"29" вересня 2025 р. Справа № 363/4790/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області надійшла вищезазначена позовна заява.

Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі визначено суддю Рукас О.В.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд приходить до наступних висновків.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що в обґрунтування підсудності позову Вишгородському районному суду Київської області сторона позивача посилається на приписи ч. 2 ст. 28 ЦПК України.

Положеннями ч. 2 ст. 28 ЦПК України визначено правила альтернативної підсудності, які полягають у тому, що позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

У підтвердження можливості застосування ч. 2 ст. 28 ЦПК України сторона позивача зазначає, що ОСОБА_1 разом з дітьми фактично проживає у АДРЕСА_3 , що підтверджується копією договору найму жилого приміщення №267 від 01.01.2023 року.

Разом з тим, суд звертає увагу на наступне.

У Постанові КЦС ВС від 24.06.2024 року у справі № 554/7669/21 зроблено висновок, що положення ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи позивача. Тому позови не можуть пред`являтися за фактичним місцем проживання або перебування позивача, відмінним від зареєстрованого.

Таким чином, фактичне місце проживання позивача та відповідача, яке є відмінним від зареєстрованого у встановленому законодавством порядку місця їх проживання, не має юридичного значення для застосування правил територіальної юрисдикції, визначених приписами ЦПК України, оскільки останні зводяться до необхідності встановлення саме зареєстрованого місця проживання чи перебування учасника справи.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . У свою чергу, позивач зазначає, що вона проживає за адресою, відмінною від зареєстрованої АДРЕСА_3 .

З відповіді № 1827471 від 29.09.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 16 ст. 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 може бути розглянута судом як за загальним правилом підсудності, що передбачено ст. 27 ЦПК України, так і за правилом альтернативної підсудності, що передбачено ч. 2 ст. 28 ЦПК України. Однак, як для застосування загальної підсудності, так і для застосування альтернативної підсудності, вирішальне та правове значення має саме зареєстроване у встановленому законодавством порядку місце проживання відповідача (ст. 27 ЦПК України) чи позивача (ч. 2 ст. 28 ЦПК України). Фактичне місце проживання учасника справи для визначення підсудності правового значення не має.

У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що дана справа не підсудна Вишгородському районному суду Київської області, оскільки жодна з сторін по справі не має зареєстрованого місця проживання у Вишгородському районі Київської області.

Разом з тим, зважаючи, що позивач ОСОБА_1 скористалася власним процесуальним правом на застосування правил альтернативної підсудності, передбачених ч. 2 ст. 28 ЦПК України, хоча і з помилковим визначенням відповідного суду - Вишгородський районний суд Київської області, суд приходить до висновку про доцільність передачі даної справи за зареєстрованим місцем проживання позивача ОСОБА_1 .

У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає передачі на розгляд до Печерського районного суду м. Києва.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Керуючись ст. 27, 28, 30, 31, 187 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу передати за підсудністю на розгляд до Печерського районного суду м. Києва.

Цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу має бути направлена до Печерського районного суду м. Києва не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали суду, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Суддя О.В. Рукас