Справа № 173/2633/24
Провадження №2/173/221/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 вересня 2025 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі

головуючого судді Кожевник О.А.,

за участю секретаря судового засідання Салтикової С.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача, адвокат Богачова Наталія Петрівна до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Верхньодніпровської міської ради, Верхньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 про скасування усиновлення

ВСТАНОВИВ:

13 серпня 2024 року до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява адвоката Богачової Наталії Петрівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Верхньодніпровської міської ради, Верхньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 про скасування усиновлення.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 15 листопада 2019 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_2 .

12 березня 2020 року Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у справі № 173/3041/19 ухвалив рішення про усиновлення позивачем дитини відповідача ОСОБА_2 , після чого між позивачем та відповідачем почали виникати непорозуміння та сварки, щодо виховання ОСОБА_4 та вибору для нього учбового закладу.

На початку 2022 року, з метою поліпшення матеріального становища сім`ї ОСОБА_1 поїхав працювати за кордон, після чого відповідач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який розірвано 05 липня 2022 року рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області, відразу після чого відповідач разом з сином виїхала за кордон.

Невдовзі, після повернення сина до позивач між ними склалися погані стосунки. На думку позивача, з цього часу хлопець почав відчувати себе вільним та дорослим, перестав сприймати настанови та поради батьків, а після їх розлучення відносини між позивачем та ОСОБА_4 стали не припустимими та нестерпними. За доводами позивача він перестав бути для ОСОБА_4 авторитетом, хлопець звертався до позивача тільки тоді, коли йому були потрібні кошти, почав обманювати, маючи доступ до карти позивача, зняв без його відома з кредитної картки грошові кошти. Позивач зазначає, що ОСОБА_4 постійно вигадував різні історії для отримання коштів.

05.02.2024 відповідач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_1 .

За доводами позивача син має багато боргів і до позивача постійно приходять невідомі люди, погрожують та вимагають повернути грошові кошти, які брав у борг ОСОБА_4 . Позивач є особою з інвалідністю, з прибутків отримує лише пенсію та потребує постійного лікування, на утриманні якого перебуває також матір похилого віку.

Через стреси, пов`язані з розлученням, поведінкою відповідача та ОСОБА_4 , їх ставлення до позивача, стан здоров`я останнього значно погіршився.

Рівень батьківського потенціалу позивача щодо усиновленої дитини знижено, емоційний зв`язок характеризується конфліктністю, відсутністю психологічної сумісності, присутня наявністю емоційного вигорання позивача. Психоемоційний стан хлопця на даний час по відношенню до позивача зневажливий.

Позивач зазначає, що родинні зв`язки, що випливають з усиновлення суперечать інтересам сторін, просить скасувати усиновлення, зазначає, що такі дії випливають також з інтересів самого ОСОБА_4 .

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та дав пояснення фактично встановлені матеріалами справи, зазначив, що довіри до дитини не має, оскільки останній постійно говорить не правду, спілкується дуже рідко, а дії з приводу боргів ОСОБА_4 призводять до того, що позивачу постійно погрожують. Позивач стверджує, що син має зневажливе до нього ставлення, навчання за яке платив позивач кинув, автомобіль продав та розпорядився коштами на свій розсуд. Після усиновлення сторони проживали разом лише один рік.

Відповідач позовні вимоги підтримала та повідомила, що син хоче відновити прізвище, яке мав до усиновлення. Пояснила, що син залишився з нею, тому що позивач поїхав і не виявляв бажання їм допомагати.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву у якій просив скасувати усиновлення та поновити прізвище та по батькові, яке мав до усиновлення та не заперечує проти виключення батька з актового запису.

Представники третіх осіб органу опіки та піклування Верхньодніпровської міської рад та Верхньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явилися, кожен окремо подав заяву про розгляд справи без участі їх представника, будь-яких заперечень щодо позовних вимог не надали.

У своєму відзиві на позовну заяву відповідач зазначила, що всі доводи позивача, викладені у позовній заяві є наклепом, зазначає, що позивач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків та керується виключно небажанням виховувати дитину. Вказала, що позовні вимоги підтримує, так як самостійна відмова батька від своєї дитини є ганебним вчинком, у зв`язку з чим він не спроможний нести відповідальність за свої вчинки та рішення, а тому така людина не може бути батьком та прикладом для її дитини та гаранта для своєї родини.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12.03.2020 вимоги за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Верхньодніпровська районна державна адміністрація в особі служби у справах дітей Верхньодніпровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_5 про усиновлення дитини задоволено. Усиновлено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянином України, уродженцем м. Холмськ Сахалінської області Російська Федерація, ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Верхньодніпровська Дніпропетровської області, ІПН НОМЕР_2 (свідоцтво про народження (повторне) серія НОМЕР_3 видане відділом реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області 30.07.2008 року). Змінено малолітньому ОСОБА_2 прізвище « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », по батькові « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 », власне ім`я, дату та місце народження дитини залишено без змін. В актовий запис про народження малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 № 165 від 09 листопада 2006 року, зробленому відділом реєстрації цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області внести зміни: Батьками дитини записано - громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Холмськ Сахалінської області Російська Федерація, ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , відомості про матір залишено без змін.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05.07.2022 позовні вимоги за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено, шлюб між сторонами розірваною.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, має діагноз, який потребує довготривалого лікування, що підтверджується копією довідки № 1627 від 14.06.2024, витягом протоколу № 2841 від 30.07.2015 центральної військово-лікарської комісії та випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 2405/90 та копією посвідчення серії НОМЕР_4 .

Періодичні списання з карти, які за доводами позивача здійснено його сином, підтверджуються відповідними копіями виписок та квитанцій АТ «КБ «ПриватБанк»., проте вказані обставини не підтверджено належними та допустимими доказами в частині того, що саме ОСОБА_4 здійснював дії по списанню грошових коштів.

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ст.5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.

Згідно зі ст. 207 СК України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого ст. 282 СК України. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

Частинами 3-5 ст. 232 СК України визначено, що з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків.

Положеннями ч. ч. 1, 2 ст.14 Європейської конвенції про усиновлення дітей (переглянута), яка ратифікована Законом України №3017-VI від 15 лютого 2011 року регламентовано, що усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом.

Як наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, стосунки між усиновлювачем і усиновленою дитиною, як правило, мають такий самий характер, як і стосунки в сім`ї, охоронювані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і такі стосунки, що виникають із законного і щирого усиновлення, можна вважати достатньою умовою для застосування до них таких самих гарантій захисту, які стаття 8 Конвенції передбачає стосовно сімейного життя (рішення у справі «Піні та інші проти Румунії» (Pini and Others v. Romania), заяви №78028/01 і № 78030/01, пункти 140 і 148, ECHR 2004-V(витяги).

При цьому встановлює виключні підстави для скасування усиновлення.

Так, усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: 1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; 2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; 3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 і дитиною склалися стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків.

За змістом ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Вирішуючи даний спір, судом першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, відповідно до Конвенції ООН «Про права дитини» ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною четвертою і п`ятою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо скасування усиновлення обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи., при цьому нга момент розгляду справи органом опіки та піклування не подано висновок про можливість скасування усиновлення.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 239 СК України, у разі скасування усиновлення припиняються на майбутнє права та обов`язки, що виникли у зв`язку з усиновленням між дитиною та усиновлювачем і його родичами; у разі скасування усиновлення дитина передається за бажанням батьків або інших родичів їм, а якщо це неможливо, - вона передається на опікування органові опіки та піклування.

Згідно з ч. 2, 5 ст. 239 СК України, у разі скасування усиновлення відновлюються права та обов`язки між дитиною та її батьками, іншими родичами за походженням. У разі скасування усиновлення дитина має право на збереження прізвища, імені та по-батькові, які вона одержала у зв`язку з усиновленням. За бажанням дитини їй присвоюється прізвище, ім`я, по-батькові, які вона мала до усиновлення.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_4 має бажання та не заперечує проти відновлення прізвища та по батькові, які мав до усиновлення.

Позивачем доведено те, що впродовж проживання дитини в його родині психологічний зв`язок між нею та дитиною не склався він не може дбати, займатися вихованням та навчанням дитини, тому обставини, які не залежать від його волі, унеможливлюють подальше проживання дитини з ним.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 24 березня 2015 року у справі «Zaiet vs Romania» зазначив, що поділ сім`ї є дуже серйозним втручанням, і будь-які такі заходи повинні грунтуватися на досить значущих і вагомих причинах не тільки в інтересах дитини, але і по відношенню до правової визначеності. Анулювання усиновлення не може бути заходом, спрямованим проти усиновленої особи. Правові положення, які регулюють усиновлення, як правило, спрямовані, в першу чергу, на захист інтересів дітей.

Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» роз`яснено, що усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним тільки за рішенням суду за позовами батьків, усиновлювача, опікуна, піклувальника, органу опіки та піклування, прокурора, а також усиновленої дитини, яка досягла чотирнадцяти років.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» наголошується, що основною причиною скасування усиновлення є невідповідність усиновлення інтересам усиновленої дитини, незабезпечення їй сімейного виховання. Цим поняттям охоплюються усі аспекти правовідношення із усиновлення, як винного, так і невинного характеру зі сторони усиновлювача. До таких обставин, зокрема, слід віднести відсутність взаємної злагоди в силу особистих якостей усиновлювача та (або) усиновленого, в результаті чого усиновлювач не користується авторитетом у дитини або дитина не відчуває себе членом сім`ї усиновлювача; виявлення після усиновлення розумової неповноцінності або спадкових відхилень у стані здоров`я дитини, які істотно утруднюють або унеможливлюють процес виховання, про наявність якого усиновлювач не був попереджений при усиновленні; поновлення у дієздатності батьків дитини, до яких він був дуже прив`язаний і не може забути про них після усиновлення, що негативно впливає на його емоційний стан, і т. п.

В силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Задовольняючи позов в частині скасування усиновлення, суд зазначає, що скасування усиновлення, на підставі пункту 3 частини 1 статті 238 Сімейного кодексу України не суперечить закону та відповідає законним інтересам та правам дитини, враховуючи найкращі інтереси дитини, оскільки обставини, що склались між усиновлювачем та усиновленим із незалежних від волі усиновлювача причин не дають змоги забезпечити стабільні та гармонійні умови проживання і виховання в сім`ї усиновлювача.

Окремо варто зазначити, що на момент подання до суду позову про скасування усиновлення, усиновленому було 17 років, 9 місяців та 15 днів. Таким чином, скасування усиновлення не суперечить положенням ч. 2 ст. 238 СК України.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 238 СК України усиновлення повнолітньої особи може бути скасовано судом за взаємною згодою усиновлювача і усиновленого або на вимогу одного з них, якщо сімейні відносини між ними не склалися.

В силу ст. 241 СК України, після набрання чинності рішенням суду про визнання усиновлення недійсним або скасування усиновлення суд у місячний строк зобов`язаний надіслати копію рішення до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Орган державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про скасування усиновлення або визнання його недійсним вносить відповідні зміни до актового запису про народження дитини.

Таким чином, виходячи із суті та змісту заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що вимоги в частині скасування усиновлення та внесення відповідних змін до актового запису про народження підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 77 -81, 89, 200, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст. 238, 239, 241 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , представник позивача, адвокат Богачова Наталія Петрівна до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Верхньодніпровської міської ради, Верхньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 про скасування усиновлення - задовольнити.

Скасувати усиновлення ОСОБА_1 , громадянином України, уродженцем м. Холмськ, Сахалінської області, Російська Федерація, ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_3 , уродженця м. Верхньодніпровськ, Дніпропетровської області ухваленого рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2020 року у справі № 173/3041/19, провадження № 2-о/173/13/2023.

Внести зміни до актового запису № 165 від 09 листопада 2006 року та поновити відомості записані до усиновлення дитини, змінивши прізвище « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_7 », по батькові « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_9 », в графі батько « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_5 », в графі мати, місце народження та дату народження залишити без змін.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 01.10.2025.

Суддя О.А. Кожевник