Справа № 212/9259/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючого судді Ваврушак Н.М., секретаря судового засідання Яненко О.Ю., розглянувши у судовому засіданні у залі суду міста Кривого Рогу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України без участі сторін, які беруть участь у справі, та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою адвоката Руднєвої Інни Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до Званівської сільської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Руднєва Інна Сергіївна в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Покровського районного суду міста Кривого Рогу із вищевказаною позовною заявою про припинення права спільної часткової власності та визнання права власності на нерухоме майно - житловий будинок, в якому просить припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 62, 1 кв.м. та житловою площею 44, 9 кв.м. на підставі договору купівлі - продажу від 20.03.2020 року серія та номер: 447, посвідчений Приватним нотаріусом Бахмутського РНО Літвіновою В.А., та визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на весь житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 62, 10 кв.м. та житловою площею 44, 90 кв.м.

У зв`язку із неможливістю вирішити це питання в позасудовому порядку, позивач ОСОБА_1 для захисту своїх майнових прав вимушений звернутися до суду із вказаним позовом.

Ухвалою суду від 02 вересня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання, роз`яснено учасникам справи їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи.

Позивач та її представник адвокат Руднєва І.С. до суду не з`явилися, у поданій представником позивача заяві, останні просять розглянути справу за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять суд задовільнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача Званівської сільської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області до суду не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, у якій просять прийняти рішення згідно з чинним законодавством, з урахуванням зібраних доказів по справі та визнанням відповідачем позовних вимог позивача у повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_2 була належним чином повідомлена про дату та місце проведення судового засідання, до суду не з`явилась.

Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

З огляду на вищевикладене, суд розглядає справу в порядку статті 211 ЦПК України, за наявними в ній доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав.

З досліджених судом письмових доказів судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі з 22 лютого 2013 року, що підтверджується доданим до позову свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 є фактичним власником цілого житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 62, 10 кв.м. та житловою площею 44, 90 кв.м. Право власності на зазначений житловий будинок позивач набув на підставі договору купівлі - продажу частини жилого будинку від 20 березня 2020 року серія та номер: 447, посвідчений Приватним нотаріуса Бахмутського РНО Літвінова В.А. Це підтверджується доданими до позову договором купівлі продажи від 20.03.2020 року, Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, технічним паспортом, Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

При укладенні та засвідченні зазначеного договору купівлі - продажу, нотаріус припустився помилки, зазначивши, що позивач придбав не цілу частину будинку АДРЕСА_2 , що не відповідає дійсності, тому що фактична загальна та житлова площа житлового будинку була зазначена вірно як для цілого житлового будинку: загальна площа 62, 10 кв.м. та житлова площею 44, 90 кв.м. В момент укладення договору позивач не звернув належної уваги на цю помилку.

Тобто фактично позивач придбав цілий житловий будинок АДРЕСА_1 , а не його частина, як помилково було зазначено у договорі купівлі - продажу від 09.08.2020 року. Інших співвласників житлового будинку АДРЕСА_1 судом не встановлено.

11.02.2019 року ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:000:0287, площею 0, 0690 га, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Дружина позивача - ОСОБА_2 є фактичним власником цілого житлового будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 61, 5 кв.м. та житловою площею 44, 3 кв.м. Право власності на зазначений житловий будинок позивачка набула на підставі договору дарування частини жилого будинку від 08 грудня 2000 року серія та номер: 7512, посвідчений Другою Артемівською державною нотаріальною конторою, в якому теж помилково зазначено про дарування не цілого будинку АДРЕСА_3 , а його частини.

Допущення помилок при оформленні правовстановлюючих документів позивача ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_2 - третьої особи, що виступає на боці позивача, відбулось, тому, що раніше будинок АДРЕСА_4 вважався одним будинком та мав один номер, будинок АДРЕСА_3 та будинок АДРЕСА_1 між собою мають одну спільну стіну на межі двох окремих земельних ділянок. За характеристиками побудови вказані житлові будинки можна вважати зблокованими, оскільки збудовані по межі окремих земельних ділянок з різними кадастровими номерами, мають одну спільну стіну та окремі входи. Тому помилково по правовстановлюючим документам від попередніх власників до діючих власників будинок АДРЕСА_3 та будинок АДРЕСА_1 передавались не як ціла частина, а як частина.

Дружина Позивача ОСОБА_2 зверталась до відповідача Званівської сільської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області із заявою про зміну адреси об`єкта нерухомого майна житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме з № 4 на № 6 з метою впорядкування правовстановлюючих документів та визнання цілої частки одного будинку, однак отримала відмову за № 01-11/1955 від 28.07.2025 року.

Дружина Позивача ОСОБА_2 звернулась до відповідача із заявою про надання інформації, а саме довідки про об`єкт нерухомого майна, що зареєстрований за АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 . 28.07.2025 року ОСОБА_2 отримала відповідь за № 01-11/1954 , де вказано що на території Званівської сільської територіальної громади в АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 розташовані одноповерхові цегляні житлові будинки садибного типу, що мають спільну стіну на межі двох окремих земельних ділянок. За характеристиками побудови вказані житлові будинки можна вважати зблокованими, оскільки збудовані по межі окремих земельних ділянок з різними кадастровими номерами, мають одну спільну стіну та окремі входи. Відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 №127 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 за №582/5773, кожен блокований будинок є окремим об`єктом нерухомості і йому присвоюється окремий номер по вулиці (провулку тощо). Згідно з наявними відомостями, зазначені зблоковані житлові будинки розташовані в АДРЕСА_1 , мають такі характеристики: 1. Будинок АДРЕСА_3 житловий будинок загальною площею 61,5 м2 з господарськими будівлями та спорудами.- Знаходиться у спільній частковій власності ОСОБА_2 (частка 1/2);- Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав: 020;-Розташований на :02:000:0294 земельній (цільове ділянці з призначення: кадастровим для номером: будівництва обслуговування житлових будинків); 2. та Будинок АДРЕСА_1 житловий будинок загальною площею 62,1 м2 з господарськими спорудами. - Знаходиться у спільній частковій власності ОСОБА_1 (частка 1/2);- Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав: 209; Розташований на земельній :02:000:0287 (цільове ділянці з призначення: кадастровим для номером: будівництва та обслуговування житлових будинків).

Інформація про інших співвласників житлових будинків АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 відсутня.

У 2025 році позивач дізнався, що його будинок, перебуваючи у зоні активних бойових дій, зазнав ушкоджень та звернувся до ЦНАП з метою подання заяви на отримання компенсації за пошкодження нерухомого майна. У ЦНАПі виявилось, що будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 62, 10 кв.м. та житловою площею 44, 90 кв.м. зареєстрований не як цілий будинок, а як частина, тому в єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та у його реєстрації позивачу відмовлено, тому що компенсація провадиться на підставі заяв двох співвласників. Позивач є єдиним власником будинку АДРЕСА_1 , якій помилково невірно оформлено право власності на його житловий будинок, інших співвласників будинку АДРЕСА_1 не існує та ніколи не було.

Державний реєстратор прав на нерухоме майно порекомендував позивачу звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів та визнати в судовому порядку право власності на своє нерухоме майно, яке оспорюється та не визнається представником державної влади.

Визнання права власності в судовому порядку на свій будинок позивачу необхідно для отримання компенсації за пошкодження його єдиного житла.

Відповідач у наданому суду відзиві зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі, просить суд взяти до уваги, що відмова відповідача у зміні адреси об`єктів нерухомості з № 4 на № 6 була правомірною та обґрунтованою, оскільки будинки АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 є окремими об`єктами нерухомості (зблокованими будинками) та просять суд врахувати, що визнання судом права власності Позивача на цілий будинок АДРЕСА_1 не потребує зміни адреси об`єкта і дозволить позивачу реалізувати своє право на отримання компенсації за пошкоджене майно.

Відповідно до вимог статті 328 Цивильного кодексу України (далі ЦК України), право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до статті 16 «Захист цивільних прав та інтересів судом» ЦК України:

1. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

2. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права;

Стаття 317 ЦК України вказує, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Стаття 319 ЦК України наголошує, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. 2. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

3. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Стаття 379 ЦК України визнчає поняття житла, а саме житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Стаття 382 ЦК України визнчає поняття квартира як об`єкт права власності, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Статті 386, 319 ЦК України наголошує на тому, що держава забезпечує захист права власності.

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, згідно із ст. 392 ЦК України

На підставі наведеного, суд погоджується з доводами позивача, що необхідно припинити право спільної часткової власності позивача ОСОБА_1 на частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 62, 1 кв.м. та житловою площею 44, 9 кв.м. на підставі договору купівлі - продажу від 20.03.2020 року серія та номер: 447, посвідчений Приватним нотаріусом Бахмутського РНО Літвіновою В.А., та визнати за ОСОБА_1 право власності на весь житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 62, 10 кв.м. та житловою площею 44, 90 кв.м.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого законного права чи інтересу в судовому порядку, зокрема, шляхом визнання права власності.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Принцип пропорційності тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип пропорційності, натомість принцип пропорційності є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Практика Європейського суду з прав людини застосовує принцип пропорційності як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема, й у питаннях захисту права власності. Цей принцип закріплений і у частині 3 статті 2 ЦПК України.

Відповідно до статті 3 ЦК України, серед загальних засад цивільного законодавства є: принцип неприпустимості позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Право приватної власності є непорушним. Підставою виникнення права приватної власності є також успадкування майна, що базується на правонаступництві.

Цивільний процесуальний кодекс України у статті 1 закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Виходячи з рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13 червня 1979 року, стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.

Оскільки Званівська сільська військова адміністрації Бахмутського району Донецької області у даній справі є належним відповідачем, однак права позивача за цим позовом не порушували, не визнавали та не оспорювали, а лише висловили свою позицію щодо заявлених позовних вимог по суті, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при подачі позову розмірі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 11, 15, 16, 1216-1218, 1261, 1268ЦК України,ст. ст.4, 12, 13, 77-83, 89, 95, 259, 263-265, 268ЦПКУкраїни,суд

У Х В А Л И В:

Задовольнити у повному обсязі позовну заяву адвоката Руднєвої Інни Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до Званівської сільської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 62, 1 кв.м. та житловою площею 44, 9 кв.м. на підставі договору купівлі - продажу від 20.03.2020 року серія та номер: 447, посвідчений Приватним нотаріусом Бахмутського РНО Літвіновою В.А., та визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на весь житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 62, 10 кв.м. та житловою площею 44, 90 кв.м.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідач: Званівська сільська військова адміністрація Бахмутського району Донецької області, , місцезнаходження за адресою: пр-т Перемоги, 1, село Званівка, Бахмутський р-н, Донецька обл., 84528;

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_6 ;

Повний текст рішення суду складений та підписаний без його проголошення 03 жовтня 2025 року.

Суддя: Н. М. Ваврушак