Номер провадження: 22-ц/813/4343/25
Справа № 523/7206/24
Головуючий у першій інстанції Бузовський В. В.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Коновалової В.А., Кострицького В.В.,

учасники справи: позивач - Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк», відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2024 року, ухвалене Суворовським районним судом м. Одеси у складі: судді Бузовського В.В. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з відповідача суму боргу за договором кредиту в розмірі 43181,34 грн.

В обґрунтування вимог зазначив, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву № б/н від 29.07.2019 та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms.

На підставі анкети-заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 50000 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку та Випискою по рахунку. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту відповідач отримав згідно Довідки про видані картки кредитну картку номер - НОМЕР_1 , строк дії 06/23, тип «Універсальна». В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки до 42,0 % річних.

Згодом відповідач додатково отримав кредитну картку номер - НОМЕР_2 , строк дії 06/27, тип - Картка "Універсальна" , що підтверджується випискою по рахунку та довідкою про видані картки. Позивач у зв`язку із початком повномасштабного вторгнення та збройної агресії російської федерації, пішов на зустріч клієнтам та скасував відсоткову ставку у березні 2022 року - розмір 0 %, а в подальшому із 01.04.2022 відсоткова ставка поступово повернута до погодженого розміру.

Відповідач зобов`язався повернути використану частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором, але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 10.04.2024 року має заборгованість - 43181,34 грн, яка складається з наступного: 33711,93 грн - заборгованість за тілом кредиту; 9469,41 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на те, що не підписував Анкету-заяву, довідка про розрахунок заборгованості не є первинним фінансовим документом. Вказує, що надане позивачем фото паспорту ОСОБА_1 сфотографованого у руці жіночої статті та нібито підписаного електронно цифровим підписом, є марними та такими, що вводять суд в оману, оскільки у період зазначений позивачем, ОСОБА_1 не надавав до банку копії свого паспорту, а ні як самостійна фізична особа, а ні як представник іншої особи. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», умови договору кредитування розміщенні на офіційному сайті Приватбанку, який є власністю цієї сторони, він може змінюватись увесь період кредитування в односторонньому порядку, що є грубим порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів».

Зазначає, що з квітня 2011 року ОСОБА_1 був клієнтом АТ КБ «ПриватБанк» по пенсійній карті, кредитних карт «Універсальних» ОСОБА_1 не отримував. Починаючи з липня 2011 року АТ КБ «ПриватБанк» почав постійно блокувати пенсійну карту з вимогами погашення кредиту.

З метою встановлення суті та захисту власних інтересів, ОСОБА_1 неодноразово звертався на адресу керівника Южного ГРУ АТ КБ «ПриватБанк» з проханням проведення службового розслідування та вирішення питання зняття незаконної кредитної заборгованості, однак, АТ КБ «ПриватБанк» не проводив жодного розслідування, а надавав лише незрозумілі відповіді та постійні колекторські дзвінки на мою адресу з вимогами повернути грошові кошти.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2024 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» суму боргу за договором кредиту № б/н, від 29.07.2019 року в розмірі 43181,34 грн, яка складається з: 33711,93 грн - тіло кредиту; 9469,41 грн - заборгованість за відсотками.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2024 року та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги є те, що підпис на Анкеті-заяві не належить йому та не відповідає його підпису в повному обсязі, а додані фото відповідача з пластиковою картою в руках зроблені у 2011 році при отриманні пенсійної карти КБ «Приватбанк», коли між позивачем та відповідачем існували договірні правовідносини, але ці відносини виникли не з користування кредитними коштами.

Виписка не є первинним фінансовим документом та не може бути доказом по справі.

З квітня 2011 року ОСОБА_1 був клієнтом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» по пенсійній карті, кредитних карт «Універсальних» не отримував, починаючи з липня 2011 року АТ КБ «ПриватБанк» почав постійно блокувати пенсійну карту з вимогами погашення кредиту, з метою встановлення суті та захисту власних інтересів неодноразово звертався на адресу керівника Южного ГРУ АТ КБ «ПриватБанк» з проханням проведення службового розслідування та вирішення питання зняття незаконної кредитної заборгованості, однак АТ КБ «ПриватБанк» не проводив жодного розслідування, а надавав лише незрозумілі відповіді та постійні колекторські дзвінки на мою адресу з вимогами повернути грошові кошти.

Вказує, що ОСОБА_1 було зроблено звернення на ім`я керівника Южного ГРУ АТ КБ «ПриватБанк» - Яколіній Е.А. та записом на особистий прийом, після проведення зустрічі та особистого прийому керівником Южного ГРУ АТ КБ «ПриватБанк» надано доручення провести внутрішнє розслідування у структурі банку та встановити факти незаконного переводу кредиту на його ім`я.

За результатами проведеного службового розслідування АТ КБ «ПриватБанк» надано доручення по виправленню відповідних недоліків у програмній системі банку, однак жодних рішень та дій проведено не було та постійно продовжувались дзвінки представників банка (колекторів) по погашенню заборгованості перед банківською установою. Такі шахрайські дії з боку банку змусили 24.05.2013 ОСОБА_1 звернутися до суду з позовною заявою до АТ КБ «Приватбанку» про повернення незаконно списаних грошових коштів, стягнення моральної шкоди, виключення ОСОБА_1 з реєстру боржників. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ від 20.11.2013 року по цивільній справі № 201/12936/13-ц ОСОБА_1 у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» - відмовлено, яке ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 09.01.2014 залишено без змін та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.03.2014 відмовлено у відкритті касаційного провадження по справі.

Вказує, що зазначені факти та доводи свідчать про повну відсутність у державі рівності сторін судового процесу та можливості захисту порушених прав з конкретною відповідальністю сторони, яка порушує законодавство.

Даними діями АТ КБ «Приватбанк» намагається стягнути кошти, отримані ОСОБА_2 , що вбачається зі службового розслідування самого позивача, оскільки ОСОБА_2 зареєстрована та проживає у Автономній Республіці Крим, яка на даний час є тимчасово окупованою територією, позивач вкотре намагається стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитом, який він не отримував.

В Анкеті-заяві зазначено лише анкетні дані відповідача та відсутня інформація про кредитний ліміт, тип картки, розмір процентів за користування кредитом, обов`язок ОСОБА_1 сплачувати комісію за користування карткою, а також, що пам`ятку клієнта, яку ОСОБА_1 отримав та ознайомився з її змістом під підпис.

Позивачем додано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, нібито підписану відповідачем по справі 23.10.2021 року, проте Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку підписана 29.07.2019. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та комісії за користування карткою, та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) та постанові КЦС ВС від 03.08.2022 у справі №156/268/21 (провадження №61-17186св21).

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді цієї справи.

Судом невмотивовано відмовлено у задоволенні клопотання про витребування оригіналів анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку від 29.07.2019, Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг 23.10.2021 року та призначення почеркознавчої експертизи.

Також позивачем не надано доказів отримання або передавання відповідачем одноразового ідентифікатора повідомлення про прийняття пропозицію укласти договір та отримання відповідачем електронного цифрового підпису або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису).

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення заборгованості стягнення заборгованості у розмірі 43181,34 грн, тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці першому пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12«Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» та частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно умов кредитного договору № б/н від 29.07.2019 року ОСОБА_1 отримав від АТ КБ «ПриватБанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Договір було укладено шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, при цьому, своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг.

Посилаючись на викладене та те, що відповідно до Умов та Правил, у випадку порушення позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані проценти та штраф, позивач звернувся до суду із теперішнім позовом.

Враховуючи те, що з боку відповідача умови кредитного договору не виконуються належним чином, Банк за договором кредитування розрахував заборгованість відповідачу, яка станом на 10.04.2024 становить 43181,34 грн, в тому числі: 33 711,93 грн - тіло кредиту; 9 469,41 грн - заборгованість за відсотками.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, підписавши Заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, прийняв на себе зобов`язання по поверненню отриманих коштів, сплати процентів, однак належним чином не виконав, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Переглядаючи вказані висновки суду за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).

За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частині першій статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).

Згідно із ч. 6 ст. 11 вищезазначеного Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ч. 1 ст.1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунку), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Права та обов`язки сторін, пов`язанні з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 2 ст. 1069 ЦК України).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦК України).

Стаття 76 ЦПК України визнає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву № б/н від 29.07.2019 (а.с. 70-73).

23.10.2021 відповідач підписав власноручно Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано у системі самообслуговування Приват24 за допомогою ОТР пароля, про що зазначено в полі підпис Клієнта із позначкою дати та часу.

Тип кредиту: відновлювана кредитна лінія (п. 1.2. Договору).

Розмір кредитного ліміту не перевищує 200000 грн для карт «Універсальна».

Строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією.

Процентна ставка, відсотків річних: 42 % для карт «Універсальна», 40,8% для карт «Універсальна Gold» (п. 1.3 Договору).

Кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредит картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту. Розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 10 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п. 1.4. Договору).

Проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00% (п. 2.1.1.2.12. Договору).

На підставі укладеного Договору відповідач отримав наступні кредитні картки: НОМЕР_1 , дата відкриття 29.07.2019, термін дії 06/23, тип «Універсальна»; НОМЕР_2 , дата відкриття 25.09.2023, термін дії 06/27, тип «Універсальна» (а.с. 28).

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 вбачається, що старт карткового рахунку № НОМЕР_1 29.07.2019, зміна кредитного ліміту: 29.07.2019 2000 грн (встановлення кредитного ліміту); 29.07.2019 0,00 грн (зменшення кредитного ліміту); 29.07.2019 - 0,00 грн (зменшення кредитного ліміту); 28.01.2020 7000 грн (збільшення кредитного ліміту); 18.02.2020 17000 грн (збільшення кредитного ліміту); 24.07.2020 0,00 (зменшення кредитного ліміту); 24.07.2020 20000 грн (збільшення кредитного ліміту); 31.07.2020 0,00 грн (зменшення кредитного ліміту); 19.11.2020 13000 грн (збільшення кредитного ліміту); 18.12.2020 35000 грн (збільшення кредитного ліміту); 24.09.2021 50000 (збільшення кредитного ліміту); 01.12.2022 39167,52 грн (зменшення кредитного ліміту); 22.02.2023 38290 грн (зменшення кредитного ліміту); 07.03.2023 - 38290 грн (зменшення кредитного ліміту); 20.03.2023 37527,20 (зменшення кредитного ліміту); 31.03.2023 36730 грн (зменшення кредитного ліміту); 02.06.2023 36570,88 грн (зменшення кредитного ліміту); 02.08.2023 36570,88 (зменшення кредитного ліміту); 14.08.2023 36570,88 грн (зменшення кредитного ліміту); 28.08.2023 36570,88 грн (зменшення кредитного ліміту); 08.09.2023 0,00 грн (зменшення кредитного ліміту) (а.с. 15).

З огляду на викладене, на підставі укладеного між сторонами письмового договору, у них відповідно до ст. 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які витікають із договору споживчого кредиту.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 29.07.2019 станом на 10.04.2024 погашено заборгованості за поточним тілом кредиту 141763,83 грн, погашено заборгованості за простроченим тілом кредиту 7010,06 грн, погашено заборгованості по нарахованим відсоткам 2568,79 грн, погашено заборгованості по простроченим відсоткам 3399,80 грн, заборгованість за тілом кредиту 33711,93 грн, заборгованість за простроченими відсотками 9469,41 грн (а.с. 56-69).

З виписки за договором б/н за період 29.07.2019 по 12.04.2024 встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами шляхом зняття їх з кредитної картки, здійснював платежі, поповнював картку. Усього витрат: 224672,86 грн, усього надходжень: 181 491,52 грн, баланс на кінець періоду: - 43171,34 грн. (а.с. 16- 27)

Зазначене свідчить, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором АТ КБ «Приват Банк" виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні кошти.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 30 червня 2023 року в справі № 274/7221/19 (провадження № 61-1513св23) зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з цим Законом підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Водночас, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Виписка за рахунком, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом заборгованості позичальника за сумою кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.

Подібні висновки Верховний Суд виклав у постановах від 16 вересня 2020 року у справі N 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 20 жовтня 2020 року у справі № 456/3643/17 (провадження № 61-9882св20), від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц (провадження N 61-16754св19), від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц (провадження № 61-22158св19).

Таким чином, виписка з карткового рахунку, додана до позовної заяви, є належним та допустимим доказом, що підтверджує розмір заборгованості за тілом кредиту, а також доказом існування між сторонами кредитних правовідносин, ураховуючи факт користування позичальником кредитними коштами, часткового повернення отриманих коштів у кредит.

Вказане спростовує твердження апеляційної скарги про те, що банком не надано належних доказів на підтвердження факту отримання ним кредитних коштів від банку.

З виписки по картковому рахунку вбачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами у межах кредитного ліміту, знімаючи грошові кошти та здійснюючи покупки за кредитні кошти. Періодично ОСОБА_1 погашав наявну заборгованість, приймаючи та виконуючи, таким чином, умови укладеного договору, у тому разі і щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.

Отже, позивачем надано первинні документи, передбачені абз. 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що беззаперечно свідчить про наявність заборгованості, розрахованої у відповідності до умов укладеного між сторонами кредитного договору.

Апеляційний суд відхиляє доводи скаржника, що гроші отримані ОСОБА_2 , що свідчить з службового розслідування самого позивача, а позивач намагається вкотре стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитом, оскільки скаржником не доведено, що обставини встановлені службовим розслідування стосуються або взаємопов`язані з договором б/н від 29.07.2019, жодного належного та допустимого доказу скаржник не надав.

Щодо доводів скарги, що судом невмотивовано відмовлено у задоволенні клопотання про витребування оригіналів анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку від 29.07.2019, Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 23.10.2021 року та призначення почеркознавчої експертизи, колегія суддів вказує, що кредитний договір, укладений 29.07.2019 між ОСОБА_1 та банком, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався та його правомірність за змістом ст. 204 ЦК України презюмується.

Факт отримання та користування кредитними коштами відповідачем не спростовано, тому сумніви про правомірність укладення договору відсутні.

Крім того, предметом розгляду справи є вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором, а не визнання його недійсним.

Посилання скаржника, що в Анкеті-заяві зазначено лише анкетні дані відповідача та відсутня інформація про кредитний ліміт, тип картки, розмір процентів за користування кредитом, обов`язок ОСОБА_1 сплачувати комісію за користування карткою, а також те, що наданий позивачем витяг з Умов та Правил розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, спростовується матеріалами справи.

23.10.2021 року ОСОБА_1 підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, в якій сторони погодили порядок та умови надання кредиту (розмір кредиту, реальну річну процентну ставку та загальну вартість кредиту на час укладення договору, пільговий період кредитування), права та обов`язки клієнта, права та обв`язки банка, відповідальність сторін, тарифи, строк кредиту.

Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано у системі самообслуговування Приват24 за допомогою ОТР пароля, про що зазначено в полі підпис Клієнта із позначкою дати та часу. Використання ОТР пароля в якості простого електронного підпису погоджено із відповідачем у Анкеті-заяві від 29.07.2019, яка підписана відповідачем власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України».

У вищевказаній заяві зазначено, що підписанням цієї заяви, відповідач приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї заяви, які разом становлять Договір банківського рахунка, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому Договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати.

Згідно п. 2.1.1.3.5. Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 23.10.2021 року сторони узгодили, що в разі порушення Клієнтом зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язаний повернути банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов?язання за договором в повному обсязі.

Підписавши 23.10.2021 року Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, ОСОБА_1 відповідно до статті 627 ЦК України добровільно погодився на умови договору, яким сторони погодили відсоткову ставку за користування кредитними коштами, порядок, строк повернення коштів, строк кредитування, та взяв на себе відповідні зобов`язання.

Таким чином, сторонами були погоджені умови кредитування щодо нарахування та сплати відсотків.

При цьому, як вбачається з наданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку, заявлена до стягнення заборгованість за відсотками в сумі 9469,41 грн була нарахована позивачем вже після узгодження умов кредитування, тобто після 23.10.2021, а до підписання Умов відсотки не нараховувалися.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» як таких, що узгоджуються з матеріалами справи та відповідають вимогам норм матеріального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Дата складення повного тексту постанови - 29 вересня 2025 року

Судді: М.В. Назарова

В.А. Коновалова

В.В. Кострицький