Справа № 953/9852/24
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2025 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Дяченка О.М.,
секретаря судових засідань Гавриленко К.О.,
відповідача ОСОБА_1 ,
представників відповідача - адвокатів Короля В.В., Боровик О.М., Зачепіло З.Я., Березовського Є.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Короткий зміст заявлених вимог
Представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» (далі ТОВ «ФК «Профіт Капітал») адвокат Ушакевич М.П. звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 29 068,84 грн; судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн та витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 7000,00 грн.
19.12.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладений договір факторингу № 19/12-2003, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» відступив, а ТОВ «Оптіма Факторинг» прийняв права вимоги у розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк», що визначені в реєстрі боржників, підписаному сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору.
Виклад позиції відповідача:
- роздруківка з сайту позивача «Тарифів банку» не може бути належним чином доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку);
- єдиним підтверджуючим документом є виписка з рахунку. Згідно з виписки наданою до суду з відповідача стягувалася щомісячна банківська комісія за обслуговування кредиту починаючи з 27.06.2019 року. згідно виписки дебет та кредит співпадають, отже боргу не має;
- в матеріалах судової справи відсутні докази безготівкового розрахунку за договором факторингу, що укладений ПАТ «Ідея Банк» і ТОВ «Оптіма Факторинг», а також між ТОВ «Оптіма Факторинг» і ТОВ «ФК «Профіт Капітал»;
- очевидна неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій.
Рух справи, заяви, клопотання учасників справи
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.10.2024 справу передано для розгляду судді Дяченку О.М.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 29.10.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін, справа призначена до розгляду на 26.11.2024 о 09:30 год.
13.11.2024 від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Король В.В. до суду надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 66).
18.11.2024 від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 73).
18.11.2024 від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшла заява відкладення розгляду справи (а.с. 74).
19.11.2024 ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи.
У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання 26.11.2024 та з урахуванням заяви відповідача про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 24.12.2024 о 12:00 год.
20.12.2024 від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшли: письмові пояснення та клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката (а.с. 80-87).
У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання 24.12.2024 розгляд справи відкладено на 10.01.2025 о 13:50 год.
31.12.2024 від представника позивача Ушакевич М.П. до суду надійшли пояснення по справі (а.с. 89-98).
У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання 10.01.2025 розгляд справи відкладено на 12.02.2025 о 15:00 год.
10.01.2025 від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшли додаткові письмові пояснення (а.с. 104-108).
27.01.2025 від представника позивача Ушакевич М.П. до суду надійшли заперечення на додаткові пояснення (а.с. 109-121).
12.02.2025 у судовому засіданні від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшли клопотання про відкладення розгляду справи. З урахуванням клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 21.03.2025 о 15:30 год.
21.03.2025 у судовому засіданні від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Боровик О.М. до суду надійшли письмові пояснення (а.с. 137) та заявлено клопотання про відкладення розгляду справи. З урахуванням клопотання про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 28.04.2025 о 15:00 год.
17.04.2025 від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Зачепіло З.Я. до суду надійшло клопотання про витребування інформації (а.с. 143-145).
28.04.2025 у судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвоката Боровик О.М. заявив клопотання про відкладення розгляду справи для обґрунтування клопотання про витребування інформації. З урахуванням клопотання про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 09.06.2025 о 09:00 год.
06.05.2025 від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про долучення доказів (а.с. 152-156).
09.06.2025 у судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 заявив клопотання про витребування з АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Профіт капітал» чіткого розрахунку заборгованості, про відкладення розгляду справи для залучення адвокатів. З урахуванням клопотань, розгляду справи відкладено на 07.07.2025 о 09:00 год.
17.06.2025 від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Зачепіло З.Я. до суду надійшло клопотання про витребування з АТ «Ідея Банк» чіткого розрахунку заборгованості (а.с. 161).
25.08.2025 від представника позивача Ушакевич М.П. до суду надійшли заперечення на заяву (а.с. 194-198).
12.09.2025 від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Зачепіло З.Я. до суду надійшли додаткові письмові пояснення (а.с. 210).
Позивач та його представник у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання, повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. В позовній заяві позивач зазначив, у разі його неявки та/або неявки його представника розглядати справу без участі позивача та його представникі.
Представник відповідача у судовому засіданні вважав, що в позовних вимогах ТОВ «ФК «Профіт Капітал» слід відмовити з підстав зазначених у письмових поясненнях.
Суд, заслухавши відповідача та представників відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив такі фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частин 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 1 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Відповідач з викладеними у кредитному договорі умовами кредитування погодився без будь-яких зауважень або застережень, на підтвердження чого у договорі проставлено свій підпис.
Надання банком відповідачу кредитних коштів відповідно до умов укладеної між ними угоди, підтверджується випискою по рахунку рахунок НОМЕР_1 (IBAN НОМЕР_2 ), ОСОБА_1 з 02.05.2019 по 19.12.2023, складеною АТ «Ідея Банк» (а.с.8-20, 153-157).
Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26.05.2021 у справі № 204/2972/20 (провадження № 61-168 св 21) виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.
Зобов`язання виникають з підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема із договорів.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 ЦК України).
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Також, частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 року у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
За змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-979цс15.
У суду відсутні докази про те, що відповідач, який належним чином не виконував свої зобов`язання по поверненню кредиту, мав перешкоди для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості, сплаті відсотків у визначені у договорі строки, порушивши умови кредитного договору.
Суд відхиляє доводи відповідача, що якщо, згідно виписки дебет та кредит співпадають, то не має боргу, оскільки виписка складається з інформації за реальними банківськими операціями за участю сторін, на відміну від розрахунку заборгованості, який здійснює банк у відповідності до умов кредитного договору.
Також суд вважає, що відповідачем не доведено посилання на «очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій», адже формальне посилання відповідачем на практику Верховного Суду без обґрунтування в контексті цієї справи не є релевантною.
Суд враховує, що в матеріалах судової справи наявні докази безготівкового розрахунку за договором факторингу, що укладений ПАТ «Ідея Банк» і ТОВ «Оптіма Факторинг» (а.с.37-38), а також між ТОВ «Оптіма Факторинг» і ТОВ «ФК «Профіт Капітал» (а.с.41), а тому твердження відповідача про відсутність таких доказів є безпідставним.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58).
Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судові витрати
При визначенні розміру витрат за надану позивачу професійну правничу допомогу адвокатом суд виходить з такого.
Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
При визначенні розміру витрат за надану позивачу професійну правничу допомогу адвокатом суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За змістом ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги підлягає доказуванню в суді.
Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.
Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Суд враховує, що складання позовної заяви не потребувало аналізу великої кількості документів, а у справах даної категорії наявна усталена судова практика, адвокат не вивчав додаткові джерела права, законодавства, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежна сторона у справі обґрунтовує свої заперечення, справа розглядається у спрощеному провадженні, позивач у судових засіданнях не приймав участь, тобто надання правничої допомоги адвокатом Овсяником С.А. у цій справі зводилося до складання позовної заяви та написання пояснень по справі.
Враховуючи предмет позову, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «ФК «Профт Капітал» до 1 000,00 грн.
Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та у зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,13, 81,141,263-265,268 ЦПК України, суд,-
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 (три тисячі двадцять вісім, 00) грн та на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000,00 (одна тисяча, 00) грн.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Набережно-Лугова, буд. 8.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 30.09.2025.

Суддя О.М. Дяченко