за кредитними договорами: № Z06.00606.004635977 від 08 грудня 2018 року та № Z06.00606.004508812 від 07 листопада 2018 року, а також, що ТОВ «Свеа Фінанс» за дійсним договором факторингу № 01.02-31/23 від 25 липня 2023 року довело наявність у нього права на стягнення з відповідачки на свою користь заборгованості за цими кредитним договорами у судовому порядку, оскільки всупереч умов кредитних договорів відповідачка не здійснила своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушила взяті на себе договірні зобов`язання.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується із фактичним розміром та складовими заборгованості за цими двома кредитними договорами з таких підстав.

Так, згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором № Z06.00606.004635977 від 08 грудня 2018 року станом на дату подачі позову, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Свеа Фінанс» складає:

- заборгованість за основним боргом - 39 304 грн 87 коп.;

- заборгованість за відсотками - 26 508 грн 24 коп.;

- заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями - 38 043 грн 65 коп.;

Всього заборгованість - 103 856 грн 76 коп. (а.с.29).

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № Z06.00606.004508812 від 07 листопада 2018 року заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Свеа Фінанс» станом на дату подачі позову складає:

- заборгованість за основним боргом - 45 922 грн 45 коп.;

- заборгованість за відсотками - 33 176 грн 60 коп.;

- заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями - 43 015 грн 28 коп.;

Всього заборгованість - 122 114 грн 33 коп. (а.с.53).

Паспортом споживчого кредиту, який є частиною кредитного договору № Z06.00606.004508812 від 07 листопада 2018 року, передбачено сплату позичальником щомісячної комісії за обслуговування кредиту, яка складає 2,50 % від початкової суми кредиту (а.с.38-39).

Також паспортом споживчого кредиту, який є частиною кредитного договору № Z06.00606.004635977 від 08 грудня 2018 року, передбачено сплату позичальником щомісячної комісії за обслуговування кредиту, яка складає 2,69 % від початкової суми кредиту (а.с.21-22).

Необхідність внесення плати за обслуговування кредиту передбачена в у відповідних графіках платежів до обох кредитних договорів (а.с.23, 40).

Разом з тим, 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення ч.ч.1, 2, 5 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування»)

Положеннями кредитного договору № Z06.00606.004635977 від 08 грудня 2018 року та кредитного договору № Z06.00606.004508812 від 07 листопада 2018 року передбачено, що банк надавав позичальнику кредити на поточні потреби.

Таким чином, з урахуванням п.11 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування», зазначений кредитний договір відноситься до споживчого кредиту.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з ч. 2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, однак вказаний Закон розмежовує платність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

На виконання вимог п.4 ч.1 ст.1 та ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність постанова Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та 2 ст.11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19.

Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому, до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Таким чином, включення банком до суми заборгованості за договором складової заборгованості за комісією є необґрунтованими з вищевказаних підстав, оскільки встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи - споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах.

З урахуванням наведеного, встановлені положеннями кредитного договору № Z06.00606.004635977 від 08 грудня 2018 року та кредитного договору № Z06.00606.004508812 від 07 листопада 2018 року (паспортами до них) щомісячну плату за обслуговування кредитної заборгованості, є нікчемними в силу закону.

У даному випадку апеляційний суд приймає до уваги, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 дійшла висновку, що визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Однак суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст.263, 264 ЦПК України на вказані вище вимоги закону, правові висновки Верховного Суду і фактичні обставини справи належної уваги не звернув, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про включення до загального розміру заборгованості ОСОБА_1 за кредитними договорами № Z06.00606.004635977 від 08 грудня 2018 року та № Z06.00606.004508812 від 07 листопада 2018 року суми комісій за обслуговування кредитів.

Тому у даному випадку, беручи до уваги надані позивачем розрахунки заборгованості ОСОБА_1 за кредитними договорами № Z06.00606.004635977 від 08 грудня 2018 року та № Z06.00606.004508812 від 07 листопада 2018 року, визначені в них суми комісій за обслуговування кредитів (за кредитним договором № Z06.00606.004635977 - 38 043 грн 65 коп.; за кредитним договором № Z06.00606.004508812 - 43 015 грн 28 коп.) не можуть бути включені до загального розміру заборгованості.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням встановлених вище обставин, а також враховуючи, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні стягнув із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Свеа Фанас» не конкретизований, а загальний розмір заборгованості по обох кредитних договорах у сумі 225 917 грн 09 коп., що унеможливлює залишення рішення суду без змін у певній частині, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції від 15 квітня 2025 року не може бути залишене в силі та відповідно до ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ТОВ «Свеа Фінанс», стягнувши з ОСОБА_1 на його на користь заборгованість за кредитним договором № Z06.00606.004635977 від 08 грудня 2018 року в загальному розмірі 65 813 грн 11 коп., а також заборгованість за кредитним договором № Z06.00606.004508812 від 07 листопада 2018 року в загальному розмірі 79 099 грн 05 коп., а всього - 144 912 грн 16 коп.

У задоволенні позовних вимог ТОВ «Свеа Фанас» в частині стягнення комісій за обслуговування кредитів, слід відмовити за їх безпідставністю.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду даної справи у суді першої інстанції позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 711 грн 66 коп. (а.с.10).

Оскільки колегія суддів скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення про часткове задоволення позову, то з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі пропорційному розміру задоволених позовних вимог, що становить 1 738 грн 95 коп.

Згідно з ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Датою постанови апеляційного суду є дата складення повного її тексту, оскільки справа розглянута за відсутності учасників справи без проголошення скороченого судового рішення (вступної та резолютивної частин) та в цьому випадку підлягають застосуванню положення другого речення ч.5 ст.268 ЦПК України, якою передбачено, що датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мотальової -Кравець Валерії Юріївни задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 15 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 37616221, місцезнаходження за адресою: місто Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 6) заборгованість за кредитним договором № Z06.00606.004635977 від 08 грудня 2018 року в загальному розмірі 65 813 грн 11 коп., а також заборгованість за кредитним договором № Z06.00606.004508812 від 07 листопада 2018 року в загальному розмірі 79 099 грн 05 коп., а всього - 144 912 (сто сорок чотири тисячі дев`ятсот дванадцять) грн 16 коп.

У задоволенні решти позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 37616221, місцезнаходження за адресою: місто Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 6) судовий збір у розмірі 1 738 грн 95 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: