ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 723/4511/22

провадження № 61-264св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Сторожинецький центр дитячо-юнацької творчості Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області, виконуюча обов`язки директора Сторожинецького центру дитячо-юнацької творчості Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області Унгурян Тетяна Миколаївна,

третя особа - Сторожинецька міська рада Чернівецького району Чернівецької області,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 05 вересня 2024 року під головуванням судді Маковійчук Ю. В. та постанову Чернівецького апеляційного суду від 03 грудня 2024 року у складі колегії суддів: Половінкіної Н. Ю., Лисака І. Н., Одинака О. О. у справі за позовом ОСОБА_1 до Сторожинецького центру дитячо-юнацької творчості Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області, виконуючої обов`язки директора Сторожинецького центру дитячо-юнацької творчості Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області Унгурян Тетяни Миколаївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Сторожинецька міська рада Чернівецького району Чернівецької області, про визнання наказів незаконними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,,

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просила суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ Сторожинецького центру дитячо-юнацької творчості Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області від 27 вересня 2022 року № 77ос «Про накладення дисциплінарного стягнення - догани ОСОБА_1 »;

- визнати незаконними та скасувати наказ Сторожинецького центру дитячо-юнацької творчості Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області від 06 грудня 2022 року № 19к «Про звільнення ОСОБА_1 »;

- поновити ОСОБА_1 на посаді, яку вона обіймала, з дати незаконного звільнення;

- стягнути з Сторожинецького центру дитячо-юнацької творчості Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області середньомісячний заробіток за весь період вимушеного прогулу та спричинену незаконним звільненням моральну шкоду в розмірі 65 000 грн.

У лютому 2024 року ОСОБА_1 збільшила позовні вимоги та просила

- визнати наказ по Сторожинецькому центру дитячо-юнацької творчості Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області

від 27 вересня 2022 року № 77ос «Про накладення дисциплінарного стягнення - догани ОСОБА_1 » незаконним та скасувати його;

- визнати незаконними та скасувати наказ Сторожинецького центру дитячо-юнацької творчості Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області від 06 грудня 2022 року № 19к «Про звільнення ОСОБА_1 - керівника гуртка «Золота соломина» з 06 грудня 2022 року за вчинення педагогічним працівником, який виконує виховні функції аморального проступку, не сумісного з виконанням даної роботи відповідно до пункту 3 статті 41 КЗпП України;

- поновити ОСОБА_1 на посаді керівника гуртка «Золота соломина» з дати незаконного звільнення;

- стягнути з Сторожинецького центру дитячо-юнацької творчості Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу та спричинену незаконним звільненням моральну шкоду в розмірі 150 000 грн;

- притягнути виконуючу обов`язки директора Сторожинецького центру дитячо-юнацької творчості Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області ОСОБА_2 до відповідальності за статтями 151-1, 172 пункт 1, 367 КК України, статтею 2-2 КЗпП України, статтею 173 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що наказом відділу освіти Сторожинецької райдержадміністрації від 25 серпня 2003 року № 175-к вона була прийнята на роботу на посаду керівника гуртка «Флористика» Центру дітей та юнацтва з 01 вересня 2003 року.

В подальшому, у зв`язку зі змінами назви, засновників та заходами щодо організації Центру дітей та юнацтва вона неодноразово була переведена в новостворені установи. Востаннє вона була призначена на посаду керівника гуртків «Золота соломинка», «Флористика», еколектарію «Природа наш дім» Сторожинецького центру дитячо-юнацької творчості Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області в порядку переведення.

Наказом Сторожинецького центру дитячо-юнацької творчості Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області від 27 вересня 2022 року

№ 77ос «Про накладення дисциплінарного стягнення - догани ОСОБА_1 » накладено дисциплінарне стягнення відносно керівника гуртків «Флористика» та «Золота соломинка» ОСОБА_1 у вигляді догани за порушення трудової дисципліни - відсутності на робочому місці 05 вересня 2022 року, 06 вересня 2022 року з 13 год. до 16 год. відповідно до режиму роботи керівників гуртків Сторожинецького центру дитячо-юнацької творчості Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області з 01 по 09 вересня 2022 року (наказ центру дитячо-юнацької творчості Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області від 01 лютого 2022 року № 68 «Про організований початок нового 2022-2023 навчального року в центрі дитячо-юнацької творчості Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області»).

Вважає наказ Сторожинецького центру дитячо-юнацької творчості Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області від 27 вересня 2022 року

№ 77ос «Про накладення дисциплінарного стягнення - догани ОСОБА_1 » незаконним, оскільки робота керівника гуртка з поміж іншого полягає у формуванні груп гуртків та в залученні вихованців шляхом відвідування навчальних закладів та донесення інформації про існування гуртка та здійснення до нього набору дітей.

Зазначала, що 05 вересня 2022 року та 06 вересня 2022 року відвідувала навчальні заклади, що є частиною робочого процесу, оскільки зумовлено об`єктивними причинами, а саме задля залучення якомога більше дітей до позашкільної освіти, зокрема, роботи в гуртках Центру з метою його належного функціонування та у зв`язку із погіршенням самопочуття змушена була звертатися до лікаря, про що повідомила в.о. директора Центру.

Наказом в.о. директора Центру від 06 грудня 2022 року № 19к «Про звільнення

ОСОБА_1 » позивач звільнена із займаної посади за вчинення аморального проступку, не сумісного з продовженням роботи відповідно до пункту 3 статті 41 КЗпП України.

Вважає, що вказаний наказ є незаконним, так як він прийнятий на підставі наказу про оголошення догани, актів, доповідних, скарг та протоколів, в яких не міститься жодних обставин, які вказували на вчинення нею аморального проступку, а також не міститься жодних фактів на підтвердження обґрунтованості прийняття рішення про звільнення із зазначених в наказі підстав. При цьому звертає увагу на те, що в наказі не зазначено належних та допустимих доказів, не надано допустимої кваліфікації її дій, як аморального проступку, а лише поверхнево, суб`єктивно, з викривленням реальних обставин справи вказано, що вона вчинила аморальний проступок та підлягає звільненню. Також зазначала, що наказ у своєму змісті не містить будь-яких вказівок та висновків щодо кваліфікації її дій як таких, що не сумісні з продовженням роботи, яка має виховну функцію.

Крім того, зазначала, що вона зазнала мобінгу з боку керівника ОСОБА_2 .

Також, вказувала, що після її незаконного звільнення з роботи вона залишилися без джерел до існування, була позбавлена заробітку, змушена була вживати додаткові заходи для організації свого життя, звільнення її з роботи за вчинення аморального проступку не сумісне з продовженням роботи, принижує її честь і гідність як педагога з багаторічним стажем.

Зазначає, що ситуація з її звільненням з роботи набрала розголосу, а тому їй заподіяна моральна шкода, яку вона оцінює в 150 000 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Глибоцький районний суд Чернівецької області рішенням від 05 вересня 2024 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовив.

Чернівецький апеляційний суд постановою від 03 грудня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 05 вересня 2024 року залишив без змін.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову місцевий суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, вказував на відсутність ОСОБА_1 на робочому місці 05 та 06 вересня 2022 року з 13 год. до 16 год. без поважних причин. Апеляційний суд зазначив, що ОСОБА_1 не довела обставини виконання своїх трудових обов`язків 05 та 06 вересня 2022 року з 13 год. до 16 год. поза приміщенням Сторожинецького центру дитячо-юнацької творчості Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області, на які вона посилається.

У матеріалах справи відсутні докази відвідування ОСОБА_1 навчальних закладів, зокрема Сторожинецької загальноосвітньої школи № 1, спілкування з дітьми з метою комплектування груп гуртків «Золота соломинка» та «Флористика» 05 та 06 вересня 2022 року з 13 год. до 16 год.

05 та 06 вересня 2022 року до медичного закладу не зверталася.

Разом з тим апеляційний суд зауважив, що виконання ОСОБА_1 формування списків нових груп, звіту про виконану роботу 08 вересня 2022 року саме по собі не свідчить про відвідування ОСОБА_1 навчальних закладів, спілкування з дітьми з метою комплектування груп гуртків «Золота соломинка» та «Флористика» 05 та 06 вересня 2022 року з 13 год. до 16 год.

Залишаючи без змін рішення місцевого суду в частині вирішення вимог про скасування наказу про звільнення позивача апеляційний суд погодився з його висновками про те, що звільнення ОСОБА_1 відбулось внаслідок загальної оцінки її аморальної поведінки як вчителя, яка ґрунтується на аналізі фактичних обставин справи та аналізі змісту постанови Чернівецького апеляційного суду від 20 березня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП та аналізі змісту вироку Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 31 липня 2023 року.

За відсутності підстав для скасування оспорюваних наказів суди дійшли висновку про недоведеність факту заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди, завданої звільненням.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 05 вересня

2024 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 03 грудня 2024 року у якій просила оскаржені судові рішення скасувати, а у справі ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Наведені в касаційній скарзі доводи містили підстави, визначені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

ОСОБА_1 зазначає, що жодних пояснень щодо вчинення нею аморального проступку роботодавець не вимагав, а профспілковий комітет не мав права ухвалювати рішення щодо особи, яка вибула із профспілкової організації без її присутності на зборах.

Позивач вказує, що місцевий суд припустився помилки коли вказав, що належним відповідачем у цій справі повинен бути Сторожинецький центр дитячо-юнацької творчості Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області, а не його директор ОСОБА_2 , яку вона зазначила відповідачем у справі, як особу, яка організувала щодо неї мобінг.

Заявник у касаційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, який визнав постанову у справі про адміністративне правопорушення та вирок належними доказами всупереч її запереченням, а апеляційний суд не врахував її пояснення щодо неправильності оцінки таких доказів.

