Єдиний унікальний номер справи № 757/5611/24-ц
У Х В А Л А

25 вересня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 29 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 29 травня 2025 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, 18 вересня 2025 року відповідач направив через підсистему «Електронний суд» апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У скарзі апелянт зазначив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, в якому вказав, що, не порушуючи строку на подання апеляційної скарги, ним 04 липня 2025 року було подано апеляційну скаргу на рішення суду. 15 вересня 2025 року ухвалою Київського апеляційного суду зазначену скаргу було повернуто з підстав неусунення недоліків (пропущення апелянтом строку на подання заяви про усунення недоліків). Вдруге апеляційну скаргу подано впродовж розумного строку та одразу після отримання копії ухвали про повернення первісної скарги. Відтак вважає, що строк на апеляційне оскарження рішення суду пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

24 вересня 2025 року та 25 вересня 2025 року до суду позивачем подано через підсистему «Електронний суд» та на електронну адресу суду заперечення, у яких останній просив відмовити апелянту у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги. На його думку першу апеляційну скаргу було подано без сплати судового збору задля затягування виконання рішення. Зазначені дії, а також дії апелянта в їх сукупності є додатковим підтвердженням систематичного зловживання процесуальними правами, маніпулювання та затягування процесу розгляду справи з метою ухилення від виконання своїх зобов`язань.

Згідно ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Розглянувши клопотання про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги, суд зазначає, що поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким він користується, виходячи із поважності причин пропуску строку.

Водночас суд повинен гарантувати доступ до правосуддя особам, які діяли добросовісно та пропустили строк звернення до суду з поважних причин.

Ураховуючи, що апелянт звернувся з апеляційною скаргою вперше без порушення строку на апеляційне оскарження, та поведінку апелянта після отримання постанови про повернення апеляційної скарги поданої вперше, а саме те, що він одразу повторно звернувся до суду, суд вважає за можливе поновити процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення з наступних підстав:

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має "застосовуватися на практиці і бути ефективним" (рішення у справі Bellet v. France від 04.12.1995 р.). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа "повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права" (рішення у справах "Bellet v. France" та "Nunes Dias v. Portugal").

Європейський Суд з прав людини також звертав увагу на те, що "застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (див. рішення у справі "Волчлі проти Франції" (Walchli v. France), заява № 35787/03, п. 29, від 26.07.2007 р.)".

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення у справі "Perez de Rada Cavanilles v. Spain").

Також Європейським судом з прав людини зазначено, що "надмірний формалізм" може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справах "Zubac v. Croatia", "Beles and Others v. the Czech Republic", № 47273/99, пп. 50-51 та 69, та "Walchli v. France", № 35787/03, п. 29).

При цьому Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний же формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні від 05.12.2018 року (справа № 11-989заі18), згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зважаючи на вищевикладене, суд, уникаючи надмірного формалізму, поновлює процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення.

Апеляційна скарга подана до належного суду особою, що має право на апеляційне оскарження. За формою та змістом апеляційна скарга відповідає вимогам Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі згідно ст. 360 ЦПК України.

Відзив на апеляційну скаргу має містити: найменування суду апеляційної інстанції; ім`я (найменування), поштову адресу особи, яка подає відзив на апеляційну скаргу, а також номер засобу зв`язку, адресу електронної пошти, за наявності; обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги; у разі необхідності - клопотання особи, яка подає відзив на апеляційну скаргу; перелік матеріалів, що додаються.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення першої інстанції.

До відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 359 ЦПК України якщо апеляційна скарга подана з пропуском визначеного цим Кодексом строку, суд у випадку поновлення строку на апеляційне оскарження зупиняє дію оскаржуваного рішення в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 356, 359, 360 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, поновити процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Печерського районного суду міста Києва від 29 травня 2025 року.

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 29 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Зупинити дію рішення Печерського районного суду міста Києва від 29 травня 2025 року до закінчення апеляційного розгляду.

Надіслати копію ухвали про відкриття апеляційного провадження учасникам справи разом з копією апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Надати учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі до 10 жовтня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько