ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 645/7561/21 Номер провадження 22-ц/814/2991/25Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В.М. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.

за участю секретаря судового засідання Грицак А.Я.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 07 квітня 2023 року (час ухвалення судового рішення та дата складання повного текста судового рішення не зазначені) у справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року КП «Харківські теплові мережі» звернулось до Фрунзенського районного суду м.Харкова з вказаним позовом, просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, що отримані за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.08.2014 по 30.09.2021 в сумі 100 676,85 грн та судовий збір у розмірі 2 270 грн.

Позов обґрунтовано несплатою відповідачкою вартості послуг з теплопостачання, які надані у квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок чого за період з 01.08.2014 по 30.09.2021 утворилась заборгованість у розмірі 100 676,85 грн, крім того за цей же період підприємством нараховано 3% річних у розмірі 1 982,70 грн та інфляційні втрати у розмірі 4 566,14 грн.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовженого строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, в подальшому його неодноразово продовжено.

Згідно розпорядження Верховного Суду України від 08.03.2022 №2/0/9-22, змінено територіальну підсудність Фрунзенського районного суду м.Харкова на Октябрський (Шевченківський ) районний суд м.Полтави.

Рішенням Октябрського (Шевченківського) районного суду м. Полтави від 07 квітня 2023 року позов КП «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КП «Харківські теплові мережі» за послуги теплопостачання у розмірі 100 676,85 гривень, 3% річних у розмірі 1 982,70 гривень, інфляційні втрати у розмірі 4 566,14 гривень, а також судовий збір в сумі 2 270 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 особа яка не приймала участь у розгляді справи, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, справу направити на розгляд за встановленою законом підсудністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що у період, за який здійснені нарахування в квартирі АДРЕСА_2 , у різні часи, окрім відповідачки ОСОБА_2 проживали та були зареєстровані: ОСОБА_1 (з 06.10.1999 р. по 13.07.2018р.; з 17.07.2020 р. до цього часу), ОСОБА_3 (з 20.10.2006 р. по 13.07.2018 р.), ОСОБА_4 (з 26.05.2008 р. до цього часу), а отже вони повинні нести солідарну відповідальність з оплати заборгованості за опалення квартири за період з 01.08.2014 по 30.09.2021 року.

Вважає, що оплата за теплопостачання здійснюється щомісячно, а карантин введено Постановою Кабінету Міністрів від 11 березня 2020 року № 211, а тому вимоги за період з 01.08.2014 року по 01.04.2017 року заявлено позивачем поза межами позовної давності, який сплив 12 березня 2017 року. Просить застосувати наслідки спливу позовної давності, зазначаючи, що він не був залучений до участі у справі, тому не мав можливості подати відповідну заяву суду першої інстанції.

Звертає увагу, що суд не дав правової оцінки істотним обставинам справи, а саме тому, що квартира не облаштована лічильником гарячої води, отже нарахування за послугу з підігріву води повинно проводиться на кожну особу окремо.

Зазначає, що судом першої інстанції також порушено територіальну підсудність при розгляді справи, оскільки розпорядженням голови ВС № 65 від 17.11.2022 відновлено територіальну підсудність судових справ Фрунзенського районного суду м.Харкова з 23.11.2022.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив. Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 (з 27.02.2022 - до цього часу), ОСОБА_1 (з 06.10.1999 по 13.07.2018; з 17.07.2020 до цього часу), ОСОБА_1 (з 20.10.2006 по 13.07.2018 ), ОСОБА_4 (з 26.05.2008 до цього часу) перебувають (ли) на реєстраційному обліку та мешкають (ли) за адресою: АДРЕСА_1 , за даною адресою користуються послугами з централізованого опалення і постачанням гарячої води, тобто є споживачами послуг КП «Харківські теплові мережі». (а.с.34)

Договір про надання послуг з теплопостачання між сторонами не укладався.

У відповідності до затверджених тарифів позивач щомісячно виставляв відповідачу рахунки на оплату послуг теплопостачання, однак відповідач не виконував належним чином свої обов`язки по своєчасному внесенню в повному обсязі плати за отримані комунальні послуги, в результаті чого за період з 01.08.2014 по 30.09.2021 утворилася заборгованість в розмірі 100 676,85 грн грн.(а.с.5-8)

Як вбачається з відомості нарахувань інфляційних втрат та 3 % річних за останні три роки з 01.11.2018 по 31.10.2021, КП «Харківські теплові мережі» нараховано відповідачам 4566,14 грн суми інфляційних втрат та 6548,84 грн - три процента річних.(а.с.9)

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності обставин, на які посилався позивач у підтвердження заявлених вимог.

Перевіряючи правильність оскаржуваного рішення та доводи апеляційної скарги колегія суддів виходить з такого.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачами, виконавцями або виробниками послуг.

Аналіз змісту та підстав поданого позову свідчить про те, що спір між сторонами виник щодо виконання умов договору про надання послуг постачання теплової енергії.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року N 1875-IV, який діяв на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно статті 1 Закону України «Прожитлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Згідно зі ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст.20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтями 20, 21 Закону визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язки виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотриманням умов його виконання згідно з типовим договором.

На підставі ч. 5 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою КМУ № 830 від 21 серпня 2019 (зі змінами) та Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою КМУ №1182 від 11 грудня 2019 (зі змінами) на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» було розміщено 31 жовтня 2021 року індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії . Зазначений договір є публічним договором приєднання, який набрав чинності 01 грудня 2021 року.

Таким чином, по об`єкту нерухомості: квартира АДРЕСА_2 , з 01 грудня 2021 року відбулося приєднання до публічного договору про надання послуги с постачання теплової енергії.

Пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Статтею 1 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Частиною 6 статті 19 вказаного закону передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630, чинних на час виникнення спірних правовідносин передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати послуги у строки, встановлені договором.

Згідно з пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржника покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (частина 1 статті 509 ЦК України) вимагати сплати грошей за надані послуги.

За змістом ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до вимог ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Це узгоджується з положеннями ст. 11 ЦК України відповідно до якої, цивільні права і зобов`язання виникають не тільки з основ передбачених законодавством, а також з дії громадян.

Такими діями відповідача є фактичне користування послугами, що надаються позивачем.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки відповідачка офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлялася від послуг, які надавало їм КП «Харківські теплові мережі», то у неї виник обов`язок сплатити вартість цих послуг.

Правилами ч. 1 ст. 2 ЦПК України унормовано, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорювано право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

Позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за оплату послуг з опалення та постачання гарячої води за період з 01.08.2014 року по 30.09.2021 року в розмірі 100 676,85 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що він обґрунтовано не знав та не міг знати про судову справу № 645/7561/21 з поважних (об`єктивних) причин, а відтак у незаконний спосіб був усунений від участі у справі та надання доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції направлялась копія ухвали про відкриття провадження та судові повістки ОСОБА_2 , між тим, отримана ОСОБА_5 (а.с.24)

Оскільки матеріали справи не містять достовірних відомостей про обізнаність ОСОБА_1 щодо розгляду цього спору судом, то апеляційний суд визнає за необхідне перевірити доводи апеляційної скарги про застосування позовної давності.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України).

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить застосувати позовну давність за період з 01.08.2014 по 01.04.2017.

З матеріалів справи убачається, що за особовим рахунком, відкритим на ім?я відповідачки періодично сплачувалися кошти на виконання обов?язку з оплати за послуги теплопостачання та підігрів води, а саме у квітні 2014 228,20 грн, у травні 2014 100,22 грн, у червні 2014- 173,88 грн, у липні 2014 грн 246,92 грн, у серпні 2014 122,05 грн, у вересні 2014 196,26 грн, у жовтні 2014 379,11 грн, у листопаді 2014 709,43 грн, у вересні 2018 783,36 грн, у жовтні 2018 812,88 грн, останній раз у червні 2021 року (а.с.5-8), отже відповідно до ст.264 ЦК України перебіг строку давності переривався і починався заново. У період з 13 березня 2020 року по 01 липня 2023 року (період карантину) на законодавчому рівні було зупинено перебіг строків давності (Закон № 4443), отже звернення позивача до суду з цим позовом у листопаді 2021 року відбулося у межах трирічного строку давності.

Доводи ОСОБА_1 про те, що суд, ухвалюючи судове рішення, до розгляду справи з невідомих причин не залучив інших осіб які були чи є зареєстрованими у квартирі АДРЕСА_2 , також не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Згідно довідки про склад сім?ї № 858а52a5-1e03-4808-bllf-4e2fd0261ba5 (а.с.4), зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованими особами, окрім відповідача, є та були зареєстровані: ОСОБА_1 (з 06.10.1999 по 13.07.2018; з 17.07.2020 до цього часу), ОСОБА_3 (з 20.10.2006 по 13.07.2018), ОСОБА_4 (з 26.05.2008 до цього часу), які у розумінні положень ст. ст. 67, 68 ЖК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» є солідарними боржниками, але у позові не зазначені.

Відповідно до ч.1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників, кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі від усіх боржників разом або від будь-кого з них окремо.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч.4 ст. 544 ЦК України).

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кредитор (позивач у справі) на свій розсуд може вимагати сплати заборгованості як від усіх споживачів як солідарних боржників, так і від одного з них.

Доводи апеляційної скарги про неправильність нарахування вартості послуг з підігріву води з огляду на різну кількість споживачів у різні періоди проживання /реєстрації у спірній квартирі спростовуються даними, що містяться у відомості про нарахування і оплату за послуги з теплопостачання (а.с.5), згідної яких вартість за послугу з підігріву води нараховувалася у залежності від кількості зареєстрованих осіб (див. колонку №8).

Стосовно доводів апеляційної скарги про порушення судом правил підсудності слід зауважити таке.

Згідно матеріалів справи ця справа передана Октябрському районному суду м.Полтави 30 березня 2022 року (а.с.13), протоколом автоматизованого розподілу від 06 грудня 2022 року судова справа передана на розгляду головуючому судді Бугрію В.М. (а.с.19), який ухвалою від того числа прийняв справу до провадження (а.с.21).

Ця справа не належить до справ з виключною підсудністю, була передана до Октябрського районного суду м.Полтави 30 березня 2022 року, тобто до 22 листопада 2022 року включно, тому прийняття її до розгляду суддею у грудні 2022 року і вирішення спору по суті узгоджується із рішенням Ради суддів України №5 від 03 лютого 2023 року, згідно якого рекомендовано Київському, Ленінському, Октябрському районним судам м.Полтави, Глобинському, Котелевському, Полтавському районним судам Полтавської області забезпечити розгляд справ (проваджень), які до 22 листопада 2022 року включно надійшли на розгляд цих судів відповідно до розпоряджень Голови Верховного Суду від 08 березня 2022 року № 2/0/9-22 "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану", від 10 березня 2022 року № 4/0/9-22 "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану", від 14 березня 2022 року № 7/0/9-22 "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Запорізької та Харківської областей)", від 16 березня 2022 року № 10/0/9-22 "Про скасування розпорядження від 16 березня 2022 року № 9/0/9-22, зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Миколаївської та Харківської областей)", а саме зареєструвати зазначені справи, здійснити їх автоматизований розподіл між суддями відповідних судів та забезпечити їх подальший належний судовий розгляд.

Враховуючи встановлене, конкретні обставини справи і характер спірних правовідносин, апеляційний суд вважає, що інші доводи апеляційної скарги не є істотними та такими, що потребують детального аналізу задля забезпечення вимог п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

В апеляційній скарзі відсутні посилання на нові істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 07 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 24 вересня 2025 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: Л.І. Пилипчук

О.В. Чумак