Справа № 524/2586/22
Провадження №2/524/19/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2025 року Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі: головуючого - судді Нестеренка С.Г., за участі: - секретаря судового засідання Бельченко Н.Л., - прокурора Чуйка Д.М., - відповідача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , - представника третьої особи - КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька»- Тєтьоркіна С.С., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук Полтавської області цивільну справу за позовом керівника Полтавської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону в інтересах територіальної громади в особі Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину,

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся керівник Полтавської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в якій прокурор просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення (злочину) ОСОБА_3 під час стаціонарного лікування в КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» з 11 серпня 2021 року по 24 вересня 2021 року в розмірі 125760,60 грн. на користь цього лікувального закладу.

В обґрунтування позову зазначено, що вироком Крюківського районного суду міста Кременчука від 14.12.2021 р., який набрав законної сили, у кримінальному провадженні (справа № 537/6111/21), внесеного 12.08.2021 року до ЄРДР за №00001251 стосовно ОСОБА_1 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, останнього засуджено з призначенням покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Прокурор посилався на те, що вироком суду встановлено факт вчинення відповідачем порушення правил дорожнього руху при керуванні транспортним засобом, що призвело до ДТП, у результаті якої ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості за висновком експерта віднесені до тяжких тілесних ушкоджень.

Внаслідок отриманих при ДТП тілесних ушкоджень ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні в КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» з 11 серпня 2021 року по 24 вересня 2021 року, під час якого лікувально-медичний заклад поніс витрати в розмірі 125760,60 грн., що підтверджується довідкою лікарні від 29.11.2021 р. за № 01-11/2101.

Відповідач у добровільному порядку не відшкодував вартість лікування потерпілої особи від злочину.

Лікувальний заклад, а також орган місцевого самоврядування не зверталися самостійно з позовами до відповідача щодо стягнення коштів у повернення вартості понесених витрат на лікування потерпілого від злочину (т. 1 а.с. 1-12).

Ухвалою судді Кривич Ж.О. від 20.05.2022 р. було відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження, призначено справу до розгляду (т. 1 а.с. 90).

Відповідач подав до суду відзив на позов, а пізніше заперечення на позов, в яких вказав про незгоду з позовом з посиланням на його безпідставність (т. 1 а.с. 120-122, 145-150).

Прокурор на відзив подав відповідь, в якій зазначив обставини і посилання, які є тотожними вказаним у позовній заяві (т. 1 а.с. 132 144).

На підставі розпорядження керівника апарату суду від 15.06.2023 р. за № 503 було здійснено повторний авторозподіл справи внаслідок звільнення судді ОСОБА_4 з посади судді у зв`язку з відставкою, призначено головуючим - суддю ОСОБА_5 (т. 2 а.с. 154).

Пізніше керівник Полтавської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону подав до суду заяву про уточнення позову, в якій з посиланням на лист КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» від 05.12.2024 р. за № 01-16/2720 про розмежування витрат на лікування ОСОБА_3 за рахунок місцевого та державного бюджету, яка була прийнята судом та ухвалою суду визначено процесуальне становище учасників справи, фактично просив стягнути з відповідача кошти у повернення витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення (злочину) ОСОБА_3 під час стаціонарного лікування в КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» з 11 серпня 2021 року по 24 вересня 2021 року в дохід бюджету міста Кременчука в розмірі 120941,60 грн. (т. 8 а.с. 90-105, 110-111).

Ухвалами суду від 27.07.2022 р. та 30.09.2025 р. було відмовлено представнику відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 у задоволенні клопотань про залишення позову без розгляду (т. 1 а.с. 155-156, т. 9 а.с. 17-18).

У ході розгляду справи ухвалами суду від 11.10.2022 р., 26.02.2025 р., а також занесених до протоколу судового засідання, були задоволені клопотання представника відповідача про витребування медичної та іншої документації з приводу лікування потерпілого, виклику свідків.

У судовому засіданні прокурор Чуйко Д.М. уточнений позов підтримав, просив задовольнити, посилаючись на обставини, які були зазначені у позовній заяві та у заяві про уточнення позову. Вказав, що питання узгодження подання позову вирішувалося шляхом листування з керівництвом органу місцевого самоврядування, адміністрацією лікарні, які надавали відповіді. Щодо заявлення позову в інтересах держави в особі НСЗУ на відшкодування витрат лікування потерпілого у розмірі 4819 грн. прокурор буде звертатися з позовом пізніше після узгодження відповідного питання з НСЗУ.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 з позовом погодилися частково, просили врахувати, що відповідач сплачував кошти потерпілому для придбання ліків.

Представник третьої особи - КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» - Тєтьоркіна С.С. позов підтримав, просив задовольнити, підтвердив факт лікування ОСОБА_3 у лікарні у строк вказаний у довідках, в яких були вказані і розміри вартості лікування.

Представники позивача - Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, третіх осіб - виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Департаменту охорони здоров`я Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області та Національної служби здоров`я України, керівництва яких були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не прибули, про причини неявки представників суд не повідомляли.

Суд, вислухавши пояснення прокурора, відповідача та його представника, представника третьої особи, свідчення свідків, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вироком Крюківського районного суду міста Кременчука від 14.12.2021 р. (справа № 537/6111/21), який набрав законної сили, у кримінальному провадженні, внесеного 12.08.2021 року до ЄРДР за №00001251 стосовно ОСОБА_1 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, останнього засуджено з призначенням покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

З цього вироку суду постає, що 11.08.2021 о 17 год. 36 хв. в світлий час доби по сухому асфальтобетонному покриттю по вулиці Гагаріна в м. Кременчуці Полтавської області, яка має по одній смузі руху в кожному напрямку, зі сторони вулиці Павловської в напрямку вулиці Театральної, керуючи автомобілем ГАЗ-31105-120 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався водій ОСОБА_1 .

В цей же час по вулиці Гагаріна в м. Кременчуці Полтавської області в зустрічному напрямку, керуючи мотоциклом «YAMAHA SUPER TENERE» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався водій ОСОБА_3 .

Під час руху у вказаному напрямку, в заданій дорожній обстановці, на регульованому світлофором перехресті вулиці Першотравневої та вулиці Гагаріна, водій ОСОБА_1 , порушуючи вимоги п. п. 10.1, 16.6 «Правил дорожнього руху України», де відповідно вказано:

п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 16.6. Повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч, -

не надав дорогу водію мотоцикла «YAMAHA SUPER TENERE» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , що рухався прямо в зустрічному напрямку, виїхав на його смугу руху, чим створив небезпеку для водія ОСОБА_3 та допустив зіткнення правою боковою частиною автомобіля ГАЗ-31105-120 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з передньою частиною мотоцикла «YAMAHA SUPER TENERE» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1121 від 17.11.2021 р. у ОСОБА_3 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: сумісна тупа травма із залученням голови, шиї, тулубу та кінцівок у вигляді: забійно-рваних ран, гематом та саден на обличчі; перелому передньої та задньої стінок правої верхньощелепної пазухи; перелом крилоподібних відростків правого великого крила клиноподібної кістки; осколкового перелому правої виличної кістки; перелому альвеолярного відростка верхньої щелепи на рівні 17-го зуба; забою головного мозку тяжкого ступеню; крововиливу під тверду мозкову оболонку в лівій тім`яно-скроневій ділянці, об`ємом близько 1ОО мл; крововиливів під м`які мозкові оболонки; набряку головного мозку; забійно - рваної рани на шиї; підшкірної емфіземи на шиї; правобічного пневмотораксу; перелому вінцевого відростку правої ліктьової кістки; саден на верхніх та нижніх кінцівках; забійно - рваних ран на правому стегні, які утворилися одномоментно, в умовах дорожньо-транспортної пригоди 11.08.2021 року, від травматичної дії предмета з властивістю тупого твердого, за механізмом удару чи удару - струсу та за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/117-21/13471-ІТ від16.11.2021 в умовах даної події водій автомобіля ГАЗ-31105-120 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 мав технічну можливість уникнути зіткнення з мотоциклом «YAMAHA SUPER TENERE» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , шляхом виконання вимог п. п. 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України для чого у нього не було будь яких перешкод технічного характеру.

У даній дорожній обстановці в діях водія ГАЗ-31105-120 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 вбачаються невідповідності з вимогами п. 10.1, 16.6. Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_1 , які призвели до ДТП, в результаті якої ОСОБА_3 отримав тяжкі тілесні ушкодження та перебував на стаціонарному лікуванні в КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» з 11 серпня 2021 року по 24 вересня 2021 року, під час якого були витрачені кошти на лікування потерпілого з Державного бюджету України в розмірі 4819 грн. та бюджету міста Кременчука в розмірі 120941,60 грн., що підтверджується виданими КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» довідкою від 29.11.2021 р. за № 01-11/2101 та листом від 05.12.2024 р. за № 01-16/2720 про розмежування витрат на лікування ОСОБА_3 за рахунок місцевого та державного бюджету (т. 2 а.с. 189-193, т. 8 а.с. 95-96).

Допитані як свідки (за клопотанням представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ) працівники КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 підтвердили у судовому засіданні, що розміри витрат на лікування потерпілої особи від злочину, а саме ОСОБА_3 , були здійснені у порядку та способи, які були визначені Постановою Кабінету Міністрів України за № 545 від 16 липня 1993 року.

Згідно з ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Частиною 3 цієї статті Кодексу встановлено, що якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» роз`яснено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.

Пунктом 6 цієї ж Постанови також передбачено, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні.

Положеннями п. 1, 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545, передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003 (у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу.

Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.

Твердження відповідача та його представника щодо необхідності врахування понесених відповідачем витрат сплачених ОСОБА_3 при лікуванні на придбання ліків, медпрепаратів, розмір яких ними не було обчислено шляхом надання відповідного розрахунку, є безпідставними та надуманими.

Так, до розміру витрат у 120941,60 грн., що підтверджується виданою КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» довідкою від 29.11.2021 р. за № 01-11/2101, було зараховано вартість ліків та медпрепаратів, які були використані лікарнею безпосередньо при лікуванні ОСОБА_3 . У цій довідці окремо показано вартість медпрепаратів використаних для лікування ОСОБА_3 не наданих лікарнею (прямо вказано - за рахунок власних коштів).

Відповідач та його представник не надали суду жодних належних і допустимих, безспірних та достовірних доказів щодо придбання саме відповідачем медпрепаратів для лікування ОСОБА_3 , які не були враховані при обчисленні витрат понесених лікарнею при лікуванні потерпілої особи від злочину.

При цьому суд звертає увагу на хибність тверджень представника відповідача щодо відсутності в матеріалах справи медичної документації стаціонарного лікування ОСОБА_3 , яка була витребувана судом при задоволенні клопотання цього учасника справи, а також іншої документації з приводу тарифікації відповідних затрат, яка була надана лікарнею представнику відповідача на його запит, копія якої була надана ним суду.

Крім того, суд звертає увагу на те, що надана медична документація лікування ОСОБА_3 в умовах стаціонару в КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» не викликає у суду жодних сумнівів щодо змісту та порядку оформлення, що не було спростовано відповідачем та його представником шляхом подання відповідних доказів.

Неявка для допиту за клопотаннями представника відповідача як свідків колишніх працівників лікарні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , щодо виклику котрих суд вживав постійні та неодноразові заходи та явку котрих у свою чергу не забезпечили відповідач та його представник, не впливає жодним чином на зміст та характер встановлених та зроблених судом відповідно обставин та висновків.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач не сплатив кошти у добровільному порядку у повернення витрат на лікування потерпілої особи від злочину, часткового визнання позову відповідачем, факту ненадання відповідачем та його представником доказів на спростування позову у повному обсязі чи у певній його частині, відповідач повинен відшкодувати кошти, витрачені лікувально-медичним закладом на лікування потерпілого ОСОБА_3 , оскільки між діями відповідача та перебуванням потерпілого на лікуванні існує прямий причинний зв`язок.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію [про захист прав людини і основоположних свобод] та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги факт неподання відповідачем та його представником жодних належних і допустимих доказів на спростування позову у повному обсязі чи у певній частині вимог, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Одночасно суд враховує пояснення прокурора, котрий у судовому засіданні вказав на те, що позов в інтересах держави в особі НСЗУ на відшкодування витрат лікування потерпілого у розмірі 4819 грн. буде подано пізніше після узгодження відповідного питання з НСЗУ.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд вважає за необхідне у відповідності до ст. 133, 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Учасники справи не заявляли про понесення ними інших будь-яких інших судових витрат.

Справа розглянута в межах заявлених позовних вимог та наданих учасниками справи доказів.

Керуючись ст. 15, 16, 22, 1166, 1206 ЦК України, ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 133, 137, 141, 142, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов керівника Полтавської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону в інтересах територіальної громади в особі Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , місце перебування: АДРЕСА_2 ) кошти у повернення витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення (злочину) ОСОБА_3 під час стаціонарного лікування в КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» з 11 серпня 2021 року по 24 вересня 2021 року в дохід бюджету міста Кременчука в розмірі 120941,60 грн., та на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Прокурор - Полтавська спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Центрального регіону: Полтавська область, м. Полтава, майдан Незалежності, буд. № 1-Б.

Позивач: - Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області (Полтавська область, м. Кременчук, площа Перемоги, буд. № 2, ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , місце перебування: АДРЕСА_2 ).

Треті особи: - виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (м. Кременчук, пл. Перемоги, буд. № 2); - Департамент охорони здоров`я Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (м. Кременчук, вул. Ігоря Сердюка, буд. № 10); - КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» (м. Кременчук, вул. Лікаря Парнети, буд. № 2); - Національна служба здоров`я України (м. Київ, проспект Степана Бандери, буд. № 19).

Повний текст рішення виготовлено 02 жовтня 2025 року.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цього рішення.

Рішення набирає законної сили у випадку закінчення строку подання апеляційної скарги або якщо рішення залишено в силі за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: