Провадження №2/524/2894/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2025 року м.Кременчук

Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі:

головуючого судді Алексашиної Н.С.,

секретаря судового засідання Сінельнік В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Автозаводський відділ державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області, приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Ганночка В.М., про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зняття арешту з майна.

В позові вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини квартири. Нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про права на спадщину оскільки на вказане спадкове майно було виявлено три заборони відчуження накладені Автозаводським ВДВС. При зверненні до Автозаводського ВДВС останній відмовив позивачці у знятті арешту на вказану частку квартири.

Позивачка прохає зобов`язати Автозаводський ВДВС зняти арешт з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися. Від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Позовну заяву підтримують.

Відповідачка ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Судова кореспонденція повернулася без вручення з поміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». /а.с.24, 60/

Представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Шамшурін Ю.В. подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Третя особа Автозаводський ВДВС направив до суду заяву про розгляд справи без участі свого представника, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду.

Третя особа приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Ганночка В.М. в судове засідання не з`явилася, на виконання ухвали суду направила копію спадкової справи.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.2 ст.30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. /а.с.6/

Позивачка у справі є дочкою померлого та єдиною спадкоємицею, яка подала заяву про прийняття спадщини.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на 1/3 частку квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою КП «Кременчуцьке МБТІ Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області», яка міститься у матеріалах спадкової справи. /а.с.76/

Втім, постановою приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Ганночки В.М. від 05.02.2024 відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з виявленням накладення заборони відчуження на нерухоме спадкове майно. /а.с.7-8/

Так згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що на 1/3 частину вказаної квартири належну спадкодавцю ОСОБА_4 накладено заборону відчуження на підставі постанови державного виконавця Автозаводського ВДВС АА237915 від 30.11.2005 року, а також арешт на підставі постанови державного виконавця Автозаводського ВДВС АА339464 від 13.12.2006 року, арешт на підставі постанови державного виконавця Автозаводського ВДВС номер АЕ568904 від 21.07.2008 року. /а.с.17/

Вказане також підтверджується відповіддю Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці, де також зазначено, що вказані виконавчі провадження завершені, передані до архіву та знищені за закінченням терміну зберігання. /а.с.16/

Виконавче провадження №4617961 стосувалося примусового виконання виконавчого листа №2-2871 виданого 13.09.2006 року Автозаводським районним судом м.Кременчука про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 .

Виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа АЕ-80 виданого Глобинським районним судом Полтавської області стосувалося стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 .

Відтак, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є належними відповідачами у справі.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).

Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.

У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37).

Відповідно до частини першої, абзацу першого частини другої, частин четвертої, п`ятої статті 59 Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Умови та підстави зняття арешту з майна врегульовані ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження».

Частина 5 статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. (постанова ВП ВС від 26 листопада 2019 року у справі №905/386/18)

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. (постанова ВС від 06 травня 2024 року у справі №725/3352/23).

Оскільки виконавчі провадження, на підставі яких було накладено арешт на частку квартири належної спадкодавцю ОСОБА_4 , завершені, передані до архіву та знищені, подальше збереження обтяження - арешту на частку квартири, перешкоджає позивачці в оформленні спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_4 .

Враховуючи правові підстави позову, а також те, що предметом позову є зняття арешту з майна боржника, який помер, накладеного в межах виконавчих проваджень під час виконання судових рішень, взявши до уваги те, що позов про зняття арешту з майна поданий не учасником виконавчого провадження, а спадкоємцем, який позбавлений можливості оформити право власності у порядку спадкування за законом, що вказує про порушення його прав та необхідність їх захисту, суд доходить висновку, що позов у цій справі підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.4-13, 174-181, 209-250, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зняття арешту з майна, задовольнити.

Зняти арешт з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , накладений постановою державного виконавця Автозаводського ВДВС АА237915 від 30.11.2005 року, постановою державного виконавця Автозаводського ВДВС АА339464 від 13.12.2006 року, постановою державного виконавця Автозаводського ВДВС номер АЕ568904 від 21.07.2008 року, записи про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 2725296 від 22.12.2005 року, №4271716 від 22.12.2006 року, №7601519 від 21.07.2008 року відповідно.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Алексашина Н.С.