Справа № 539/2580/25
Провадження № 2-о/539/87/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2025 м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Овчаренко О.Л.

за участі секретаря Ковтун І.О.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

представника заінтересованої особи Кравець Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Лубни в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, заінтересована особа Управління державної міграційної служби України в Полтавській області, - ВСТАНОВИВ: ОСОБА_1 звернулась до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з заявою, в якій просила: встановити факт того, що вона є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , яка народилася в м. Донецьк, Донецької області, Україна; встановити факт того, що вона станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала в м.Донецьк, Донецької області, Україна.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Донецьк Донецької області. З часу народження вона разом із своїми батьками проживала у м. Донецьк, де і одружилася з ОСОБА_3 . Після одруження вона зі своїм чоловіком проживала у його батьків за адресою: АДРЕСА_1 , про що до її паспорту 20.08.1991 року внесено відповідні відомості. 28.10.2011 року Київським РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області їй замінено паспорт старого зразка СРСР на новий паспорт України серії НОМЕР_2 , вклеєно в нього її фотокартку станом на дату видачі паспорта та перенесено відомості про місце її фактичного проживання (прописку). Враховуючи те, що на момент заміни паспорта їй було 44 роки, вона не приділила особливої уваги тому, що у 45 років їй необхідно звернутись до міграційної служби знову та вклеїти нове фото. У зв`язку з цим так і продовжила користуватись паспортом. 16.05.2012 року вона знялася з реєстрації у м. Донецьк та переїхала на постійне місце проживання в АДРЕСА_2 , де і проживала до часу евакуації - 29.01.2025 року. Після прибуття до місця евакуації в м. Лубни Полтавської області в ході оформленні її документів як тимчасово переміщеної особи працівниками соціального захисту було помічено відсутність фотокартки в її паспорті, вклеєної в 45 років. З метою приведення у відповідність вимогам законодавства документа, що посвідчує особу та її громадянство, вона у квітні 2025 року звернулася до Лубенського відділу УДМС в Полтавській області з пакетом наявних у неї документів з проханням вклеїти фотокартку до її паспорту або виготовити новий паспорт у вигляді ID-картки. Однак, листом Управління ДМС у Полтавській області від 02.05.2025 року їй відмовлено, мотивуючи тим, що інформація, наявна в державних реєстрах, не дає можливості її ідентифікувати. Одночасно рекомендовано звернутися до суду для встановлення належності до громадянства України та підтвердження факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 р. або 13.11.1991р. Підтвердження судом фактів, які вона просить встановити, дасть їй можливість повторно звернутись до міграційної служби із заявою про отримання паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм у вигляді ID-карти.

30.05.2025 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду заяву, відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено справу до розгляду.

Заявник в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити.

Представник заявника у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеному в заяві.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи зазначила, що не заперечує проти задоволення заявлених вимог.

Вислухавши пояснення заявника, допитаної в якості свідка, її представника та представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частина 1 ст.315 ЦПК України закріплює перелік фактів, що мають юридичне значення, справи про встановлення яких розглядаються судом. Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», зокрема, якщо особу не буде ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи, строк якої не перевищує двох місяців. У разі неможливості встановити особу протягом зазначеного строку особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. До завершення процедури встановлення особи, прийняття відповідного рішення суду документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України» безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Ст. 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України, проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік -180 днів; проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року, відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Метою встановлення фактів, що мають юридичне значення, заявник зазначила отримання паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм у вигляді ID-картки.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно копії паспорта громадянина України, виданого 28.10.2011, оригінал якого був оглянутий у судовому засіданні, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Донецьк, з 20.08.1991 по 16.05.2012 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Донецьк, Україна. Згідно копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одержала ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , дата реєстрації у Державному реєстрі 07.04.1998. Згідно копії довідки від 10.03.2025 ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Донецьк, є внутрішньо переміщеною особою та перемістилася з міста Часів Яр Донецької області до міста Лубни Полтавської області. З копії вироку Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28.07.2015, який набрав законної сили, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м.Донецьк, громадянка України, була засуджена за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України. Листом Лубенського відділу міграційної служби України в Полтавській області ОСОБА_1 відмовлено в оформленні паспорта громадянина України, оскільки з наданих нею документів та за інформацією з баз даних неможливо встановити належність до громадянства України та встановити її особу, рекомендовано звернутися до суду.

Допитана в якості свідка заявник ОСОБА_1 суду пояснила, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Донецьк, де постійно проживала до 2012 року. В м.Донецьку вона навчалась у школі та технікумі, 29.07.1989 одружилась з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 народила доньку ОСОБА_4 . В 2012 році вона переїхала жити до м.Часів Яр Донецької області, а з березня 2025 року проживає в м.Лубни Полтавської області як внутрішньо переміщена особа. У неї був паспорт зразка СРСР. Паспорт громадянина України, в якому її прізвище зазначено як « ОСОБА_5 », вона отримала тільки в 2011 році у м.Донецьк. Після цього паспорт вона не змінювала, паспорт на інше прізвище не отримувала. З 1991 року вона мала зареєстроване місце проживання у м.Донецьк, була знята з реєстрації в 2012 році, коли виїхала жити до м.Часів Яр Донецької області, і більше ніде не була зареєстрована. За кордон вона виїздила ще у 1985 році, після цього більше за межі України ніколи не виїздила.

У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених заявником як свідком. Її показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

При цьому відомостей про те, що заявник залишала територію України чи є громадянкою іншої держави, матеріали справи не містять. Оскільки Державна міграційна служба не встановила особу заявника, тому остання має право на встановлення відповідного факту, що має юридичне значення у порядку, визначеному ч.1 ст. 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус». Суд вважає, що в судовому засіданні на підставі сукупності наданих суду письмових доказів та показань допитаної в якості свідка ОСОБА_1 встановлено особу заявника, якою є ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Донецьк, Україна. Також суд вважає, що вказані вище докази є належними, достатніми та підтверджують факт постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Тому суд вважає за можливе встановити факт того, що заявник ОСОБА_1 є ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Донецьк, Україна, а також факт постійного проживання ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Донецьк, Україна, на території України станом на 24.08.1991 року. Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 354-355 ЦПК України, суд, - УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, задовольнити.

Встановити факт того, що заявник ОСОБА_1 є ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Донецьк, Україна, РНОКПП НОМЕР_1 . Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Донецьк, Україна, РНОКПП НОМЕР_1 , на території України станом на 24.08.1991 року. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення в повному обсязі складено 01.10.2025. Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання як ВПО: АДРЕСА_3 . Заінтересована особа - Управління державної міграційної служби України в Полтавській області, , місцезнаходження: 36039, Полтавська область, місто Полтава, вулиця Матвійчука Юліана, будинок 63.

Суддя О.Л. Овчаренко