Справа № 953/5606/25
Київський районний суд м. Харкова у складі судді Вітюка Р.В.
за участю секретаря судового засідання Лушпай В.О.,
учасники справи у судове засідання не з`явились
розглянув у м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ), в якому якого просить стягнути з відповідача суму заборгованості за договором позики № № 78998574 в розмірі 45 111,74 грн; за договором позики № 2392866 в розмірі 10 350 грн; за кредитним договором № 104063791 в розмірі 42 462,30 грн; за кредитним договором № 7022494 в розмірі 13 864 грн (всього 111 788,04 грн); стягнути з відповідачки понесені судові витрати.
Позовна заява мотивована тим, що позивач отримав права вимоги відповідно до договорів факторингу за кредитними договорами та договорами позики № 78998574, № 2392866, №104063791, № 7022494 зобов`язання за якими відповідачка належним чином не виконувала, через що у неї утворилась заборгованість спочатку перед первісним кредитором, а потім перед позивачем.
Виклад позиції відповідача
Відповідачка правом на подачу відзиву не скористалася.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16.06.2025 відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 15.07.2025.
У судові засідання 15.07.2025, 02.09.2025 учасники справи не з`явилися, у зв`язку з чим судові засідання були відкладені, останній раз на 02.10.2025.
Представник позивача у судове засідання 202.10.2025 не з`явився, у позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника та винесення заочного рішення суду (а.с. 8).
Суд ухвалою від 02.10.2025, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачка належним чином повідомлялася про місце і час судового засідання, постановив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідачки згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Фактичні обставини, встановлені судом
Відповідно до п. 2.1. 2.3. договору № 78998574 сума позики 11 500 грн; строк позики 30 днів; процентна ставка (базова) 2,5 %. Проценти за договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики (п. 4 договору).
ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 уклали договір позики № 2392866 від 12.08.2024 (далі договір № 2392866), відповідно до якого товариство надало відповідачу кредит у розмірі 3000 грн. Кредитний договір підписано за допомогою електронного підпису 871254 (а.с. 22 25).
Відповідно до п. 2.1. 2.3. договору № 2392866 сума позики 3 000 грн; строк позики 30 днів; процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення 0,01 %; комісія за надання позики 44,71 % від суми наданої позики. Проценти за договором нараховуються щоденно, починаючи з другого дня користування та до повернення позики (п. 4 договору).
14.06.2021 ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та Товариство" уклали договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого Товариство зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" за плату, а ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" відступити Товариству права грошової вимоги, строк виконання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошового зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" (а.с. 16-17).
До указаного договору укладались додаткові угоди, якими змінювався (додавались боржники) реєстр кредиторів.
Згідно з витягу з реєстру боржників № 12 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" передало Товариству право грошової вимоги за договором позики № 78998574, за яким боржником є ОСОБА_1 (загальна заборгованість за основною сумою боргу 11 500 грн; сума заборгованості по відсоткам 33 611,74 грн; загальна сума боргу 45 111,74 грн) (а.с.21).
Згідно з витягу з реєстру боржників № 39 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" передало Товариству право грошової вимоги за кредитним договором № 2579222, за яким боржником є ОСОБА_1 (загальна заборгованість за основною сумою боргу 3 000 грн; сума заборгованості по відсоткам 8,70 грн; сума заборгованості за пенею 6 000 грн; комісія за надання позики 1341,3; загальна сума боргу 10 350 грн) (а.с.31).
Відповідно до п. 1.2. 1.6. договору № 7022494 тип кредиту: кредит. Кредит надається строком на 105 днів з 07.06.2023. Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 22.06.2023 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 20.09.2023 (останнього дня строку кредитування). Комісія за надання кредиту: 400 грн., яка нараховується за ставкою 10.00% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду за процентною ставкою 1.50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (900 грн.). Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користуванням кредитом протягом поточного періоду (10 800 грн). Тип процентної ставки: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2., 2.3. договору.
28.11.2023 ТОВ "Мілоан" та Товариство уклали договір факторингу № 28112023, відповідно до якого Товариство зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження ТОВ "Мілоан" за плату, а ТОВ "Мілоан" відступити Товариству права грошової вимоги, строк виконання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошового зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ "Мілоан" (а.с. 50-52).
Згідно з витягом з реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 28112023 від 28.11.2023 ТОВ "Мілоан" передало Товариству право грошової вимоги: за кредитним договором № 104063791, за яким боржником є ОСОБА_1 (загальна заборгованість за основною сумою боргу 9 991 грн; сума заборгованості по відсоткам 31 381,30 грн; сума заборгованості за комісією 1 090 грн; загальна сума боргу 42 462,30 грн); за кредитним договором № 7022494, за яким боржником є ОСОБА_1 (загальна заборгованість за основною сумою боргу 3 200 грн; сума заборгованості по відсоткам 10 304 грн; сума заборгованості за комісією 360 грн; загальна сума боргу 13 864 грн.) (а.с. 54,69).
Відповідно до наданого Товариством розрахунку за договором № 104063791 від 12.06.2023 заборгованість ОСОБА_1 станом на 28.11.2023 становить 42 462,30 грн, з яких: загальна заборгованість за основною сумою боргу 9 991 грн; сума заборгованості по відсоткам 31 381,30 грн; сума заборгованості за комісією 1 090 грн (а.с. 47-48); за договором № 7022494 від 07.06.2023 заборгованість ОСОБА_1 станом на 28.11.2023 становить 13 864 грн, з яких: загальна заборгованість за основною сумою боргу 3 200 грн; сума заборгованості по відсоткам 10 304 грн; сума заборгованості за комісією 360 грн (а.с. 65-66).
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом (ч. 1 ст. 207 ЦК України).
Електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію").
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до абзацу третього частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
З матеріалів справи вбачається, що первісні кредитори за договором позики № 78998574 надав грошові кошти ОСОБА_1 у розмірі 11 500 грн, за договором позики № 2392866 3 000 грн, за кредитним договором № 104063791 10 900 грн; кредитним договором № 7022494 4 000 грн, тобто виконали свої зобов`язання з надання коштів.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Так, позивач отримав права грошової вимоги до відповідача за договорами позики та кредитними договорами № 78998574, № 2392866 № 104063791, № 7022494 відповідно до договорів факторингу, а тому з дати відступлення прав вимоги Товариство стало кредитором за вказаними кредитними договорами.
Отже, первісні кредитори виконали взяті на себе зобов`язання щодо надання боржнику коштів у користування (право вимоги за якими згодом перейшло до позивача), однак в порушення ст. 509, 1048, 1049, 1054 ЦК України та умов договору відповідач зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого у останньої перед позивачем утворилась заборгованість. А тому суд вважає обґрунтованими вимоги позивача в частині вимог про стягнення основної заборгованості та процентів за користування коштами.
Щодо складу заборгованості
Так, позивач за договорами № 104063791, № 702249, № 2392866 крім тіла кредиту та процентів заявив до стягнення пеню та комісію.
Згідно з частинами першою, другою статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Водночас відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Верховний Суд у постанові від 18.10.2023 у справі № 706/68/23 вказав, що з аналізу положень пункту 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення та статей 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, слід дійти висновку про те, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України.
Тобто відповідно до встановлених законодавчих обмежень позичальники звільняються від відповідальності у вигляді неустойки, зокрема, штраф після 24.02.2022, а відповідні нарахування підлягають списанню.
За таких обставин, суд вважає, що вимоги про стягнення пені за договором № 2392866 у розмірі 6 000,00 грн не підлягає до задоволення в силу імперативного припису цивільного законодавства, який підлягає безпосередньому застосуванню.
Крім того, Закон України "Про споживче кредитування" передбачає можливість встановлення сторонами кредитного договору обов`язку позичальника сплачувати певні комісії. Водночас такі положення мають відповідати положенням законодавства.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 вказала, що Закон України "Про споживче кредитування" розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України "Про споживче кредитування" після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування", щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 у справі № 204/224/21, а також постанові Верховного Суду від 11.12.2024 у справі № 611/679/21 зроблено висновок, що у разі коли кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів існування переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування".
Верховний Суд у постанові від 17.04.2025 у справі № 910/1274/24 (переглядаючи справу, де кредитором є також Товариство і за аналогічних умов договору, зокрема, п. 2.5._ вказав, що під час розгляду заявлених до боржника кредиторських вимог, суд має з`ясовувати правову природу таких вимог, надати правову оцінку доказам поданим заявником на підтвердження його вимог до боржника, аргументам та запереченням боржника чи інших кредиторів щодо задоволення таких вимог, перевірити дійсність заявлених вимог, з урахуванням чого встановити наявність підстав для їх визнання чи відхилення (повністю або частково).
Товариство у цій справі не надало жодного доказу щодо додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надавались боржнику та за які кредитором встановлена комісія за обслуговування кредиту, а тому суд дійшов висновку, що положення кредитних договорів щодо обов`язку позичальника сплатити комісію є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування", що повністю узгоджується з усталеною практикою суду касаційної інстанції, зокрема, Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 у справі № 204/224/21, а також постанові Верховного Суду від 11.12.2024 у справі № 611/679/21, які враховуються судом відповідно до частини четвертої статті 236 ЦПК України.
За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення комісії за договорами № 104063791, № 702249, № 2392866 у розмірі 1 090,00 грн, 360,00 грн, 1 341,00 грн, відповідно не підлягають до задоволення.
З розрахунків, наданих позивачем вбачається, що ОСОБА_1 має заборгованість: за договором позики № 78998574 (станом на 22.11.2023) у розмірі 45 111,74 грн; за договором позики № 2392866 (станом на 30.04.2025) у розмірі 10 350 грн; за кредитним договором № 104063791 (станом на 28.11.2023) у розмірі 42 462 грн; за кредитним договором № 7022494 (станом на 28.11.2023) у розмірі 13 864 грн.
Висновки за результатами розгляду заяви
Отже, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню в розмірі 102 996,74 грн, в решті слід відмовити.
Судові витрати
Позивачем в позовній заяві вказано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, а саме: судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3 028 грн; витребування доказів, проведення огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів у розмірі 1514 грн.
Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів.
Згідно з ч. 1 - 3 ст. 140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. У випадках, коли сума витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, повністю не була сплачена учасниками справи попередньо або в порядку забезпечення судових витрат, суд стягує ці суми зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом.
За подання позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3 028 грн, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 112918.
Водночас позивач не надав жодних доказів, які б підтверджували інші витрати, пов`язаними з розглядом справи, зокрема щодо витребування доказів, проведення огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів. Жодних обґрунтувань вказаних вимог не наведено в позові або в інших заявах, а тому такі витрати не підлягають відшкодуванню.
Отже, питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з чим з відповідача на користь Товариства підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам.
Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 49, 141, 223, 263 265, 354, 355 ЦПК України, суд
1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне судове рішення складено та підписано 02.10.2025.
Суддя Роман ВІТЮК