Справа № 273/1330/24
Провадження № 2/273/246/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м.Баранівка

Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючої судді Бєлкіної Д.С., секретаря судових засідань Стаднюк В.В., з участю позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Баранівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міністерства оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення юридичного факту, а саме факту спільного проживання із ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 01.01.2009 року і до дня смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що в вона проживала разом з ОСОБА_3 з 01.01.2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 у цивільному шлюбі, який вони не реєстрували, так як не було потреби. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Протягом спільного проживання з ОСОБА_3 вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет та спільні витрати, спільно піклувалися питанням харчування, виховання дітей, займалися благоустроєм їхнього житла: робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту. Всі свята проводили разом із дітьми та в колі рідних та друзів, ставилися один до одного як чоловік та дружина. Згідно наказу командира військової частини 08.04.2022 року ОСОБА_3 був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , в подальшому був зарахований до військової частини НОМЕР_2 та військової частини НОМЕР_3 . ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 загинув під час виконання завдань в умовах збройної агресії російської федерації проти України, про що її ІНФОРМАЦІЯ_5 сповістили , як дружину померлого (загиблого). ОСОБА_3 постійно перераховував їй кошти на утримання дітей. Крім того, вона з дітьми повністю перебували на утриманні ОСОБА_3 , оскільки вона з 13.07.2016 року не працює. Позивачка неодноразово направляла посилки для свого чоловіка за місцем проходження його служби. Всі особисті документи ОСОБА_3 знаходяться у неї. Все вищезазначене свідчить про те, що між ними як жінкою та чоловіком склалися усталені відносини, які притаманні подружжю, та є підтвердженням факту проживання однією сім' по без реєстрації шлюбу. Підставою звернення до суду в порядку позовного провадження стало те, що відповідач у справі ОСОБА_2 , яка є матір`ю загиблого ОСОБА_3 , на момент подання позовної заяви заперечувала факт спільного проживання позивачки з її сином ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час відносини з відповідачем є нестабільними, теплих, дружніх, родинних чи інших особистих відносин між ними немає. Так як між нею та ОСОБА_3 шлюб не був зареєстрований, вона не може у повній мірі реалізувати свої права, а саме отримати одноразову грошову допомогу як подружжя, а тому змушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Баранівського районного суду Житомирської області від 04.02.2025 року справу прийнято до провадження судді та призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні, здійснено виклик сторін.

Ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 07.05.2025 року підготовче провадження по справі закрито , справу призначено до судового розгляду, викликано свідків.

23.10.2024 року до суду надійшов відзив від представника Міністерства оборони України , в якому заначено, що метою встановлення юридичного факту згідно з позовною заявою є отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця. Міністерство оборони України не може бути належним відповідачем у справі, що є окремою підставою для відмови у задоволенні позову. У правовідносинах, які позивачка визначила спірними, між нею та Міністерством оборони України не може бути спору про право, так як останнє не є суб`єктом отримання одноразової грошової допомоги (пункт 106 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 у справі № 560/17953/21), а тому це є окремою підставою для відмови у задоволенні позову до Міністерства оборони України . Встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком який виконується під час розгляду справи. Що стосується іншого відповідача ОСОБА_2 , то вважає, що позовна заява не містить обґрунтування щодо наявності предмету спору між позивачем та ОСОБА_2 . Існування спору про право має бути реальним, а не гіпотетичним. Наразі матеріали справи не містять підтверджень наявності порушення відповідачем ОСОБА_2 , оспоренння або невизнання нею суб`єктивних права позивача. А тому просив у задоволенні позову до Міноборони відмовити, а в частині пред`явлення позову до ОСОБА_2 закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свої вимоги, викладені в позовній заяві підтримала та просила задовольнити. Додатково пояснила, що починаючи з 2009 року і до дня загибелі ОСОБА_3 , вони проживали як сім`я, їхні діти записані за їхніми заявами. Вона має ще доньку від попереднього шлюбу ОСОБА_6 , на картку якої нараховували заробітну плату ОСОБА_3 , коли він пішов воювати, тому що не встиг вигототовити картку на своє ім`я. ОСОБА_3 не був зареєстрований разом з нею по причині непереоформленого житлового будинку, де вони проживали разом.

Представник Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, у відзиві просив провести розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що позов визнає повністю, її син ОСОБА_7 проживав разом з ОСОБА_8 до моменту своєї смерті, вели спільне господарство, мають двох спільних дітей.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що з 2009 року ОСОБА_10 проживала разом з ОСОБА_3 до дня його загибелі як одна сім`я. Вона разом з ними часто святкувла свята. ОСОБА_11 та ОСОБА_7 мають двох спільних дітей, разом їх виховували. ОСОБА_11 часто відправляла посилки з продуктами харчування для ОСОБА_7 , коли він пішов воювати.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що знає родину уравської та ОСОБА_13 , оскільки працювла разом з позиівчкою та є кумами. Людмила проживала з ОСОБА_14 з 2009 року і до дня його загибелі як сім`я, мають двох спільних дітей, мали гарні відносини.

Суд, вислухавши пояснення позивачки, відповідачки, свідків, дослідивши наявні у справі письмові докази, дійшов наступного висновку.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту ( постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (частина перша статті 315 ЦПК України).

Отже, справи про встановлення фактів розглядаються за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Cправи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду за умов, якщо факти, які підлягають встановленню, мають юридичний характер, тобто відповідно до закону викликають юридичні наслідки - виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року у справі № 305/279/16-ц (провадження № 61-30299св18)).

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач ОСОБА_1 зазначала, що встановлення в судовому порядку факту проживання однією сім`єю з померлим ОСОБА_3 необхідно для вирішення питання щодо звернення із заявою для отримання одноразової грошової допомоги як члена сім`ї загиблого військовослужбовця.

Згідно з частиною п`ятою статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно з положеннями статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать:

- діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;

- вдова (вдівець);

- батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);

- внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);

- жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;

- утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"».

Частиною першою статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ визначено, що одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

Відповідно до частини шостої та восьмої статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

За змістом пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 (далі - Постанова № 168), що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

В силу ч. ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України, які містяться у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і тому подібне.

Згідно вимог ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Згідно з частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання.

З матеріалів справи вбачається і встановлено судом, що згідно довідки Довбиської селищної ради від 27.05.2024 року про склад сім`ї ОСОБА_1 , остання проживає та зареєстрована в АДРЕСА_1 , її склад сім`ї : син ОСОБА_4 , дочка ОСОБА_5 , співпроживач (нині померлий) ОСОБА_3 (а.с.21).

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_4 , виданого виконавчим комітетом Довбиської селищної ради Баранівського району Житомирської області, та серії НОМЕР_5 , виданого виконавчим комітетом Довбиської селищної ради Баранівського району Житомирської області (а.с. 13, 14).

Згідно Витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, відомості про батька дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , записані відповідно до ст. 126 СК України ( а.с.102, 103)

Згідно довідки начальника штабу військової частини НОМЕР_2 від 01.02.2023 року №247 ОСОБА_3 призваний по мобілізації у зв`язку з введенням воєнного стану та перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 (а.с.33).

Згідно довідки командира військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 дійсно в період з 27.12.2022 по 25.01.2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в н.п. Соледар Донецької області (а.с. 37).

Згідно сповіщення сім сім`ї №100з від 21.05.2024 року, адресоване для ОСОБА_1 , її чоловік солдат ОСОБА_3 командир механізованого батальйону військової частини НОМЕР_3 , відданий Військовій присязі на вірність українському народу мужньо виконуючи військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність загинув поблизу н.п. Борисівка Харківського району Харківської області ІНФОРМАЦІЯ_4 , смерть пов`язана з захистом Батьківщини. Дані обставини підтверджуються також лікарським свідоцтвом про смерть №10-12/1549-с/24 від 20.05.2025 року, свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 (а.с. 28, 29, 30, 31).

Згідно виписки АТ КБ «Приватбанк» по картковому рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_6 , в період з 01.03.2022 року по 31.12.2023 року на картку надходили кошти: заробітна плата військова частина НОМЕР_1 (а.с. 36 - 38). Згідно копії свідоцтва про народження та копії свідоцтва про шлюб ОСОБА_15 є донькою ОСОБА_1 ( а.с. 34,35).

Згідно копій квитанцій ТОВ «Нова Пошта» ОСОБА_1 10.03.2024, 18.03.2024, 04.04.2024, 29.04.2024 та 12.09.2024 року здійснювала відправку продуктів харчування та побутових речей на ім`я ОСОБА_3 в АДРЕСА_2 (а.с.41).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частина третя статті 89 ЦПК України).

Отже належними та допустимими доказами встановлено, що з 01.01.2009 року і по день загибелі - ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ОСОБА_1 проживала разом з ним, вели спільне господарство, мали загальних бюджет, опікувалися одне одним, виховували спільних дітей, мали взаємні права та обов`язки, що свідчить про наявність між ними сталих відносин притаманних подружжю.

Що стосується заперечень представника відповідача Міноборони, викладених у відзиві, то суд зазначає наступне.

На підставі пункту 12 Постанови № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Отже, оскільки документи для виплати одноразової грошової допомоги опрацьовуються структурними підрозділами апарату Міністерства оборони України і Генерального штабу Збройних Сил України відповідно до їх повноважень та подаються на розгляд Комісії Міноборони, твердження відповідача про те, що Міністерство оборони України не є належним відповідачем у цій справі, не відповідають нормативному регулюванню спірних відносин.

Суд також зазначає, що предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. У разі заперечення заінтересованих осіб (батьки, діти, інші родичі загиблого військовослужбовця), які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу не підлягає встановленню в порядку окремого провадження, оскільки вбачається спір про право. Разом з тим, позивач вказала, що на момент подання позовної заяви ОСОБА_2 заперечувала факт її спільного проживання з її сином ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 . На час звернення до суду їхні відносини з відповідачем були нестабільними, теплих, дружніх, родинних чи інших особистих відносин між ними не було, а тому ОСОБА_1 звернулася до суду про встановлення факту проживання однією сім`єюв порядку позовного провадження.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 29 січня 2024 року у справі №185/9339/21 дійшов переконання, що якщо право на позов існувало на момент звернення до суду, то спір має бути розглянутий по суті, й подальші описані зміни у спірних відносинах не можуть впливати на правовий результат вирішення спору по суті судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 постійно проживала із ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 01.01.2009 року і до дня смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлення даного факту має для позивача юридичне значення, оскільки його встановлення необхідно для реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги, яка передбачена Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022р.

Разом з тим, на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору 1211,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4, 5, 76-81, 89, 95, 263-265, 273, 293, 294, 315, 319 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міністерства оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , із ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 01.01.2009 року і до дня смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 605,60 грн.

Стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бєлкіна Д.С.