Також суди не надали належної оцінки долученим позивачем доказам, які доводять поважність причин відсутності її на роботі 05 та 06 вересня 2022 року, а також спростовують вчинення нею 02 грудня 2022 року аморального проступку.

Узагальнені доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У лютому 2025 року виконуюча обов`язки директора Сторожинецького центру дитячо-юнацької творчості Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області ОСОБА_2 , як представник Сторожинецького центру дитячо-юнацької творчості Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 у якому у задоволенні касаційної скарги просить відмовити, а оскаржені судові рішення залишити без змін, посилаючись на необґрунтованість її арґументів.

Представник відповідача зауважує, що суди у повній мірі дослідили фактичні обставини справи та надали їм належну оцінку, а тому арґументи касаційної скарги про те, що суди не надали належної оцінки доказам, якими підтверджуються обставини вчинення позивачем дисциплінарних проступків не заслуговують на увагу. Матеріали справи підтверджують, як відсутність позивача на роботі 05 та 06 вересня 2022 року так і вчинення нею, як працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи.

Додатково просила розгляд справи проводити без участі представника відповідача.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 16 січня 2025 року відкрив касаційне провадження у цій справі та витребував справу із Глибоцького районного суду Чернівецької області.

27 січня 2025 року цивільна справа № 723/4511/22 надійшла до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, з`ясовані судами

ОСОБА_1 прийнята на роботу наказом відділу освіти Сторожинецької райдержадміністрації від 25 серпня 2003 року № 175-к на посаду керівника гуртка «Флористика» Центру дітей та юнацтва з 01 вересня 2003 року. 02 листопада

2006 року звільнена в порядку переведення її в Строжинецький районний центр еколого-натуралістичної творчості учнівської молоді керівником гуртка «Флоритстика».

У зв`язку зі змінами назви, засновників та заходами щодо організації Центру дітей та юнацтва ОСОБА_1 неодноразово була переведена до новостворених установ. Востаннє позивач була призначена на посаду керівника гуртків «Золота соломинка», «Флористика», еколектарію «Природа наш дім» Сторожинецького центру дитячо-юнацької творчості Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області в порядку переведення. Назва вказаного закладу позашкільної освіти змінена на Сторожинецький центр дитячо-юнацької творчості Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області.

Згідно п.1.1 Посадової інструкції керівника гуртка Сторожинецького центру дитячо-юнацької творчості Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області, яка затверджена наказом від 14 січня 2020 року № 10 ос, керівник гуртка позашкільного навчального закладу являється педагогом додаткової освіти.

Відповідно до п. 3.16 Посадової інструкції керівника гуртка Сторожинецького центру дитячо-юнацької творчості Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області та п. 4.5 Статуту Сторожинецького центру дитячо-юнацької творчості Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області керівник гуртка позашкільного навчального закладу повинен дотримуватися етичних норм поведінки, що відповідає громадському статусу педагога в закладі, побуті, громадських місцях.

Наказом № 51 «Про затвердження правил внутрішнього трудового розпорядку та режиму роботи для працівників ЦДЮТ» від 08 серпня 2022 року та наказом № 68ос від 01 вересня 2022 року «Про організований початок нового 2022-2023 навчальних років в ЦДЮТ» робота керівників гуртків, студій в ЦДЮТ з 01 вересня 2022 року

по 12 вересня 2022 року (період набору дітей на гуртки) тривала з 13.00 год.

по 16.00 год.

Правила внутрішнього трудового розпорядку та режиму роботи для працівників Сторожинецького центру дитячо-юнацької творчості Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області затверджені наказом в.о. директора Сторожинецького ЦДЮТ від 08 серпня 2022 року № 51 та погоджені головою первинної профспілкової організації працівників освіти і науки 01 вересня 2022 року.

Із цими правилами позивач ОСОБА_1 була особисто ознайомлена 02 лютого

2022 року, про що свідчить її підпис у журналі обліку ознайомлення працівників з правилами внутрішнього трудового розпорядку, колективним договором ЦДЮТ, ведення якого розпочате 05 вересня 2013 року. При цьому суд зазначав, що оригінал вказаного журналу був досліджений в судовому засіданні безпосередньо за клопотанням позивача.

Із наказом від 01 вересня 2022 року № 68ос «Про організований початок нового

2022-2023 навчальних років в ЦДЮТ» ОСОБА_1 була ознайомлена особисто, про що свідчить її власноручний підпис.

Згідно з актом від 06 вересня 2022 року № 1 комісії з трудових спорів Сторожинецького ЦДЮТ зафіксований факт відсутності ОСОБА_1 , керівника гуртків «Золота соломинка» та «Флористика» на робочому місці 05 та 06 вересня

2022 року з 13:00 год. до 16:00 год.

09 вересня 2022 року складений акт № 3 про те, що ОСОБА_1 у присутності членів профспілкового комітету з трудових спорів відмовилася отримати повідомлення від керівника закладу про надання письмових пояснень щодо факту відсутності на робочому місці 05 та 06 вересня 2022 року з 13:00 год. до 16:00 год.

27 вересня 2022 року виданий наказ по ЦДЮТ № 77 ос «Про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани ОСОБА_1 за порушення трудової дисципліни, а саме за її відсутність на робочому місці 05 та 06 вересня 2022 року з 13:00 год. до 16:00 год.»

28 жовтня 2022 року ОСОБА_1 надала пояснення щодо акта № 1 від 06 вересня 2022 року комісії з трудових спорів, в яких вказала, що вона була відсутня на робочому місці 05 та 06 вересня 2022 року з 13:00 год. до 16:00 год. через погане самопочуття, зокрема, загострення гіпертонічної хвороби, у зв`язку із чим вона змушена була звернутися до лікаря.

Суди встановили, що ОСОБА_1 05 та 06 вересня 2022 року до медичного закладу не зверталася. Так, на підтвердження своїх посилань вона надала довідку (що видається дитині про можливість відвідування дитячого колективу) ФОП лікаря ОСОБА_3 про те, що вона була на прийомі у ортопеда 05 вересня 2022 року з приводу правобічного плечелопаткового периартриту та бурситу плеча.

При цьому, згідно листа Сторожинецької багатопрофільної лікарні інтенсивного лікування від 12 січня 2023 року № 120 відомо, що ортопед ОСОБА_3 05 вересня 2022 року не працював і на даний час не працює в КНП Сторожинецька БЛІЛ. Крім того, згідно витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань записів щодо ОСОБА_3 не знайдено.

З інформаційних довідок з електронної системи охорони здоров`я суди встановили, що ОСОБА_1 була тимчасово непрацездатною з 09 вересня 2022 року

по 16 вересня 2022 року, медичний висновок від 11 вересня 2022 року № 33КР-9ХА2-СКТВ-7В8Е, з 19 вересня 2022 року по 23 вересня 2022 року, медичний висновок

№ 57М2-В45М-С39Е-С5АХ та з 28 вересня 2022 року по 30 вересня 2022 року, медичний висновок від 28 вересня 2022 року № 42Н4-225Н-4СР8-3М2В.

ОСОБА_1 була звільнена з роботи на підставі пункту 3 частини першої статті 41 КЗпП України за вчинення аморального проступку, несумісного з виконанням виховних функцій згідно наказу від 06 грудня 2022 року № 19к. В оспорюваному наказі про звільнення позивача зазначено, що він прийнятий на підставі акта комісії профспілкового комітету з трудових спорів Строжинецького центру дитячо-юнацької творчості Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області від 02 грудня 2022 року про вчинення аморального проступку на робочому місці, про порушення правил трудового розпорядку центру дитячо-юнацької творчості, протоколу № 24 засідання профспілкового комітету Сторожинецького центру дитячо-юнацької творчості Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області від 02 грудня 2022 року, протоколу № 21 засідання профспілкового комітету Строжинецького центру дитячо-юнацької творчості Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області від 10 листопада 2022 року, скарги ОСОБА_4 від 08 листопада 2022 року щодо безвідповідального ставлення до життя та здоров`я вихованців гуртка, доповідної методиста ОСОБА_4 від 08 листопада 2022 року, колективної скарги працівників ЦДЮТ на ОСОБА_1 , дисциплінарне стягнення - догана ОСОБА_5 , наказ від 27 вересня 2022 року № 77, скарга ОСОБА_6 від 30 листопада 2022 року про приниження людської гідності працівника та скарга ОСОБА_7 від 02 грудня 2022 року.

Із акта № 4 комісії профспілкового комітету з трудових спорів Сторожинецького центру дитячо-юнацької творчості Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області від 02 грудня 2022 року суди встановили, що 02 грудня 2022 року виконуючої обов`язки директора ОСОБА_2 запросила до методкабінету керівника гуртка «Золота соломинка» ОСОБА_1 та ОСОБА_6 - техпрацівницю УДЮТ для вирішення інциденту, який відбувся між вказаними працівниками 30 листопада 2022 року, зокрема, щодо порушення правил поведінки вихованців гуртка «Золота соломинка» під час гурткового заняття, що загрожувало їх здоров`ю, а також у скарзі зазначалося про приниження людської гідності працівниці ОСОБА_6 , яке виявилося в тому, що педагог позашкільного навчального закладу, що займається виховною діяльністю, порушуючи моральні норми, в образливій формі, при дітях, висловлювалася з неповагою, вказуючи на її місце, як техпрацівника.

При цьому зазначено, що ОСОБА_1 , не зважаючи на зауваження виконуючої обов`язки директора, не дотримуючись педагогічної етики, норм моралі, знову образила ОСОБА_6 , довела її до сліз та стресового стану. В той час, коли виконуюча обов`язки директора ОСОБА_2 вийшла з кабінету, щоб заспокоїти ОСОБА_6 , керівник гуртка ОСОБА_1 у фойє навчального закладу «Юність Підгір`я» спровокувала ще один конфлікт з працівником - ОСОБА_7 .

В даному акті також вказано про те, що у приміщенні «Юність Підгір`я» відбувається навчально-виховний процес, проводяться гурткові заняття, у фойє заходять діти та батьки, ОСОБА_1 в агресивній формі, використовуючи нецензурну лексику висловлювалася в бік ОСОБА_7 , на зауваження не реагувала.

Методист ОСОБА_4 викликала поліцію.

Суд першої інстанції допитав свідків.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 не реагує на будь-які зауваження, постійно провокує конфлікти, веде відеозйомки. Так, 02 грудня

2022 року вона прийшла в заклад і побачила сварку між техпрацівником і

ОСОБА_1 , яка нецензурними словами висловлювалась у бік останньої. Вказувала на те, що навчальний процес був зірваний, діти були налякані. При цьому вказала, що було два конфлікти, були присутні батьки, вона чула як батьки обговорювали інцидент, свідком якого вони були. Також зазначила, що коли вона спускалася сходами, побачила як ОСОБА_1 тримає ОСОБА_2 за волосся та вдарила її по обличчю, тому вона викликала поліцію.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_1 влаштувала скандал, принижувала її, ображала, кричала, при цьому були присутні батьки та діти. ОСОБА_8 просила їх припинити. ОСОБА_1 пішла в кабінет, через деякий час вона знову вийшла з телефоном, кричала. ОСОБА_2 вийшла, просила їх заспокоїтися, ОСОБА_1 вдарила її. При цьому зазначила, що конфлікт відбувався в робочий час, біля 13:14 год., проходили заняття, діти відкривали двері, виглядали з аудиторій, дивилися, що там робиться. Вказала, що було два епізоди конфлікту. При цьому вказала, що ОСОБА_4 була на площадці зверху, заспокоювала ОСОБА_9 , яку ОСОБА_1 сильно образила.

02 грудня 2022 року ОСОБА_2 звернулася із заявою про те, що 02 грудня

2022 року близько 13:40 год. між нею та ОСОБА_1 відбувся конфлікт через робочі моменти, в ході якого позивач висловлювалась в її бік нецензурними словами, штовхала її та шарпала за одяг, що підтверджується протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 02 грудня 2022 року.

Сторожинецький районний суд Чернівецької області вироком від 31 липня 2023 року визнав ОСОБА_1 винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 125 КК України, зокрема, в тому, що вона 02 грудня 2022 року біля 13:40 год., перебуваючи у приміщенні Сторожинецького центру дитячо-юнацької творчості, який розташований на АДРЕСА_1 , в ході конфлікту нанесла один удар правою рукою в ділянку лівого ока та правою рукою подряпала ліву щоку

ОСОБА_2 . В результат вказаних протиправних дій ОСОБА_1 потерпіла

ОСОБА_2 отримала легкі тілесні ушкодження. Призначене покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

Вказаний вирок ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 05 жовтня 2023 року змінений в частині цивільного позову, в іншій частині залишений без змін.

Постановою Верховного Суду вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 31 липня 2023 року та ухвала Чернівецького апеляційного суду

від 05 жовтня 2023 року залишені без змін.

08 грудня 2022 року стосовно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення за статтею 173 КУпАП, згідно якого ОСОБА_1 02 грудня 2022 року о 13:40 год. у громадському місці, а саме в центрі естетичного виховання «Юність Підгір`я», який розташований на АДРЕСА_1 , висловлювалася на адресу ОСОБА_2 нецензурною лайкою, чим порушила громадський порядок та спокій громадян.

Чернівецький апеляційний суд постановою від 20 березня 2023 року ОСОБА_1 визнав винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП та закрив провадження у справі на підставі пункту 7 статті

247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків розгляду справи та скасував постанову Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 17 лютого 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, яке передбачене статтею 173 КУпАП.

Зокрема, апеляційний суд визнав ОСОБА_1 винною у тому, що вона,

ІНФОРМАЦІЯ_1 о 13:40 год. у громадському місці, а саме в центрі естетичного виховання « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований на

АДРЕСА_1 , висловлювалася на адресу ОСОБА_2 нецензурною лайкою, чим порушила громадський порядок та спокій громадян.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги та відзиву на неї, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення (частини перша та шоста статті 43 Конституції України).

Держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема правовий захист від незаконного звільнення (стаття 5-1 КЗпП України).

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення.

Відповідно до статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до частин другої статті 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган в силу частини третьої статті 149 КЗпП України повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Верховний Суд зазначає, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40, пунктом 1 статті 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

За змістом положень статей 147-1, 149 КЗпП України, статті 81 ЦПК України у справах щодо притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності обов`язок доказування правомірності застосування дисциплінарного стягнення покладається на роботодавця.

Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантій, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення.

Правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування всіх обставин його вчинення, в тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмового пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений наданими до суду доказами.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають із правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності не має значення, чи призвів вчинений ним дисциплінарний проступок до настання реальних негативних наслідків - для накладення дисциплінарного стягнення цілком достатньо фіксації самого факту винного вчиненого працівником порушення трудової дисципліни, а наявність чи відсутність шкідливих наслідків може бути врахована тільки при визначенні тяжкості проступку та виборі виду дисциплінарного стягнення.

Зазначене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 24 липня 2019 року у справі № 359/4316/17 (провадження

№ 61-25878св18), від 30 березня 2020 року у справі № 489/7807/18 (провадження № 61-15378св19) та від 20 травня 2020 року у справі № 754/4355/17 (провадження № 61-47954св18).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Згідно з правилами частин третьої та четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суди встановили та з матеріалів справи відомо, що наказом роботодавця стосовно позивача ОСОБА_1 було застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення трудової дисципліни - відсутності на робочому місці 05 вересня

2022 року та 06 вересня 2022 року з 13 год. до 16 год.

Факт відсутності ОСОБА_1 на робочому місці 05 та 06 вересня 2022 року з 13 год. до 16 год. був зафіксований актом комісії з трудових спорів Сторожинецького центру дитячо-юнацької творчості Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області від 06 вересня 2022 року №1

Відповідно до акта комісії з трудових спорів Сторожинецького центру дитячо-юнацької творчості Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області від 09 вересня 2022 року № 3 ОСОБА_1 в присутності членів профспілкового комітету з трудових спорів відмовилася отримати повідомлення від керівника закладу про надання письмових пояснень щодо факту відсутності на робочому місці 05 та 06 вересня 2022 року з 13 год. до 16 год.

28 жовтня 2022 року ОСОБА_1 надала пояснення щодо акта комісії з трудових спорів від 06 вересня 2022 року № 1, за якими була відсутня на робочому місці 05 та 06 вересня 2022 року з 13 год. до 16 год. через погане самопочуття, загострення гіпертонічної хвороби, у зв`язку із чим змушена була звернутися до лікаря.

Суди встановили, що ОСОБА_1 визнає обставини відсутності у приміщенні Сторожинецького центру дитячо-юнацької творчості Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області 05 та 06 вересня 2022 року з 13 год. до 16 год.

Також апеляційний суд вважав, що не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на виконання нею 05 та 06 вересня 2022 року з 13 год. до 16 год. своїх трудових обов`язків з комплектування груп гуртків «Золота соломинка» та «Флористика», відвідування навчальних закладів, спілкування з дітьми, виконання в повному обсязі формування списків нових груп, звіту про виконану роботу 08 вересня 2022 року, відсутність будь-якої шкоди через відсутність у приміщенні закладу.

У постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 235/2284/17 викладений висновок про те, що основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника.

Суди встановили та вказували, що ОСОБА_1 не довела обставини виконання своїх трудових обов`язків 05 та 06 вересня 2022 року з 13 год. до 16 год. поза приміщенням Сторожинецького центру дитячо-юнацької творчості Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області, на які вона посилається у своїх поясненнях.

У матеріалах справи відсутні докази відвідування ОСОБА_1 навчальних закладів, зокрема Сторожинецької загальної освітньої школи № 1, спілкування з дітьми з метою комплектування груп гуртків «Золота соломинка» та «Флористика» 05 та 06 вересня 2022 року з 13 год. до 16 год.

Суди також надали оцінку та зауважили, що виконання ОСОБА_1 формування списків нових груп, звіту про виконану роботу 08 вересня 2022 року саме по собі не свідчить про відвідування ОСОБА_1 навчальних закладів, спілкування з дітьми з метою комплектування груп гуртків «Золота соломинка» та «Флористика» 05 та 06 вересня 2022 року з 13 год. до 16 год.

Колегія суддів вважає, що враховуючи наведене вище та встановлення судами обставини відсутності ОСОБА_1 на робочому місці 05 та 06 вересня 2022 року з 13 год. до 16 год. без поважних причин висновки місцевого суду, з яким погодився суд апеляційної інстанції про відсутність підстав для скасування наказу, яким на позивача накладене дисциплінарне стягнення правильні.

Як вже зазначалось, за змістом частини першої статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Метою отримання власником або уповноваженим ним органом письмових пояснень порушника трудової дисципліни є з`ясування обставин, за яких вчинено проступок для врахування цього з іншими обставинами при обранні виду стягнення, а тому сам по собі факт неотримання власником таких пояснень за відсутності даних про поважність причин вчинення проступку не може бути підставою для визнання рішення про застосування дисциплінарного стягнення незаконним.

Правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України у справі від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-2801цс15, постанові Верховного Суду

від 26 липня 2021 року у справі № 643/10816/17 (провадження № 61-188св21).

ОСОБА_1 вважає неправомірним наказ Сторожинецького центру дитячо-юнацької творчості Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області від 06 грудня 2022 року № 19к «Про звільнення ОСОБА_1 - керівника гуртка «Золота соломинка» ОСОБА_1 з підстав вчинення педагогічним працівником, який виконує виховні функції аморального проступку, не сумісного з виконанням даної роботи відповідно до пункту 3 статті 41 КЗпП України.

Відповідно до частини першої статті 54 Закону України «Про освіту» педагогічною діяльністю можуть займатися особи з високими моральними якостями, які мають відповідну освіту, професійно-практичну підготовку, фізичний стан яких дозволяє виконувати службові обов`язки.

За змістом статті 56 Закону України «Про освіту» педагогічні працівники зобов`язані постійно підвищувати професійний рівень, педагогічну майстерність, загальну культуру; настановленням та особистим прикладом утверджувати повагу до принципів загальнолюдської моралі (правди, справедливості, відданості, патріотизму, гуманізму, доброти, стриманості, працелюбства, поміркованості, інших доброчинностей); виховувати у дітей повагу до батьків, жінки, старших за віком. Така підвищена відповідальність педагогічних працівників обумовлена тим, що вони перебувають в особливих відносинах та виконують специфічні функції, які не обмежуються лише формальним виконанням трудових обов`язків вчителя (педагога, вихователя), а й здійснюють виховну функцію, не властиву іншим категоріям працівників.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 41 КЗпП України вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи, є підставою для розірвання трудового договору з працівником.

Із підстав вчинення аморального проступку, несумісного з продовженням такої роботи, можуть бути звільнені лише ті працівники, які займаються виховною діяльністю, зокрема, вихователі. Звільнення не може бути визнано правильним, якщо воно проведено лише внаслідок загальної оцінки поведінки працівника, не підтвердженої конкретними фактами.

Звільнення працівника, який виконує виховні функції та який вчинив аморальний проступок, допускається за наявності двох умов: 1) аморальний проступок повинен бути підтверджений фактами; 2) вчинення проступку несумісне з продовженням роботи, що має виховну функцію.

Таке звільнення допускається за вчинення аморального проступку як при виконанні трудових обов`язків, так і не пов`язаного з ними (вчинення такого проступку в громадських місцях або в побуті). Зокрема, аморальним проступком є винне діяння, що суперечить загальноприйнятим нормам і правилам, порушує моральні устої суспільства, моральні цінності, які склалися в суспільстві, і суперечить змісту трудової функції, тим самим дискредитуючи службово-виховні, посадові повноваження відповідного кола осіб.

Працівники, які виконують виховну функцію, - вчитель, педагог, вихователь зобов`язані бути людиною високих моральних переконань та бездоганної поведінки. Особистий приклад викладача та його авторитет і високоморальна поведінка мають виключно важливе значення у формуванні свідомості молоді. Тому якщо педагог недостойною поведінкою скомпрометував себе перед учнями, іншими особами, порушив моральні норми, втратив тим самим авторитет, дискредитував себе як вихователь, він може бути звільнений з роботи за пунктом 3 частини першої статті 41 КЗпП України. З підстав вчинення аморального проступку, несумісного з продовженням такої роботи, можуть бути звільненні лише ті працівники, які займаються виховною діяльністю, наприклад, вихователі, вчителі, викладачі, практичні психологи, соціальні педагоги, майстри виробничого навчання, методисти, педагогічні працівники позашкільних закладів. Звільнення не може бути визнано правильним, якщо воно проведено лише внаслідок загальної оцінки поведінки працівника, не підтвердженої конкретними фактами.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Суди встановили та матеріалами справи доведено, що звільнення ОСОБА_1 відбулось внаслідок вчинення нею аморального проступку, що підтверджується матеріалами справи та змістом постанови Чернівецького апеляційного суду

від 20 березня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП і вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 31 липня 2023 року, яким ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 125 КК України.

Зі змісту наведених судових рішень суди встановили, що ОСОБА_1 02 грудня

2022 року біля 13 год. 40 хвилин, перебуваючи в приміщенні Сторожинецького центру дитячо-юнацької творчості в ході конфлікту нанесла один удар правою рукою в область лівого ока та правою рукою подряпала ліву щоку ОСОБА_2 . За наслідком вказаних протиправних дій ОСОБА_1 потерпіла ОСОБА_2 отримала легкі тілесні ушкодження. Цього ж дня о 13 год. 40 хвилин в громадському місці, а саме в центрі естетичного виховання «Юність Підгір`я», ОСОБА_1 висловлювалася на адресу ОСОБА_2 нецензурною лайкою, чим порушила громадський порядок та спокій громадян.

Таким чином, встановивши обставини вчинення вчителем ОСОБА_1 під час виконання нею своїх посадових обов`язків аморального проступку, що суперечить вимогам педагогічної етики, моралі, поваги до гідності дитини, обов`язку вчителя захищати дітей від будь-яких форм фізичного або психічного насильства, а також суперечать загальноприйнятим нормам і правилам, порушують моральні устої суспільства, моральні цінності, які склалися в суспільстві, колегія суддів погоджується із висновками місцевого та апеляційного судів про те, що вона звільнена з посади з дотриманням вимог трудового законодавства, а тому підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

З огляду на викладене колегія суддів відхиляє арґумент касаційної скарги про те, що фактичні обставини у справі були встановлені судами не повністю, оскільки спростовується матеріалами справи та змістом оскаржених судових рішень.

Щодо арґументу касаційної скарги про те, що профспілковий комітет не мав права ухвалювати рішення щодо особи, яка вибула із профспілкової організації без її присутності на зборах колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40, пунктами 2, 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Відповідно до пункту 2 глави ХІХ «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Згідно з частиною другою статті 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15 березня 2022 № 2136-ІХ, який набрав чинності 24 березня 2022 року, у період дії воєнного стану норми статті 43 КЗпП України не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів.

Суди встановили, що відомості про обрання ОСОБА_1 до складу профспілкових органів Сторожинецького центру дитячо-юнацької творчості Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області відсутні.

З огляду на викладене колегія суддів відхиляє означений арґумент касаційної скарги та зауважує, що аналогічний за змістом довід містила і апеляційна скарга, подана ОСОБА_1 , який апеляційний суд обґрунтовано відхилив та вказав, що відсутні підстави для надання оцінки доводам ОСОБА_1 про недотримання відповідачем вимог статті 43 КЗпП України.

Аргумент касаційної скарги про те, що місцевий суд припустився помилки коли вказав, що належним відповідачем у цій справі повинен бути Сторожинецький центр дитячо-юнацької творчості Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області, а не його директор ОСОБА_2 , яку вона зазначила відповідачем у справі, як особу, яка організувала щодо неї мобінг колегія суддів відхиляє з огляду на таке.

Виходячи зі змісту статті 21 КЗпП України, а саме що трудовий договір є угода між працівником та підприємством, установою, організацією, які зобов`язуються виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін, тобто належним відповідачем у трудових спорах є саме ця юридична особа, а не її посадова особа.

Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог у цій частині, правильно визначився із суб`єктним складом сторін у вказаній справі та встановивши, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, обґрунтовувано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Висновки про те, що посадова особа юридичної особи не є належним відповідачем у вказаній категорії справ містяться, серед іншого, у постанові Верховного Суду

від 12 січня 2022 року у справі № 592/6904/21 (провадження № 61-16798св21).

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судових рішень виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Висновок за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржені судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись тим, що суд касаційної інстанції за результатами касаційного перегляду не змінив оскаржувані судові рішення та не ухвалив нові, то підстави для зміни розподілу судових витрати відсутні.

Щодо клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за участі сторін

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 заявила клопотання про розгляд справи за її участі.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції (частина друга).

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Абзац другий частини першої даної статті визначає, що у разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Таким чином, питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з огляду на встановлену необхідність таких пояснень.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлювався з приводу відсутності публічних слухань у судах касаційної інстанції. Вочевидь, «публічний характер провадження у судових органах, згаданих у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, захищає учасників справи від здійснення правосуддя таємно, поза контролем громадськості та є також одним із засобів збереження довіри до судів вищих і нижчих ланок. Публічність через прозорість, яку вона надає правосуддю, сприяє досягненню мети пункту 1 статті 6, а саме справедливому судовому розгляду, гарантія якого є одним із основних принципів будь-якого демократичного суспільства у сенсі Конвенції» (рішення

від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, § 25).

Проте публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку, зокрема і в суді касаційної інстанції. Так, у вказаній справі зазначена гарантія була забезпечена у судах першої й апеляційної інстанцій. Зокрема тому ЄСПЛ не визнав порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції відсутність публічного розгляду у Федеральному суді Німеччини, який, як і Верховний Суд в Україні, вирішував винятково питання права (рішення у справі «Axen v. Germany», § 28).

У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник не представив переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання.

Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Верховний Суд створив учасникам процесу у цій справі належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, в яких такий рух описаний. Крім того, кожен з учасників справи мав право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

З огляду на вказане касаційна скарга розглядається без повідомлення та виклику учасників справи.

Отже, оскільки ЦПК України передбачає можливість розгляду справи у письмовому провадженні без виклику учасників справи, аргументи про розгляд справи за участю сторін у справі є непереконливими, тому відсутня необхідність у виклику осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень, у зв`язку із чим у задоволенні клопотань слід відмовити.

Керуючись статтями 401, 406, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за участі сторін.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 05 вересня 2024 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 03 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров