Справа № 157/1179/25
Провадження №2/157/545/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Гамули Б.С.,

з участю: секретаря судового засідання Плакоша Д.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Захарової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 11 квітня 2022 року по 13 вересня 2023 року ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії кулеметника другої групи наземної розвідки відділення розвідки відділу прикордонної служби № НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У зв`язку з отриманим вогнепальним уламковим пораненням під час виконання бойового завдання позивач перебував на лікуванні: з 15.01.2023 по 23.01.2023 у медичній частині В/Ч НОМЕР_3 ; із 23.01.2023 по 14.02.2023 у медичній частині В/Ч НОМЕР_1 ; із 15.02.2023 по 09.03.2023 у Головному військово-медичному клінічному центрі міста Київ; із 10.03.2023 по 20.03.2023 у медичній частині В/Ч НОМЕР_1 .

У відповіді на адвокатський запит від 24.10.2024 ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомив, що у відповідності до підпункту 4 п. 3 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 №392-АГ «Про реалізацію вимог постанови КМУ від 28.02.2022 №168» та наказу начальника з ІНФОРМАЦІЯ_4 від 08.08.2023 №518 ОС «Про виплату додаткової винагороди» додаткова винагорода в розмірі до 100 000 гривень за період перебування сержанта ОСОБА_1 на лікуванні з 14.01.2023 по 23.01.2023 нарахована та виплачена у встановленому законом порядку.

Також у відповіді на адвокатський запит повідомлено, що відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 «Про виплату додаткової винагороди» додаткова винагорода до 100 000 грн за період перебування сержанта ОСОБА_1 на лікуванні з 15.02.2023 по 09.03.2023 буде нарахована та виплачена до 20.11.2024 у встановленому законом порядку. Виплачена на дату подачі цієї заяви.

Однак, дані щодо перебування позивача на стаціонарному лікуванні в санітарній частині В/Ч НОМЕР_1 у період із 23.01.2023 по 14.02.2023 та з 10.03.2023 по 20.03.2023 відсутні, що унеможливлює отримання ОСОБА_1 вищевказаної винагороди у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини та перебуванням на стаціонарному лікуванні, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022.

Тому позивач звертається до суду з цим позовом з метою встановити факт перебування на лікуванні в санітарній частині військової частини в період із 23.01.2023 по 14.02.2023 та з 10.03.2023 по 20.03.2023, пов`язаним з отриманням поранення у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення. Встановлення цього факту необхідне ОСОБА_1 для виникнення в нього права на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ від 28.02.2022 №168.

На підтвердження перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в санітарній частині військової частини НОМЕР_1 позивач подав посвідчені нотаріусом покази свідків побратимів ОСОБА_1 , які в той же період також проходили службу у В/Ч НОМЕР_1 та засвідчують факт, який просить встановити позивач.

Також позивач зазначив, що в лютому 2025 року він звертався із заявою про встановлення вищезазначеного факту в порядку окремого провадження, однак ухвалою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 10.06.2025 року у справі №157/334/25 заява була залишена без розгляду у зв`язку з наявністю спору про право.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд встановити факт перебування інспектора прикордонної служби 2 категорії кулеметника другої групи наземної розвідки відділення розвідки відділу прикордонної служби № ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 на лікуванні в санітарній частині військової частини в період із 23 січня по 14 лютого 2023 року та з 10 по 20 березня 2023 року в зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини.

У відзиві на позов представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала. Крім того, зазначила, що згідно з наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 11.04.2022 №241-ОС «Про особовий склад» ОСОБА_1 зарахований у розпорядження начальника загону та призначений на відповідну посаду. Згідно з наказом начальника загону від 11.09.2023 №586-ОС «Про особовий склад» позивач виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку з вибуттям для подальшого проходження служби в розпорядження начальника НОМЕР_4 прикордонного загону з 13.09.2023.

Дійсно, 18.10.2024 на адресу загону надійшов адвокатський запит від 17.10.2024, в якому адвокат просила повідомити чи виплачувалась додаткова винагорода, передбачена постановою КМУ №168, заявнику та просила надати відповідні документи перебування позивача на лікуванні.

Листом від 24.10.2025 №02.5/14216-24-Вих адвоката повідомлено, що за період із 14.01.2023 по 23.02.2023 додаткова винагорода нарахована та виплачена, за період із 15.02.2023 по 09.03.2023 буде нарахована та виплачена до 20.11.2024. Одночасно, повідомлено, що позивач не перебував на стаціонарному лікуванні у військовій частині. Згідно з наказом начальника загону від 15.01.2023 №13-ВВ «Про особовий склад» позивач вибув на лікування 14.01.2023. Згідно з наказом начальника загону від 24.01.2023 №22-ВВ «Про особовий склад» позивач прибув з лікування 14.01.2023, перебував на лікуванні з 15.01.2023 по 23.01.2023. Згідно з наказом начальника загону від 17.02.2023 №46-ВВ «Про особовий склад» позивач перебував на лікуванні з 23.01.2023 по 14.02.2023 у медичному пункті (на 15 ліжок) та з 15.02.2023 вибув до Головного військово-медичного клінічного центру місто Київ. Згідно з наказом начальника загону від 13.03.2023 №66-ВВ «Про особовий склад» позивач прибув з Головного військово-медичного клінічного центру місто Київ 09.03.2023. Згідно з наказом начальника загону від 16.03.2023 №69-ВВ «Про особовий склад» позивач вибув на лікування з 13.03.2023 до медичного пункту (на 15 ліжок). Згідно з наказом начальника загону від 17.03.2023 №70-ВВ «Про особовий склад» позивач прибув із лікування з 16.03.2023 з медичного пункту (на 15 ліжок). Згідно з наказом начальника загону від 23.03.2023 76-ВВ «Про особовий склад» позивач вибув до Головного військово-медичного клінічного центру місто Київ 17.03.2023 та 21.03.2023 прибув з Головного військово-медичного клінічного центру місто Київ.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 в Україні введено воєнний стан із 24.02.2022. Як на час виникнення спірних правовідносин, так і на момент звернення до суду в Україні діє воєнний стан.

Відповідно до положень Закону України «Про державну прикордонну службу» Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення, основним обов`язками, якої є зокрема: припинення будь-яких спроб незаконної зміни проходження лінії державного кордону України; припинення у взаємодії зі Збройними Силами України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями, відповідними правоохоронними органами збройних та інших провокацій на державному кордоні України, у тому числі шляхом безпосереднього ведення бойових дій; участь у взаємодії із Збройними Силами України та іншими військовими формуваннями у ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту на державному кордоні України, міжнародного збройного конфлікту та відсічі збройній агресії проти України шляхом безпосереднього ведення бойових дій; участь у виконанні заходів територіальної оборони, а також заходів, спрямованих на додержання правового режиму воєнного і надзвичайного стану.

Отже, військовослужбовці Державної прикордонної служби України з 24.02.2022 здійснюють заходи, передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» та Законом України «Про державну прикордонну службу».

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова 168).

Пунктом 1 Постанови 168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям [...] Державної прикордонної служби, [...] виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим із них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах [...].

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які, зокрема: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки й оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Відповідно до статті 3 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» заклад охорони здоров`я юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, що забезпечує медичне обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників і фахівців з реабілітації.

Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 11.12.2012 №1066 затверджений Перелік закладів охорони здоров`я Державної прикордонної служби України. Відповідно до його пункту 1 до лікувально-профілактичних закладів відноситься, зокрема: амбулаторно-поліклінічні заклади: медичний пункт (регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, загонів морської охорони, навчальних закладів, органів забезпечення).

Відповідно до Положення про медичний пункт (на 15 ліжок) такий медичний пункт є одним з підрозділів забезпечення прикордонного загону, призначений для забезпечення медичного забезпечення та надання медичної допомоги. Медичний пункт (на 15 ліжок) не є окремою юридичною особою, та не має відповідної ліцензії, відповідно проводити лікування в межах стаціонару не має права.

Згідно з вищевказаними наказами позивач був звільнений від виконання обов`язків (перебував на лікуванні) з метою направлення останнього до лікувального закладу Державної прикордонної служби України Головного військово-медичного клінічного центру м. Київ. Оскільки позивач не перебував у період із 23.01.2023 по 14.02.2023 та 10.03.2023 по 20.03.2023 на стаціонарному лікуванні, тому підстави для виплати відсутні.

Щодо долучених нотаріальних заяв військовослужбовців, то вказані заяви не можуть прийматися судом до уваги як свідчення, оскільки свідки мають бути допитані в судовому засіданні, їм має бути роз`яснена відповідальність за дачу неправдивих показань. Клопотань про допит свідків не надходило.

Крім того, представник відповідача вважає, що цей спір є публічно-правовим і має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Посилаючись на викладені у відзиві на позов обставини й обґрунтування представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та пояснив, що в зазначений ним у заяві період часу він лікувався в медичному пункті при військовій частині. Там підтримували його стан, поки звільнилося місце у військовому госпіталі, він отримував повноцінне лікування, тому вважає, що перебував на лікуванні в умовах стаціонару.

Представник позивача Шевчук Д.О. позовні вимоги також підтримала та пояснила, що в позовній заяві мова йде не про медичний пункт на 15 ліжок, як про це зазначає представник відповідача у відзиві на позов, а про санітарну частину, в якій ОСОБА_1 лікувався стаціонарно й перебування в якій надає йому право на отримання додаткової винагороди.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що військова частина не заперечує того факту, що ОСОБА_1 у зв`язку з пораненням у період із 23 січня по 14 лютого 2023 року та з 10 по 20 березня 2023 року перебував на лікуванні в медичному пункті при військовій частині на 15 ліжок. Однак, цей медичний пункт не є тим стаціонарним закладом охорони здоров`я, перебування в якому передбачає виплату військовослужбовцю додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.

Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов безпідставним і таким, що до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з нормами статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

У відповідності до частин 1 та 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про встановлення факту його перебування на лікуванні в санітарній частині в/ч НОМЕР_1 у період із 23 січня по 14 лютого 2023 року та з 10 по 20 березня 2023 року, оскільки відповідач відмовляється визнавати цей факт, що, на думку позивача, порушує його право на отримання додаткової винагороди в зв`язку з пораненням, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

З матеріалів справи встановлено, що молодшого сержанта ОСОБА_1 із 11 квітня 2022 року призначено на посаду інспектора прикордонної служби 3 категорії дозиметриста 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_6 », що підтверджується наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 від 11.04.2022 №241-ОС.

Згідно з наказом начальника цього ж прикордонного загону від 11.09.2023 №586-ОС ОСОБА_1 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, виключено зі списків особового складу загону в зв`язку з вибуттям для подальшого проходження служби в розпорядження начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України.

З наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 від 17.02.2023 №46-ВВ встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував на лікуванні в медичному пункті (на 15 ліжок) із 23 січня по 14 лютого 2023 року.

Також, із наказів начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 від 17.02.2023 №46-ВВ, від 13.03.2023 №66-ВВ, від 16.03.2023 №69-ВВ, від 17.03.2023 №70-ВВ та від 23.03.2023 №76-ВВ встановлено, що позивач ОСОБА_1 09 березня 2023 року прибув у військову частину з лікування з Головного військово-медичного клінічного центру м. Київ, із 13 по 16 березня 2023 року перебував на лікуванні в медичному пункті (на 15 ліжок), із 17 по 21 березня 2023 року перебував на лікуванні в Головному військово-медичному клінічному центрі м. Київ. Наведені обставини підтвердила в судовому засіданні й представник відповідача.

Таким чином, факт, про встановлення якого просить позивач, не потребує встановлення в судовому порядку, оскільки він констатований у документах, виданих компетентним органом, ніким не оспорюється та не заперечується, а тому не потребує додаткового доведення. Зі змісту позовної заяви, відзиву на позов та з пояснень сторін у судовому засіданні вбачається, що суть спору полягає лише у визначенні правового статусу медичного закладу, де проходив лікування позивач у вказаний ним період, що, однак, не є предметом цього позову.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Аналізуючи доводи та заперечення сторін і наявні у справі докази, суд вважає, що позивач не довів, що рішеннями, діями чи бездіяльністю або в будь-який інший спосіб відповідач порушив його права, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 12, 81, 89, 141, 263-265, 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення.

Повне ім`я, місце проживання, місце знаходження, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін: позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ; відповідач ІНФОРМАЦІЯ_8 , АДРЕСА_2 , код в ЄДРПОУ НОМЕР_6 .

Повне рішення суду складено 19 вересня 2025 року.

Головуючий: Б.С. Гамула