Справа № 729/1584/25
2-о/729/46/25
У Х В А Л А

28 вересня 2025 р. Суддя Бобровицького районного суду Чернігівської області Бойко В.І., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Бобровицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання військовослужбовця загиблим, -

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 , звернулася до Бобровицького районного суду Чернігівської області із заявою, відповідно до ст. 46 ЦК України, у якій просить визнати загиблим ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час інтенсивного обстрілу противником біля околиць населеного пункту Зайцеве Бахмутського району Донецької області, у складі військової частини НОМЕР_1 .

Заінтересованими особами зазначено: Військову частину НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Бобровицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Частиною сьомою статті 19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Як передбачено ч.ч. 1, 3, 4 ст. 294 ЦПК України, під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Верховний Суд в постанові від 10.07.2024 року у справі №686/11198/22 зазначає, що під час встановлення юридичного факту смерті військовослужбовця, тобто оголошення померлим або визнання його безвісно відсутнім, не в усіх випадках заявники зазначають як заінтересованих осіб Міністерство оборони України або відповідну військову частину, які беруть участь у таких справах із метою захисту своїх інтересів або інтересів держави.

Тому суду, залежно від установлених обставин, необхідно залучати до участі у таких справах Міністерство оборони України або відповідні військові частини з метою захисту інтересів держави, оскільки визнання у судовому порядку військовослужбовця безвісно відсутнім або оголошення його померлим є підставою для виключення його зі списків особового складу військової частини та припинення виплати членам його сім`ї грошового забезпечення.

Таким чином, з метою належного захисту інтересів заявника, Держави, заявнику слід також визначити Міністерство оборони України в якості заінтересованої особи шляхом викладення заяви в новій редакції з відповідними додатками для сторони.

Крім того, пунктом третім частини другої статті 293 ЦПК України передбачені справи, які підлягають розгляду в порядку окремого провадження, зокрема про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

При цьому, така категорія справ розглядається судом у складі одного судді і двох присяжних (ч. 4 ст. 293 ЦПК).

Главою 4 розділу IV ЦПК України передбачено норми щодо розгляду судом справ про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Так, в статті 306 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Розгляд справ такої категорії визначені у статті 308 ЦПК України, зокрема, за наявності підстав, суд ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддею встановлено, що заяву подано з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства.

Так, заявник, посилаючись на норми ст. 46 ЦК України щодо оголошення фізичної особи померлою, просить суд визнати загиблим ОСОБА_2 під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, у складі військової частини НОМЕР_1 .

Між тим, за нормами чинного законодавства, зокрема Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» тощо, поняття «загиблий» та «померлий» не є тотожними за своєю суттю, оскільки відрізняються причиною та обставинами смерті особи. Загибель військовослужбовця є військовою втратою, яка стосується категорії військовослужбовців, що брали участь у військових діях і загинули внаслідок дій противника, безпосередньо під час бойових дій. Отже, смерть унаслідок загибелі настає від зовнішнього насильницького впливу (зокрема, внаслідок осколкових уражень абокульового поранення, не сумісного з життям, артилерійського обстрілу, тощо), який непов`язаний із наявними в людини захворюваннями. Особи, смерть яких настала внаслідок захворювання чи інших обставин (хронічні захворювання, необережність із предметами, самогубство тощо), вважаються померлими. Тобто, законодавець розмежовує поняття загибелі та смерті.

Відповідно до п.1.3 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом МОЗ 14.08.2008 № 402, основними завданнями військово-лікарської експертизи є, зокрема: визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.

Крім того, ні норми ст. 46 ЦК України, ні норми ст.ст. 293, 305-309 ЦПК України не передбачають визнання військовослужбовця загиблим, як просить заявник. В разі, якщо заявник вважає за необхідне встановити факт смерті фізичної особи військовослужбовця, що брав участь у військових діях з причин його загибелі, тобто внаслідок дій противника, безпосередньо під час бойових дій (зокрема, внаслідок осколкових уражень абокульового поранення, несумісного зжиттям, артилерійського обстрілу тощо), який непов`язаний із наявними в людини захворюваннями), то він має право звертатися до суду із позовною заявою в порядку позовного провадження, із заявою в порядку окремого провадження, відповідно до норм ст. 315 ЦПК України, або в досудовому порядку, враховуючи чинне законодавство.

Також, звертається увага заявника на різний порядок розгляду судом справ про оголошення фізичної особи померлою та справ про встановлення факту, що має юридичне значення, відповідно до ст. 293 ЦПК України та на різні наслідки, які настають у зв`язку із відмінністю між процедурами оголошення фізичної особи померлою та встановлення факту смерті (причин) особи.

Відповідно до висновків постанови ВС від 28.02.2024 (справа №506/358/22) чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема: встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК); встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю і наявні підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (п. 9 ч. 1 ст. 315 ЦПК); встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (ст. 317 ЦПК); визнання фізичної особи померлою (ст.ст. 305-309 ЦПК).

Цією постановою, також визначено, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (ч. 2 ст. 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

Також до матеріалів справи не долучено відомостей про внесення ОСОБА_2 до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин».

Крім того, незважаючи на вимоги щодо заяви, яка подана в порядку окремого провадження, заявником не вказано, якої мети вона має досягнути, звернувшись до суду із відповідною заявою.

Разом з тим, зі змісту заяви вбачається, що зміст заявлених вимог вимог в прохальні частині потребує уточнень, оскільки вимоги викладено не чітко та не коректно, що унеможливлює визначитись з вимогами заявника.

Отже, заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку на усунення викладених в ухвалі недоліків, задля дотриманням всіх вказаних вимог закону.

Згідно з вимогами частин першої та другої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням викладеного, заяву слід залишити без руху, встановивши заявнику строк для усунення її недоліків - п`ять днів з дня отримання ухвали про залишення заяви без руху.

Керуючись статтями 175, 177, 185, 258-261ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Бобровицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання військовослужбовця загиблим залишити без руху.

Встановити заявнику строк для усунення недоліків заяви п`ять днів з дня отримання ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити, що у випадку виконання заявником вимог ухвали у визначений судом строк заява буде вважатись поданою у день первісного подання її до суду. У разі не усунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, заява вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя В.І. Бойко