Сарненський районний суд
_________________________________________________
Справа № 572/1362/25
Провадження№2/572/746/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2025 року м. Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області у складі судді Довгого І.І.,

за участю секретаря судового засідання Щерби А.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовною заявою, у якій просить суд стягнути із ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №1392560 від 18.01.2024 року у розмірі 62572,5 грн, з яких: 8100 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 54472,5 грн - сума заборгованості за відсотками.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 18 січня 2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачем було укладено кредитний договір №1392560, який підписано електронним підписом позичальника, шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на мобільний телефон відповідача.

14 жовтня 2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ФК«ЄАПБ» укладено договір факторингу №14102024 у відповідності до умов якого, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступив позивачу право вимоги до відповідача.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №14102024 від 14 жовтня 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 62572,5 гривень, з яких: 8100 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 54472,5 гривень сума заборгованості за відсотками.

Всупереч умовам кредитних договорів, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав своїх зобов`язань. Після відступлення ТОВ «ФК «Інвеструм» позивачу права грошової вимоги до відповідача, відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення кредитів, при цьому, позивач не здійснював нарахування жодних штрафних санкцій.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором: №1392560 в розмірі 62572,5 грн.

Посилаючись на норми ЦК України, ЗУ «Про електронну комерцію», правові позиції Верховного Суду, просить стягнути з відповідача вказану заборгованість.

Представник позивача просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, і у випадку неявки в судове засідання відповідача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Представник відповідача подав відзив про те, що відповідач не заперечує факт отримання коштів за договором про надання кредиту №1392560 від 18.01.2024 року в сумі 8100 грн., проте категорично не погоджується із нарахованими позивачем відсотками, оскільки їх розрахунок здійснено з грубим порушенням чинного законодавства України. Оскільки згідно умов договору про надання кредиту №1392560 від 18.01.2024 року денна процентна ставка становить 2/5%, що перевищує встановлене законом обмеження в 1% є нікчемним. Їх нікчемність настає в силу прямої вказівки закону і не потребує окремого визнання судом. На підставі наданого представником відповідача розрахунку сума зобов`язань за кредитним договором становить 8924,90 грн., з яких 8100 грн. основне тіло кредиту та законні відсотки 824,90 грн., які нараховані за період з 18.01.2024 року по 13.10.2024 року.

Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх в сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» є юридичною особою та зареєстровано як фінансова установа. Основним видом діяльності ТОВ «ФК «ЄАПБ» є факторинг, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію фінансової установи та статуту.

Відповідно до розпорядження №691 від 23 березня 2017 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, ТОВ «ФК «ЄАПБ» видано ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме на: надання послуг з факторингу.

18 січня 2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачем укладено договір №1392560 про надання фінансового кредиту.

Згідно з умовами договору, товариство надає відповідачу ОСОБА_1 , фінансовий кредит в розмірі 8100 грн. строком на 352 дні.

Згідно зі ст.ст.1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України).

Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Встановлено, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договорів позики, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

14 жовтня 2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14102024.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №14102024 від 14 жовтня 2024 року боржник ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором №1392560 за основною сумою боргу 8100 грн. та за відсотками 54472,5 грн., загальна сума 62572,5 грн..

ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» є юридичною особою та зареєстровано як фінансова установа. Згідно виписки з Єдиного державного рестру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» є інші види кредитування.

Водночас, суд зазначає, що за умовами договору №1392560 від 18 січня 2024 року, предметом договору є кредит на суму 8100 грн. Доказів у підтвердження того, що зазначена сума кредиту була отримана чи перерахована відповідачу, матеріали справи не містять.

Згідно з вимогами ст.ст.76,77,79,80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За правилами ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, відповідно до якої: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

З прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII (надалі Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Між тим, відповідно до ч. ст. статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (ч. 6 ст. 11 Закону № 675-VIII).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VIII).

Статтею 12 Закону № 675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Натомість позивачем не надано жодних доказів, що підтверджують підписання договорів про надання кредиту електронним цифровим підписом, зокрема позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора, вчиненим з урахуванням положень ч. ч. 6, 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", ч. 1 ст. 205 ЦК України.

З долучених позивачем документів неможливо встановити те, що саме відповідачем були застосовані будь-яким способом ідентифікатори (коди підписання договору), зокрема, відсутні докази отримання відповідачем будь-яким чином цього одноразового ідентифікатора, відсутні докази реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційних системах кредиторів. Відсутні й докази щодо ідентифікації за номером телефону, який би належав позичальнику.

Крім того, відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позивачем не було доведено факту перерахування грошових коштів за кредитними договорами на картковий рахунок позичальника.

Посилання представника позивача на те, що вони не є первісним кредитором, а тому не має первинних документів не заслуговує на увагу, з огляду на те, що правонаступник кредиторів зобов`язаний подати всі докази на підтвердження своєї позиції до суду, у тому числі й первинні фінансові документи, які перебували у відчужувачів права вимоги. Та обставина, що позивачу відступлено права вимоги, не повинна пом`якшувати його процесуальний обов`язок в належному доказуванні.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За вказаних обставин, аналізуючи наявні у справі докази та правові норми, суд дійшов висновку, що позовна вимога ТОВ «ФК «ЄАПБ» про стягнення з ОСОБА_1 боргу в розмірі 62572,5 грн. за кредитним договором №1392560 від 18 січня 2024 року задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається у разі відмови в позові на позивача.

Керуючись ст.ст.264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України,суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (1032, м. Київ. вул. Симона Петлюри, буд. 30, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором №1392560 у розмірі 62572,5 гривень відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Сарненський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення буде складене 23 червня 2025 року.

Суддя: