Унікальний номер справи 377/64/25
Головуючий у суді першої інстанції Т.О. Малишенко
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

30 вересня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач),

суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.

сторони

позивач Комунальне підприємство «Управління

житлово-комунального господарства»

відповідач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Славутицького міського суду Київської області від 11 червня 2025 року,

у с т а н о в и в :

28 січня 2025 року до суду надійшла позовна заява Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» (далі по тексту КП «УЖКГ»), у якій позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води в розмірі 51 368,24 грн, інфляційні втрати в розмірі 1 797,55 грн, три відсотка річних в розмірі 467,84 грн, пеню в розмірі 215,53 грн та судові витрати в розмірі 3 028 грн.

Позов обґрунтовується тим, що КП «УЖКГ» з 01.11.2014 року відповідно до п.4 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції від 10.04.2014 року, що діяла під час виникнення спірних правовідносин (надалі ЗУ №1875-ІV) як теплопостачальна організація, є виконавцем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання. На виконання ЗУ №1875-ІV Славутицькою міською радою Київської області 03.10.2014 було прийнято рішення №1574-49-VІ «Про внесення змін до рішення Славутицької міської ради від 13.07.2007 №286-14-V «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у будинках житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Славутича», на підставі якого виконавцем послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) у будинках житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Славутича з 01.11.2014 року визначено Комунальне підприємство «Управління житлово-комунального господарства».

Відповідно до Статуту, Комунальне підприємство «Управління житлово-комунального господарства» створене з метою: - надання послуг зі здійснення діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачам та надання послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, у порядку, встановленому законодавством.

Постачання теплової енергії позивачем здійснюється на підставі Ліцензії №1515 (№500119), виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на підставі рішення від 18.10.2010 та переоформленої рішенням від 03.11.2015 № 2700 на безстрокову.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27.11.2024 року, відсутні відомості щодо власника(ів) нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію права власності на житло від 05.11.1988 року вбачається, що квартира АДРЕСА_2 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , та членам його сім`ї ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 .

Відповідно до Ухвали Славутицького міського суду Київської області від 27.12.2024 року по справі № 377/1111/24 відомо, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 24.04.1990 по 28.09.2012 та знятий з реєстрації у зв`язку зі смертю, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 14 11.10.2003 по 12.04.2006 та знятий з реєстрації у зв`язку зі смертю.

Отже відповідачі по справі ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 є співласниками квартира АДРЕСА_2 .

Квартира АДРЕСА_3 забезпечена технічною можливістю фактично отримувати/споживати комунальні послуги, так як будинок АДРЕСА_4 підключений до загальноміських систем з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.

Такі послуги позивачем у зазначеному будинку надаються постійно та за тарифами, які встановлені уповноваженими органами, в той же час відповідачі від надання зазначених послуг не відмовлялися, будь-яких актів-претензій щодо неналежної якості послуг або відсутності послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води в періоди їх надання не надсилали. Таким чином, об`єкт забезпечується діями позивача відповідними послугами, а власники квартири є їх споживачами.

З аналізу платежів за надані послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за адресою АДРЕСА_1 вбачається, що в зв`язку з неповнотою і нерегулярністю виконання споживачами обов`язків по сплаті наданих послуг почала накопичуватися заборгованість, яка за період з 31.01.2021 року по 30.11.2024 року станом на 14.01.2025 року складає 51 368,24 грн. Дана обставина є свідченням неналежного виконання відповідачами прийнятих на себе зобов`язань.

З 01 листопада 2021 року вважаються укладеними індивідуальні договори про надання послуги з постачання теплової енергії та про надання послуги з постачання гарячої води між виконавцем послуг КП «УЖКГ» та споживачами/власниками майна ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , які розміщені на офіційному веб-сайті КП «УЖКГ», оскільки протягом 30 днів з дня опублікування тексту договорів на офіційному веб-сайті виконавця власники квартири не вчинили дій щодо відключення (відмови) від комунальних послуг.

Фактом приєднання споживачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , до умов договору про надання послуги з постачання теплової енергії (акцептування договору) є вчинення споживачами дій, які свідчать про їх бажання укласти договір, зокрема, факт отримання послуги, що підтверджено витягом технологічної схеми приєднання будинку АДРЕСА_4 , до системи постачання теплової енергії та постачання гарячої води, встановленням лічильника в будинку 23.10.2016 року SHARKY 775 зав. № 55657232, DN 20 та фактичним споживанням теплової енергії за показниками приладів обліку багатоповерховим будинком за вказаною адресою із зазначенням вартості спожитої теплової енергії у довідці про заборгованість.

В зв`язку з несплатою протягом тривалого періоду суми заборгованості за житлово- комунальні послуги відповідачами, позивачем було прийнято рішення про нарахування за період з січня 2021 року по грудень 2021 року, з січня 2024 року по листопад 2024 року інфляційних втрат в сумі 1 797,55 грн, трьох відсотків річних в сумі 467,84 грн., а також пені за період з січня 2024 року по листопад 2024 року в сумі 215,53 грн.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 11 червня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КП «Управління житлово-комунального господарства» заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, в розмірі 51 368,24 грн, інфляційні втрати в розмірі 1 797,55 грн, три відсотка річних в розмірі 467,84 грн, пеню в розмірі 215,53 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КП «Управління житлово-комунального господарства» судові витрати по сплаті судового збору по 1 514,00 грн з кожного.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, у якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи при вирішенні спору, а також на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, у зв`язку із чим просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити КП «Управління житлово-комунального господарства» у задоволенні позовних вимог.

В огрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що ОСОБА_1 є одним із співвласників квартири, на яку здійснюється нарахування, інші співвласники у тому числі померлі не могли споживати послуг позивача.

Апелянт зауважує, що його мати ОСОБА_2 , як співвласник квартири фактично проживає за межами України у США з 2005 року, окрім того і сам апелянт фактично не проживав у квартирі в період за який здійснюється нарахування заборгованості, що можна підтвердити поясненнями.

Зазначає, що прилади обліку тепла та гарячої води у квартирі відсутні, тому облік споживання не здійснювався, а нарахування проводилося за загальними нормами або площами без урахування фактичного користування послугами.

Звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що жодного письмового договору про надання відповідних послуг ним та ОСОБА_2 , не укладалося, що на думку апелянта, унеможливлює застосування певних умов щодо відповідальності, наявності заборгованості, стягнення пені або обсягів споживання.

Окрім того, розрахунок наданий позивачем не містить розшифровки нарахувань по кожному періоду споживачу, площі та типу послуг. Розрахунок боргу та штрафних санкцій зроблено без урахування кількості співвласників та їх фактичного проживання, площі, способу опалення та без договору, нарахування заборгованості, пені, штрафів за відсутності укладеного договору не має правових підстав. Сума боргу зазначена позивачем в розмірі 51 368, 24 грн не підтверджена деталізованим розрахунком, не містиь періодизації частки на кожного співласника, площі, відсотка нарахування, а також не враховує тривалий період відсутності фактичного проживання в квартирі ОСОБА_2 .

На думку апелянта, Славутицький міський суд безпідставно визнав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 споживачами послуг позивача, оскільки відповідачі фактично не проживали у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 протягом спірного періоду, так як апелянт знаходився у м. Києві, а його мати ОСОБА_2 у США. Жодних доказів про споживання послуг ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період з 31.01.2021 по 30.11.2024 позивач суду не надав.

Апелянт також зауважує, що Славутицький міський суд не забезпечив належного повідомлення про розгляд справи його мати - ОСОБА_2 , яка з 2005 року і по теперішній час перебуває у США, повістки поверталися як невручені.

03.09.2025 ОСОБА_1 подано до суду додаткові пояснення у справі.

Апелянт зазначає, що згідно з довідкою «Київської обласної енергопостачальної компанії» від 20 серпня 2025 року електропостачання у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 було відключено 15.09.2021 та відновлення електропостачання було лише 10.10.2023. Відсутність електропостачання у кваритирі з 15.09.2021 по 10.10.2023 робило неможливим його проживання у квартирі та фактичного споживання комунальних послуг, оскільки житло без електропостачання непридатне для постяйного проживання.

КП «Управління житлово-комунального господарства» подано до суду відзив на апеляційну скаргу.

Позивач зазначає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як співласники квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 . квартира АДРЕСА_3 , є споживавачами послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води.

Зауважує, що як підтверджено матеріалами справи на будинок АДРЕСА_4 23.10.2016 встановлено загальнобудинковий лічильник теплової енергії SHARKY-775 зав. № 55657232. В липні 2024 року лічильник пройшов періодичну повірку, свідоцтво № П71МТ40132924 чинне до 09.07.2028. Відтак загальний обсяг послуг спожитий будинком визначається за показниками лічильника та відповідно площам опалення розподіляється між споживачами.

Щодо послуг з постачання гарячої води, позивач зазначає, що будинок АДРЕСА_4 не має загальнобудинкового лічильника гарячої води, в квартирі АДРЕСА_3 також не встановлено індивідуальних лічильиків води, тому обсяг спожитих послуг визначається відповідно до кількості зареєстрованих осіб. За період виникнення боргу за даною адресою був зареєстрований лише ОСОБА_1 , що підтверджується інформацією Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, у зв`язку з чим нарахування плати за послугу проводилося на одну особу.

Зверає увагу апеляційного суду на ту обставину, що у зв`язку із постійною несплатою вартості спожитих послуг, позивач вже звертався до Славутицького міського суду Київської області щодо стягнення заборгованості. Так, на підставі рішення Славутицького міського суду Київсьої області від 23.04.2021 по справі № 377/69/21 стягненню з ОСОБА_1 підлягає заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період з листопада 2018 року по лютий 2020 року.

Одже, на думку позивача, факт приєднання відповідача до умов договору згідно постанови Кабінету міністрів України від 21.07.2005 року № 630 у вигляді публічного розміщення тексту договору приєднання на офіційному інтернет-ресурсі КП «УЖКГ» - позивача вже встановлено рішенням Славутицького міського суду Київської області від 23.04.2021 по справі № 377/69/21.

У відповідності до вимог п. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки ціна позову у даній справі менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи предмет та підставу заявленого позову, ціну позову, суд дійшов висновку про те, що дана справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд перевірив доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах його апеляційного оскарження, та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вирішуючи спір у даній справі, суд дійшов висновку, що шляхом фактичного споживання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, власники кваритри АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 приєднались до умов договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води.

КП «УЖКГ», як виконавець послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, проінформувало споживачів про можливість обрання моделей договірних відносин та опублікувало публічні договори приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії та про надання послуг з постачання гарячої води на офіційному веб-сайті підприємства https://www.ugkg-slavutich.org.ua/ publichni-dogovori-priєdnannya.

На думку суду, факт порушення відповідачами зобов`язань щодо своєчасної оплати за надані житлово - комунальні послуги встановлений, а наявність непогашеної заборгованості перед виконавцем послуг КП «Управління житлово-комунального господарства» підтверджується зібраними по справі доказами.

Суд, дійшов висновку, що розмір інфляційних втрат за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за період з січня 2021 року по грудень 2021 року, з січня 2024 року по листопад 2024 року становить 1 797,55грн., три відсотка річних складають 467,84 грн., та пеня підлягає стягненню за період з січня 2024 року по листопад 2024 року в сумі 215,53 грн. Вказаний розрахунок відповідачем не спростований.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу несплати відповідачами заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги.

Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27.11.2024 за № 405539663 квартира за адресою АДРЕСА_1 - відомості відсутні.

