Справа № 493/1937/24
Провадження № 2/493/857/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

ГОЛОВУЮЧОГО - СУДДІ ТІТОВОЇ Т.П.

ЗА УЧАСТЮ СЕКРЕТАРЯ КРАВЧУК Н.В.

ПРЕДСТАВНИКА ПОЗИВАЧА АДВОКАТА ЛИСЕНКО Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторінв залі суду в м. Балті цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» звернулося до Балтського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою судді від 25.11.2024 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для виправлення недоліків, оскільки позивачем позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 177 ЦПК України, а саме: до позовної заяви позивач не надав реєстри боржників № 31.07/24-Ф від 31.07.2024 року та № 26.09/23-Ф від 26.09.2023 року та доказ надсилання відповідачеві копії позовної заяви.

02.12.2024 року від представника позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків та надано відповідні докази відповідно до ухвали судді від 25.11.2024 року.

Ухвалою судді від 06.12.2024 року провадження по даній цивільній справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду з викликом до суду сторін.

Свою вимогу позивач мотивує тим, що 29 січня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 6316447.

Відповідно до умов договору позики позичальнику надано кредит в розмірі 20000,00 грн., шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «ПУМБ», строк користування кредитом - 360 днів, відсоткова ставка - 1,99 % за один день користування кредитом.

26.09.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Укрглобал-Фінанс» було укладено договір факторингу № 26.09/23-Ф, відповідно до умов якого, право вимоги за договором № 6316447 про надання споживчого кредиту від 29.01.2023 року перейшло до ТОВ «Укрглобал-Фінанс».

У свою чергу, ТОВ «Укрглобал-Фінанс» відступило право вимоги до боржників ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» відповідно до договору відступлення права вимоги № 31.07/24-Ф від 31.07.2024 року, в тому числі за договором позики № 6316447 від 29.01.2023 року, що укладений між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 .

Таким чином, ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом станом на 17.09.2024 року відповідно до розрахунку заборгованості, становить 55820,00 грн., з яких: - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 20000,00 грн.; - заборгованість за нарахованими процентами 35820,00 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 55820,00 грн. та понесені ним судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн. та 10000,00 грн. - понесені витрати на правову допомогу.

Заочним рішенням Балтського районного суду Одеської області від 26.03.2025 року у справі № 493/1937/24 позовну заяву ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено в повному обсязі.

25.06.2025 року від ОСОБА_1 до Балтського районного суду Одеської області надійшла заява про перегляд заочного рішення Балтського районного суду Одеської області від 26.03.2025 року, в якій відповідач зазначив, що на момент відкриття провадження у справі та під час розгляду справи у суді він фактично не проживав (не перебував) за місцем реєстрації, оскільки в цей час перебував і на даний час перебуває на військовій службі та бере безпосередню участь у зоні бойових дій. У зв`язку із необізнаністю про судовий розгляд справи № 493/1937/24 він не мав змоги надати відзив на позов, викласти мотиви незгоди із позовними вимогами, їх необґрунтованістю. Копія заочного рішення не була ним отримана. Про дане рішення він дізнався лише 07.06.2025 року, коли було відкрито виконавче провадження та накладено арешти на банківські рахунки. Крім того вважає вимоги позивача безпідставними, так як ним не надані докази отримання кредитних коштів та безпідставно нараховані відсотки за користування кредитом йому як військовослужбовцю. Крім того, у матеріалах справи не міститься копії договору факторингу, у тому числі докази оплати договору факторингу та додатків до нього. В зв`язку з чим, просив суд визнати поважною причиною пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішенняі поновити цей строк, заочне рішення суду від 26.03.2025 року у справі № 493/1937/24 скасувати і призначити справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою судді від 02.07.2025 року поновлено відповідачу ОСОБА_1 строк для подання до суду заяви про перегляд заочного рішення від 26.03.2025 року у справі № 493/1937/24, прийнято заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 26.03.2025 року до розгляду та призначене судове засідання з розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

07.07.2025 року на адресу суду від представника позивача надійшли заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, в якій він зазначив, що відповідач висловив не згоду із заочним рішенням без виконання вимог ст. 285 ЦПК України, жодних доказів в обґрунтування заперечень проти позову до заяви про перегляд заочного рішення не долучено та не повідомлено причини неможливості їх подання. Зазначення відповідачем, що в зв`язку з тим, що він наразі перебуває у Донецькій області та приймає безпосередню участь у зоні бойових дій і не був повідомлений про розгляд справи, вважає введення в оману суд та учасників процесу, адже яким чином ОСОБА_1 може бути обізнаним про матеріали цивільної справи, якщо знаходиться у зоні бойових дій? ОСОБА_1 одночасно й заперечує про недоведеність позовних вимог щодо отримання ним коштів на виконання договору та і зазначає, що на спірні правовідносини має розповсюджуватись дія ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Договір про споживчий кредит № 6316447 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено 29 січня 2023 року. Відповідно до довідки № 9955 від 19.12.2024 р. залученої до заяви про перегляд заочного рішення, відповідач перебуває на військовій службі з 15 квітня 2023 року. Тому на його думку відповідач не надав належних доказів щодо статусу військовослужбовця на момент укладення договору.

Ухвалою суду від 19.08.2025 року задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Балтського районного суду Одеської області від 26.03.2025 року по справі № 493/1937/24. Скасовано заочне рішення Балтського районного суду Одеської області від 26.03.2025 року в цивільній справі № 493/1937/24 за позовом ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом до суду сторін.

Представник позивача ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ»в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судові засідання, які були призначені на 15.09.2025 року та на 26.09.2025 року не з`явився, не повідомивши суд про причини своєї неявки, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать довідки про доставку електронного документу.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 29.01.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №6316447, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 20000,00 грн., строком на 360 днів.

Відповідно до п.1.1 кредитного договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або мобільний додаток «CreditPlus». Електрона ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому ЗУ «Про електрону комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету.

Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, на умовах встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені договором.

Згідно п. п. 1.3, 1.4.1., 5.1. кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає: 20 000,00 грн., тип кредиту-кредит, строк кредиту 360 дні (день), періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, стандартна процентна ставка 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту вказаного в п.1.4 цього договору.

Відповідно до п. 1.5.2. договору знижена процентна ставка 1,493 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо споживач до 28.02.2023 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.

У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, споживач розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим договором. Споживач погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання споживачем права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для споживача, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки.

Відповідно до п. 2.1 кредитного договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача.

Згідно п. п. 2.4, 2.5 кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту за реквізитами згідно п.2.1 Договору. Кредит вважається погашеним в день отримання Товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом.

Дані обставини підтверджуються копією договору про надання споживчого кредиту № 6316447 від 29.01.2023 року.

Відповідно до паспорту споживчого кредиту, ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису підтвердив, що отримав та ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовану вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування.

26.09.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» було укладено договір факторингу №26.09/23-Ф, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором №6316447 про надання споживчого кредиту від 29.01.2023 року перейшло до ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС».

31.07.2024 між ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» було укладено договір факторингу №31.07/24-Ф, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором №6316447 від 29.01.2023 року перейшло на користь ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ».

Всупереч умов кредитного договору відповідач ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №6316447 від 29.01.2023 року.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань заборгованість за Кредитним договором станом на 17.09.2024 року становить 55820 гривень, яка складається з: - 20000 грн. заборгованість за кредитом; - 35820 грн. заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.4. Кредитного договору за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом за період з 29.01.2023 року по 17.09.2024 року (включно).

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Положеннями ч. 1 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ч.3 цієї статті).

Ч. 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В абз. 2 ч. 1 ст. 638 ЦК України зазначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як передбачено ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Норми ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України передбачають, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно п.1-1 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит -вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Зі змісту абз. 1 ч. 1 ст. 530 ЦК України вбачається, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, які передбачені ч. 1 ст. 611 ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

На підставі абз. 1 ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків.

Положеннями ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем в свою чергу жодних належних доказів на спростування позовних вимог не надано.

Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачем договору споживчого кредиту. Розрахунок підтверджує існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Копія договору факторингу підтверджує перехід всіх прав грошової вимоги за договором споживчого кредиту до позивача по справі.

Враховуючи ту обставину, що в порушення умов договору споживчого кредиту № 6316447 від 29.01.2023 року відповідач фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку та у строки, передбачені договором, не повернув, то позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту в розмірі 20000,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Що стосується вимог позивача в частині стягнення із відповідача відсотків в загальній сумі 35820,00 грн., то слід зазначити таке.

Відповідач ОСОБА_1 визнав заборгованість за основною сумою кредиту та заперечував проти стягнення із нього заборгованості за відсотками з огляду на його статус військовослужбовця, який був на момент укладення кредитного договору та строку його дії, а також положення ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».

ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Так, в ст. ст. 1, 2 даного Закону закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей за якими - військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

З моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 303/2014 в Україні настав особливий період, скасування особливого періоду буде здійснено окремим Указом Президента України «Про демобілізацію» після стабілізації обстановки на сході України; на момент подання позову в Україні діяв особливий період.

Ст. 3 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» унормовано, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, розвідувального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (далі - військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів), які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, у тому числі на території держави-агресора, під час їх безпосередньої участі у здійсненні та/або забезпеченні здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією проти України, а також на членів їх сімей.

Згідно копії посвідчення серії НОМЕР_2 від 05.03.2022 року, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в Національній гвардії України.

Як вбачається з довідки № 9955 від 19.12.2024 року, виданої Військовою частиною НОМЕР_3 (ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) Національної гвардії України старший лейтенант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 АДРЕСА_1 з 15 квітня 2023 року до теперішнього часу.

Також до матеріалів справи відповідач долучив копію посвідчення учасника бойових дій на своє ім`я серії НОМЕР_5 від 26.12.2024 року.

Таким чином, на відповідача ОСОБА_1 як на військовослужбовця, на особливий період, поширювалися пільги передбачені п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом на весь час його військової служби, забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією проти України.

Оскільки відсотки за користування кредитом в загальній сумі 35820,00 грн. були нараховані відповідачу в той період, коли останній проходив військову службу, тому з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків.

Аналізуючи надані докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з врахуванням вищевказаних обставин, суд дійшов висновку, що в даному випадку позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, яка становить 20000,00 грн., яка і підлягає стягненню з останнього на користь позивача.

Зі змісту ч. 1 ст. 133 ЦПК України вбачається, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн., який згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з наданої платіжної інструкції кредитного переказу коштів № 421 від 12.11.2024 року, за подання даного позову до суду, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., а оскільки позовні вимоги підлягають до часткового задоволення 36 %, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 872,06 грн.

Позивач також у своєму позові заявив вимогу про стягнення з ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. в рамках договору № 01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01.08.2024 року.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Згідно з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання юридичних послуг № 01/08/2024-А від 01.08.2024 року, укладеного з адвокатом Дідухом Є.О., про те в договорі відсутні відомості про розмір оплати юридичних послуг. У позові в додатках позивач зазначив, що надає завірену копію акту приймання передачі наданих послуг № 6316447 від 17.09.2024 року, однак документ до позовної заяви не долучений. В додатках, документи, які перелічені до позовної заяви та надаються в електронному вигляді, акт приймання передачі наданих послуг № 6316447 від 17.09.2024 року не зазначений та не наданий. Тому витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. позивачем не підтверджені.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про те, що заявлена представником позивача адвокатом Дідухом Є.О. сума витрат на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн. не підлягає задоволенню, оскільки, витрати на правничу допомогу не підтверджені належними доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування», ст. ст. 207, 526, 530, 610-612, 626, 628, 629, 638, 639, 1048-1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 137, 141, 178, 247, 259, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» (код , місцезнаходження: 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, будинок 27, приміщення 2), заборгованість за договором № 6316447 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.01.2023 року в сумі 20000,00 грн., яка складається із заборгованості за кредитомв розмірі 20000,00 грн., а також судовий збір у розмірі 872,06 грн., а всього: 20872 (двадцять тисяч вісімсот сімдесят дві) грн. 06 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 30.09.2025 року.

СУДДЯ