ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/819/1011/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приходько Л. А.,

суддів: Бездрабко В.О.,

Радченка С.В.,

секретар Андреєва В. В.,

учасники справи:

заявник - Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»,

заінтересована особа - Білозерська державна нотаріальна контора,

заінтересована особа - Відділ «Центр надання адміністративних послуг» Білозерської селищної ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» Шевченка Андрія Олександровича на увалу Херсонського міського суду Херсонської області від 18 липня 2025 року у складі головуючого судді Кузьміної О.І.,

встановив:

У липні 2025 року представник Акціонерного товариств «Комерційний Банк «ПриватБанк» Марценюк П.П. звернувся до суду із заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви, в якій просив суд витребувати у Білозерської державної нотаріальної контори копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_1 та витребувати в Відділі «Центр надання адміністративних послуг» Білозерської селищної ради інформацію про склад сім`ї ОСОБА_1 та інформацію про осіб зареєстрованих за однією адресою зі спадкодавцем.

Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_1 , який є позичальником за кредитним договором б/н №SAMDN3534 укладеного 25 грудня 2012 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк». На момент смерті позичальник не виконав всіх взятих на себе зобов`язань, у зв`язку із чим залишилась заборгованість у розмірі 50247.30грн.

05 травня 2023 року Банк звернувся до Білозерської державної нотаріальної контори з претензією кредитора, на підставі якої заведена спадкова справа №51/2023.

У наданні інформації про спадкоємців (прізвища, ім`я, по батькові, РНОКПП, адреси проживання), нотаріальною конторою відмовлено.

Без вказаної інформації Банк позбавлений можливості захистити свої права та інтереси в судовому порядку, адже пред`явлення позову до невідомих осіб не допускається.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18 липня 2025 року у задоволенні заяви представник Акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» Марценюка П.П. про забезпечення доказів до подання позовної заяви відмовлено.

Не погоджуючись із указаною ухвалою представник Акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» Шевченко А.О. звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що Банк позбавлений можливості захистити свої права у судовому порядку. На підтвердження неможливості самостійно отримати докази Банком надані відповідні докази, а саме відмова Білозерської державної нотаріальної контори щодо надання вказаної інформації.

Заява про забезпечення доказів подана з метою забезпечення права Банка на судовий захист та враховуючи неможливість отримання відповідного доказу заявником самостійно.

Також посилається на те, що встановлення режиму воєнного стану дає підстави припускати, що засіб доказування, який просить витребувати заявник, може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Відзив на апеляційну скаргу до Херсонського апеляційного суду не надходив.

Сторони в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про розгляд справи шляхом направлення судової повістки на електронну адресу, яка міститься в матеріалах справи.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Отже, зі змісту вказаної норми права вбачається, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. З врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

З огляду на вказане та враховуючи передбачені чинним процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, обізнаність учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви суд першої інстанції виходив із відсутності підстав вважати, що документи, які заявник просить витребувати, можуть бути втрачені чи збирання або подання відповідних доказів стане неможливим.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України).

Відповідно до положень статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до положень статті 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.

Зі змісту частин першої, четвертої статті 84 ЦПК України вбачається, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до статті 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомі відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти; 4) докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; 5) обґрунтування необхідності забезпечення доказів; 6) спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Аналізуючи наведені положення ЦПК України насамперед необхідно зауважити, що процесуальний механізм забезпечення доказів призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Тобто, забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18 та у постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/385/19.

Слід відмітити, що цивільним процесуальним законодавством передбачено механізм витребування доказів як способу забезпечення доказів ст. 116 ЦПК України та витребування доказів за ст. 84 ЦПК України.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви, заявник вказував на необхідність забезпечення доказів тим, що витребувані від Білозерської державної нотаріальної контори копія спадкової справи після смерті ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та від відділу «Центр надання адміністративних послуг» Білозерської селищної ради інформації про склад сім`ї ОСОБА_1 , та інформації про осіб зареєстрованих за однією адресою зі спадкодавцем станом на дату смерті необхідні йому для захисту своїх прав та інтересів в судовому порядку, оскільки не володіє інформацією про спадкоємців позичальника, а відтак не може визначити підсудність майбутнього позову та виконати вимоги процесуального закону в частині зазначення в позові інформації про відповідача(ів).

При цьому представник АТ КБ «ПриватБанк» посилався на відмову Білозерської державної нотаріальної контори у наданні Банку, як кредитору, інформації про спадкоємців позичальника ОСОБА_1 .

В той же час, у поданій заяві про забезпечення доказів не зазначено, яким чином витребування доказів у Білозерській державній нотаріальній контори та відділу «Центр надання адміністративних послуг» Білозерської селищної ради стане неможливим або утрудненим в майбутньому, не вказано, яким чином письмові докази, які можуть бути надані Білозерською державною нотаріальною конторою та відділом «Центр надання адміністративних послуг» Білозерської селищної ради, будуть втрачені або збирання подання таких доказів стане згодом неможливим або утрудненим. Жодних доказів на підтвердження даних обставин заявником не надано.

Доказами, відповідно до частини першої статті 74 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається зі змісту заяви про витребування доказів, заявник звернувся до суду з метою встановлення спадкоємців померлого позичальника для можливого в майбутньому звернення до суду за захистом своїх прав, а не для здобуття доказів, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи із запобіганням їх імовірній втраті у майбутньому.

Посилання в апеляційній скарзі на ризик втрати чи утруднення отримання витребуваних документів через встановлення режиму воєнного стану не ґрунтується на конкретних фактах та обставинах, які б об`єктивно свідчили про реальну загрозу втрати засобу доказування або неможливості чи утруднення збирання або подання відповідних доказів.

Відповідно до частини другої статті 1282 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що АТ КБ «ПриватБанк» 31 серпня 2023 року звернувся до Білозерської державної нотаріальної контори з претензією кредитора, яка була зареєстрована у Журналі реєстрації вхідних документів за вх. № 128/02-14 від 29 вересня 2023 року. На підставі претензії Банку заведено спадкову справу № 51/2013 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 .

Інформація, зокрема, про заведені спадкові справи та видані свідоцтва про право на спадщину міститься у Спадковому реєстрі.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.3. Положення про спадковий реєстр, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 липня 2011 року № 1810/5, реєстратор зі Спадкового реєстру на письмовий запит, складений за формою, наведеною в додатку 10, видає: будь-якій особі у разі пред`явлення нею свідоцтва про смерть або іншого документа, що підтверджує факт смерті заповідача, спадкодавця, - витяги зі Спадкового реєстру про наявність (відсутність) посвідченого заповіту і спадкового договору, заведеної спадкової справи та виданого свідоцтва про право на спадщину.

Отже законодавством встановлений механізм отримання особам, у разі наявності свідоцтва про смерть або іншого документа, що підтверджує факт смерті спадкодавця витягів із заведеної спадкової справи та виданих свідоцтв про право на спадщину.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що заявником у заяві не зазначено достатніх підстав щодо необхідності забезпечення доказів, а також не наведено об`єктивних фактів, які б доводили, що дані докази можуть бути втрачені або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, які були покладені в основу ухвали про відмову у задоволенні заяви про забезпечення доказів, а тому апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» Шевченка Андрія Олександровича залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 18 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Л. А. Приходько

Судді: В. О. Бездрабко

С. В. Радченко