Відповідно до копії свідоцтва на право власності на житло, квартира за адресою АДРЕСА_1 належить на праві спільної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , без визначення часток.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідно до інформації зазначеної в ухвалі Славутицького міського суду від 27 грудня 2024 року по справі 377/1111/24 зняті з реєстрації у зв`язку зі смертю.

Як вбачається з інформації Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області № 15-08/139, за даними Реєстру Славутицької територіальної громади відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 22.04.1990 року по теперішній час.

Як вбачається з інформації Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області № 15-08/140, за даними Реєстру Славутицької територіальної громади відомості відносно відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 24.04.1990 року по 19.06.2002 рік, вибула до м. Дніпропетровськ.

З наданої довідки про заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, згідно о/р НОМЕР_1 по квартирі АДРЕСА_2 , рахується споживачем послуг ОСОБА_1 .

З 01.11.2014 відповідно до п. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово комунальні послуги», в редакції від 10.04.2014, що діяла під час виникнення спірних правовідносин КП «УЖКГ» як теплопостачальна організація є виконавцем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання.

На виконання Закону України «Про житлов-комунальні послуги» № 1875-IV, Славутицькою міською радою Київської області 03.10.2014 було прийнято рішення № 1574-49 VI «Про внесення змін до рішення Славутицької міської ради від 13.07.2007 № 286-14-V «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у будинках дитлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Славутича». На підставі якого виконавцем послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення у будинках житлового фонду комунальної власності териьоріальної громади м. Славутича з 01.11.2014 визначено КП «УЖКГ».

Відповідно до статуту, КП «УЖКГ» створено з метою надання послуг зі здійснення діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачам та надання послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, у порядку, встановленому законодавством.

З 01 листопада 2014 року до 01 серпня 2017 року КП «УЖКГ» було постачальником послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення, а з 01 серпня 2017 року КП «УЖКГ» надає споживачам послуги з постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і гарячого водопостачання.

Постачання теплової енергії позивачем здійснюється на підставі Ліцензії № 1515 (№ 500119), виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг на підставі рішення від 18.10.2020 та переоформленої рішенням від 03.11.2015 № 2700 на безстрокову.

Положення ст. ст. 66-68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і положення підзаконних актів у сфері житлово-комунальних послуг покладають на користувачів житла (власників) обов`язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги (теплопостачання, газ, водопостачання, каналізація тощо) та витрати на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі.

Відповідно до положень ЗУ «Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалень розрахунків за енергоносії», виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності з 1 липня 2014 року є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Згідно до ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ №630 від 21.07.2005, врегульовані відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, визначені законом або договором. Плата за надані послуги вносяться споживачем відповідно до показань обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата з послуги вноситься не пізніше 20 числа місця, що настає за розрахунковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини 2).

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875- ІV (далі Закон № 1875- ІV), чинного на час виникнення спірних відносин, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Як зазначено у ч. 7 ст. 26 вказаного Закону, договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Отже, за змістом даних норм відповідь особи про прийняття пропозиції укласти договір - акцепт повинна бути повною і беззастережною. У такому випадку особа, яка зробила пропозицію укласти договір (оферту), у разі беззастережного акцепту цієї пропозиції його адресатом, автоматично стає стороною в договірному зобов`язанні.

За загальним правилом мовчання не є акцептом, якщо інше не випливає із закону, звичаю ділового обороту або з колишніх ділових відносин сторін. Мовчання можна вважати акцептом лише тоді, коли це прямо передбачено договором або законом.

Згідно із ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Закон № 1875-ІV покладав на споживача обов`язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п.1 і 5 ч. 3 ст. 20 Закону).

Наведені приписи закону свідчать про обов`язковість договору про надання житлово-комунальних послуг для споживача та неможливість останнього відмовитись від укладання договору, а сам договір є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта повністю та без застережень або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення такого у договорі або законі не висловив заперечень проти договору у формі мовчання.

Пунктом 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 № 630, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Як зазначено у п.18 вказаних Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Типовий договір затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2009 р. №933), яка діяла на час виникнення спірних правовідносин.

До позовної заяви позивачем додано роздруківку з офіційного сайту КП «УЖКГ» договору приєднання (оферти).

Відповідно до ч. 4 ст. 29 Закону № 1875-ІV процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін.

Протягом місяця з дня розміщення позивачем на офіційному сайті КП «УЖКГ» http://www.ugkh-slavutich.org.ua/about/dogovir-priednannya-oferta/ договору приєднання (оферта) про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відповідачі свою відмову укласти договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у письмовому вигляді не направили, а тому вважаються такими, що прийняли пропозицію позивача щодо укладення договору.

Виходячи із змісту п. у 7 ст. 26 Закону № 1875-ІV, вказаний договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк шляхом приєднання споживача до умов цього договору.

01 травня 2019 року набув чинності та був ведений в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ (далі Закон № 2189-VІІІ).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону №2189-VІІІ до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону №2189-VІІІ ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Як зазначено у ч. 1 ст. 12 Закону № 2189-VІІІ, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

За змістом ч. 2 вказаної статті договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Частиною 1 ст. 13 Закону № 2189-VІІІ передбачено, що договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

Відповідно до ч. 3 цієї статті договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

Згідно з ч. 4 ст. 13 Закону № 2189-VІІІ з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Якщо протягом 30 днів після отримання проекту договору (змін до нього) виконавець комунальної послуги, який одержав проект договору (змін до договору) від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), не повідомив про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього і при цьому не припинив надання комунальної послуги цьому споживачу (або в інший спосіб засвідчив свою волю до надання відповідної комунальної послуги споживачу), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій споживачем (іншою особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), якщо інше не передбачено цим Законом.

Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Необґрунтована відмова споживачів (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає договір в інтересах споживача) від укладання договору є підставою для припинення в односторонньому порядку виконавцем надання відповідної комунальної послуги такому споживачу.

Відмова будь-якої із сторін від укладання запропонованого другою стороною договору не позбавляє її права звернутися з повторною пропозицією про укладання договору в порядку, визначеному цією частиною.

Як вбачається з ч. 5 зазначеної статті, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги такий власник не вчинив дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Згідно з ч.1 ст.14 Закону №2189-VIII за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) укладається договір про надання комунальних послуг, а саме:

1) індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно, за умови що співвласники прийняли рішення про вибір відповідної моделі організації договірних відносин та дійшли згоди з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку;

2) колективний договір, що укладається від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою;

3) договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, що укладається з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір.

Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначених цією частиною, за кожним видом комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії).

За змістом ч. 7 вказаної статті до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, та/або досягнення згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної комунальної послуги, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону з урахуванням певних особливостей.

Відповідно до п. 3 р. VI Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 2189- VШ договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. У разі якщо договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що шляхом фактичного споживання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, власники вказаного житлового приміщення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 приєдналась до умов договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води.

КП «УЖКГ», як виконавець послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, проінформувало споживачів про можливість обрання моделей договірних відносин та опублікувало публічні договори приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії та про надання послуг з постачання гарячої води на офіційному веб-сайті підприємства https://www.ugkg-slavutich.org.ua/ publichni-dogovori-priєdnannya.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо неукладеності договору про надання житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії та про надання послуги з постачання гарячої води між виконавцем послуг КП «УЖКГ» та споживачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Позивачем надано розрахунок суми боргу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води станом на 01.12.2024 за період з 31.01.2021 по 30.11.2024.

Розрахунок спожитої теплової енергії здійснюється на підставі норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні (КМТ 204 Україна 244-94); Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і вовідведення затвердженими постановою Кабінету М`іністрів України від 21.07.2005 року № 630, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», обсяг відповідної комунальної послуги, визначений за допомогою вузла комерційного обліку, розподіляється між усіма споживачами. При цьому для цілей розподільного обліку відповідно до цієї статті права та обов`язки споживачів поширюються також на власників майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано.

Частина 2 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», передбачає, що визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного ліку обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами рухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами.

Розділом IV затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018 методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, передбачеиий порядок визначення та розподілу обсягу спожитої у будівлі/будиику теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення, а саме:

- Обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів житлових/нежитлових приміщень.

Відповідно власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язані брати участь у згальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення і гарячого водопостачання належать до інженерного обладнання житлового будинку і є його невід`ємною частиною. Таким чином, співвласники багатоквартирного будинку зобов`язанні брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку пропорційно своїй частці спільного майна у будинку. Тобто, усі співвласники батоквартирного будинку зобов`язанні проводити оплату за опалення місць загального користування, пропорційно своїй частці спільного майна у будинку.

Розділом V Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018, Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, визначені вимоги щодо мінімального споживання теплової енергії у опалювальному приміщенні з приладом обліку та визначення максимальної частки споживання теплової енергії в опалювальному приміщенні без приладу обліку.

Отже, вартість наданих споживачам послуг з постачання теплової енергії складається:

- нарахування за спожиту теплову енергію на підставі показників індивідуального засобу обліку, встановленого у квартирі (в разі відсутності індивідуального засобу обліку, по показниках будинкового засобу обліку пропорційно до опалювальної площі Споживача);

- донарахування до мінімального споживання теплової енергії (в разі проведення нарахування за спожиту теплову енергію на підставі показників індивідуального засобу обліку, встановленого у квартирі);

- постачання теплової енергії на загальнобудинкові потреби;

- функціонування системи опалення.

Вартість наданих споживачам послуг з гарячого водопостачання складається:

- нарахування за спожиту гарячу воду на підставі показників індивідуального засобу обліку, встановленого у квартирі (у разі відсутності індивідуального засобу обліку по нормі споживання на кількість проживаючих осіб чи по показниках будинкового засобу обліку відповідно до кількості проживаючих осіб);

- функціонування системи гарячого водопостачання будинку.

Відповідно до вимог Правил надання послуг з постачання гарячої води, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182 (зі змінами), комерційний облік послуги ведеться вузлом комерційного обліку, що забезпечує загальний облік споживання послуги у будівлі з урахуванням показань вузлів розподільного обліку гарячої води споживачів. У разі ненадання у визначений договором строк споживачем(ами) виконавцю показань індивідуального(их) вузла(ів) розподільного обліку гарячої води, виконавцем протягом трьох місяців приймається середньодобове споживання таким(ими) споживачем(ами) послуги за попередні 12 місяців. У разі ідсутності інформації про показання вузлів обліку та/або недопущення споживачем виконавця або ншої особи, що здійснює розподіл обсягів послуги, до відповідного вузла обліку для зняття показань після закінчення тримісячного строку з дня недопуску виконавець зобов`язаний здійснювати розрахунки з такими споживачами як із споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку. Після відновлення надання показань вузлів обліку таким(и) споживачем(ами) виконавець зобов`язаний провести перерозподіл обсягу спожитої послуги у будинку та перерахунок з ним(н), а також з усіма споживачами будинку відповідно до Методики розподілу.

Перерозподіл обсягу спожитої послуги у будинку та перерахунок проводиться у тому розрахунковому періоді, в якому отримано у встановленому порядку інформацію про невідповідність обсягу розподіленої гарячої води окремим споживачам обсягу, необхідному для розподілу, але не більше ніж за 12 розрахункових періодів.

Відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіонбуду від 22.11.2018 № 315 (у редакції наказу Міністерства юзвитку громад та територій України від 28.12.2021 № 358), у будівлі/будинку, в якій частина приміщень оснащена вузлами розподільного обліку гарячої води, а частина не оснащена такими вузлами, обсяг споживання гарячої води у приміщеннях без обліку визначається як різниця між визначеним за показаннями вузла комерційного обліку (загального обсягу спожитої гарячої води у будівлі/будинку) та між сумарним обсягом спожитої/витраченої гарячої води за показаннями вузлів розподільного обліку у приміщеннях. Такий визначений обсяг розподіляється кожному приміщенню, не оснащеному вузлом розподільного обліку, пропорційно до співвідношення кількості осіб, що фактично користуються комунальною послугою у такому приміщенні, до загальної кількості осіб (споживачів), що фактично користуються комунальною послугою у приміщеннях без обліку.

Інформація про показання індивідуальних вузлів розподільного обліку, отримана виконавцем від споживача або знята під час контрольного огляду, вноситься до автоматизованої системи розрахунків, яка забезпечує розподіл загальних обсягів споживання теплової енергії між співвласниками будинку (з урахуванням загального обсягу споживання, визначеного за показаннями /будинкового вузла комерційного обліку), згідно вимог Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства розвитку громад та території України від 22.11.2018 № 315 (в редакції наказу від 28.12.2021 № 358).

Згідно пункту 2 розділу VI Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, у кожному розрахунковому періоді протягом опалювального періоду перевіряється дотримання вимоги щодо мінімального споживання теплової енергії в опалюваних приміщеннях, оснащених приладами розподільного обліку теплової енергії. При перевірці спожитий опалюваним приміщенням обсяг теплової енергії на опалення, визначений за показаннями приладу (приладів) розподільного обліку теплової енергії та віднесений до загальної/опалюваної площі/об`єму цього приміщення, порівнюється з мінімальною часткою середнього питомого споживання теплової. енергії. У разі недотримання цієї вимоги опалюваному приміщенню донараховується обсяг теплової енергії до мінімального середнього питомого споживання теплової енергії на опалення будівлі.

Показання індивідуальних вузлів розподільного обліку зазначаються у рахунку на оплату наданих послуг, який кожен споживач отримує від виконавця індивідуально.

По особових рахунках споживачів також нараховуються витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (ФГВ). Відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315, в кожному розрахунковому періоді визначається обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання. Відповідний обсяг теплової енергії визначається з урахуванням місця приготування гарячої води (у будинку або поза його межами) та наявності циркуляції та визначається як відповідна частка від обсягу теплової енергії використаної на приготування гарячої води:

- за умови наявності циркуляції - 20 % ;

- при непрацюючій циркуляції - 10 %.

Відповідно, усі споживачі, в тому числі і ті, що тимчасово не користуються послугою з постачання гарячої води або встановили індивідуальні водопідігрівачі, щомісячно здійснюють оплату за

витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання.

Нарахування плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання здійснюється за тарифом на послугу з постачання теплової енергії, з урахуванням визначеного обсягу відповідно до Методики розподілу.

За умови наявності будинкового вузла комерційного обліку теплової енергії використаної для надання послуги з постачання гарячої води, обсяг теплової енергії витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання визначається з урахуванням показань вузла комерційного обліку та фактичного обсягу спожитої гарячої води мешканцями будинку.

Обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання визначається в одиницях виміру (Гкал) та розподіляється між усіма споживачами будівлі пропорційно.

Відповідно, усі споживачі, в тому числі і ті, що тимчасово не користуються послугою з постачання гарячої води або встановили індивідуальні водопідігрівачі, щомісячно здійснюють оплату за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання.

Нарахування плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання здійснюється за тарифом на послугу з постачання теплової енергії, з урахуванням визначеного обсягу відповідно до Методики розподілу.

За умови наявності будинкового вузла комерційного обліку теплової енергії використаної для надання послуги з постачання гарячої води, обсяг теплової енергії витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання визначається з урахуванням показань вузла комерційного обліку та фактичного обсягу спожитої гарячої води мешканцями будинку.

Обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування; внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання визначається в одиницях виміру (Гкал) та розподіляється між усіма споживачами будівлі пропорційно. При цьому при поділі не враховується фактичне споживання гарячої води в одиницях виміру (куб приміщенні споживача.

Основою для розрахунку є Звіти з показаннями приладів будинкового засобу обліку теплової енергії.

Таким чином, показники будинкового засобу обліку теплової енергії та засобів вимірювальної техніки питної води, встановлені перед водопідігрівачами, в опалювальні періоди розподіляються окремо на спожиті послуги по опаленню будинку та на спожиті послуги з гарячого водопостачання, а не в опалювальний період - визначають кількість споживання гарячої води та функціонування системи.

Показники будинкового засобу обліку теплової енергії (опалення) розподіляються між користувачами приміщень пропорційно до площі займаних споживачами приміщень, а показники гарячої води по переданих споживачами будинку показниках індивідульних засобів обліку чи по нормі споживачння на кількість проживаючих осіб.

Як зазначає позивач, відповідачі не відмовлялися від надання позивачем житлово-комунальних послуг та отримували їх, разом з тим своєчасно не вносили плату за користування, у зв`язку з чим за ними утворилась заборгованість, яка за період з 31.01.2021 по 30.11.2024 станом на 14.01.2025 складає 51 368, 24 грн.

Окрім основної суми боргу позивач також просив стягнути з відповідачів інфляційні витрати за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за період з січня 2021 по грудень 2021 року, з січня 2024 року по листопад 2024 року, що становить інфляційні втрати в сумі 1 797,55 грн., три відсотка річних в сумі 467,86 грн. та пеня за період з січня 2024 року по листопад 2024 року в сумі 215,53 грн.

Вказаний розрахунок відповідачами не спростований.

У апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом не враховано того, що він та його мати не проживали у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 2021 року по 2024 рік та не користувались житлово-комунальними послугами.

До апеляційного суду ОСОБА_1 подав довідку «Київської обласної енергпостачальної компанії» від 02.08.2025, яка є свідченням того, що у квартирі відповідачів було відсутнє електропостачання з 15.09.2021 по 10.10.2023, що на думку апелянта є свідченням того, що у квартирі проживати було неможливо. Окрім того, у апеляційній скарзі апелянт зазначає, що його мати ОСОБА_2 у зазначений період проживала в США, що також є свідченням того, що остання житлово-комунальні послуги не споживала та не користувалася ними.

Однак, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що долучені ОСОБА_1 до апеляційної скарги докази не можуть бути свідченням тоого, що він та його мати не отримували житлово-комунальні послуги.

Адже, доказів того, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в установленому законом порядку вирішили з позивачем питання оплати ними вартості житлово - комунальних послуг по своїй квартирі, у звязку з іх непроживанням у квартирі, матеріали справи не мість. Позивач посилається на те, що вказане питання в установленому законом порядку не вирішувалось.

Апеляційний суд зауважує, що фактичне проживання власників квартири в іншому місці не звільняє іх від сплати отриманих житлово-комунальних послуг. Матеріалами справи підтверджено реєстрацію ОСОБА_1 у зазначеній вище квартирі, а отже він є користувачем наданих послуг.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те що Славутицький міський суд Київської області не забезпечив належного повідомлення про розгляд справи його мати - ОСОБА_2 , яка з 2005 і по теперішній час перебуває у США, повістки поверталися як невручені, колегія суддів оцінює критично, оскільки апелянт не є представником ОСОБА_2 , а особисто він був повідомлений про розгляд справи судом.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Справу було розглянуто судом першої інстанції на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних доказів.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції залишає без змін, а апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 без задоволення.

Питання щодо розподілу судових витрат пов`язаних із розглядом справи у суді апеляційної інстанції суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Судові витрати відповідача не підлягають відшкодуванню, оскільки суд залишає його апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 11 червня 2025 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна