головуючий у суді І інстанції Хоменко В.С.
провадження № 22-ц/824/5745/2025
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 серпня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

за участі секретаря судового засідання Лазоренко Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Корчинської Лілії Володимирівни на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 04 листопада 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що не прийняла спадщину, -

в с т а н о в и в :

У червні 2023 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_3 , у якому просять: визнати ОСОБА_3 такою, що не прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_4 .

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 є матір`ю спадкодавця, ОСОБА_2 є дружиною спадкодавця, а відповідачка ОСОБА_3 є його донькою.

Позивачі прийняли спадщину після померлого ОСОБА_4 , звернувшись до нотаріальної контори із відповідними заявами.

07 червня 2022 року зареєстрована спадкова справа, номер у спадковому реєстрі 69351244.

Відповідач, яка є донькою померлого ОСОБА_4 , також зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , однак, починаючи з 2008 року по день відкриття спадщини, фактично не проживала та не проживає за вищенаведеною адресою, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталася.

Після смерті ОСОБА_4 залишилася спадщина, до якої входить: 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 , земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,7201 га та 0,1959 га, що розташовані в с. Воскодавинці Хмільницького району Вінницької області, частка земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва, площею 0,1137 га, що розташована в с. Іванковичі Васильківського району Київської області та автомобіль марки «Daewoo Nexia», 2003 року випуску.

Позивачі зазначають, що відповідачка формально належить до кола спадкоємців і після отримання ними свідоцтв про право на спадщину на свої частки на нерухоме майно, 1/3 частка залишиться зареєстрованою за померлим, внаслідок чого вони не зможуть вільно розпоряджатися цим майном.

На підставі зазначеного, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 просять позов задовольнити.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 04 листопада 2024 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що суду не надано доказів того, що у позивачів існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та, що такі права потребують захисту. Відповідні постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якими позивачам з незалежних від них причин відмовлено у видачі на їх ім`я свідоцтв про право на спадщину за законом на вказане майно, відсутні.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат Корчинська Л.В. подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 04 листопада 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачі будуть обмежені у користуванні та розпорядженні спадковим майном, оскільки 1/3 спадкового майна буде рахуватися за померлим.

Також апелянти вважають помилковим висновок суду першої інстанції щодо неправильно обраного способу захисту.

Наголошують на тому, що фактичне залишення за померлим 1/3 частини спадкового майна тягне за собою перешкоди у користуванні, розпорядженні спадковим майном, неможливо вирішити іншим способом.

Відповідачка, повідомлена належним чином про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, не скористалася своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направила.

Представник позивачів - адвокат Корчинська Л.В. у судовому засіданні підтримала вимоги апеляційної скарги.

Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Виходячи з положень статті 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т. ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні, а з огляду на положення статті 372 ЦПК України явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Зважаючи на вимоги частини 9 статті 128, частини 5 статті 130, частини 2 статті 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, дійшла висновку про таке.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (повторним).

ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , по день смерті.

На день смерті ОСОБА_4 за вказаною адресою були зареєстровані мати померлого - ОСОБА_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ), та його дружина - ОСОБА_5 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 ), а також відповідачка ОСОБА_3 - донька померлого (свідоцтво серії НОМЕР_4 ), що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади м. Києва № 80887181 від 08 червня 2022 року.

Як вбачається із свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_5 від 06 січня 1998 року, ОСОБА_4 належить 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а також згідно із свідоцтвами про право на спадщину від 13 вересня 2021 року та 10 травня 2012 року земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,7201 га та 0,1959 га, що розташовані в с. Воскодавинці Хмільницького району Вінницької області, та 1/2 частка земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва, площею 0,1137 га, що розташована в с. Іванковичі Васильківського району Київської області відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 06 березня 2015 року.

Відповідно акта від 19 квітня 2023 року, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає з червня 2008 року.

Відповідно до листа від ДПС України ОСОБА_3 виїхала за межі України 06 вересня 2018 року.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 17/2022, заведеної приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кучерук Н.В. після померлого ОСОБА_4 , із заявами про прийняття спадщини звернулися позивачі.

Згідно з довідкою від 28 квітня 2023 року № 33/02-14, виданою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кучерук Н.В., спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 , які прийняли спадщину в установлені законом строки для прийняття спадщини, подавши відповідні заяви нотаріусу є: його дружина ОСОБА_2 та його мати ОСОБА_1 . Донька померлого ОСОБА_3 заяви про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини після померлого батька нотаріусу не подавала. За даними Витягу з реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих/знятих з реєстрації осіб у житловому приміщенні, вона є зареєстрованою на час відкриття спадщини за одною адресою з померлим батьком: АДРЕСА_1 .

Допитана у якості свідка позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні показала, що відповідачка не мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , з 2008 року. Перешкод відповідачу у користуванні цією квартирою не вчиняється. Їй відомо, що ОСОБА_3 в 2017 році виїхала до США. Про смерть батька ОСОБА_3 відомо. На момент смерті ОСОБА_4 відповідачка не проживала за вказаною адресою.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі статтями 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частини 1, 2 статті 1220 ЦК України).

У частинах 1 та 2 статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини 1 статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина 1 статті 1268 ЦК України).

Згідно з частиною 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги, судом має бути враховано, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Тож обов`язковою умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними доказами, певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) відповідачем.

Суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Отже, вирішенню питання про ефективність обраного позивачем способу захисту порушеного права передує вирішення судом питання чи порушені права позивача, оскільки лише порушені, невизнані чи оспорювані права підлягають захисту судом.

Звертаючись до суду з позовною вимогою про визнання ОСОБА_3 такою, що не прийняла спадщину, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 посилалися на те, що ОСОБА_3 хоч і була зареєстрована зі спадкодавцем за однією адресою: АДРЕСА_1 , однак не проживає там з червня 2008 року, заяву про прийняття спадщини не подала.

Також позивачі вказують, що позивачі будуть обмежені у користуванні та розпорядженні спадковим майном, оскільки 1/3 спадкового майна буде рахуватися за померлим.

З наявної у матеріалах довідки від 28 квітня 2023 року № 33/02-14, виданої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кучерук Н.В., вбачається, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 , які прийняли спадщину в установлені законом строки для прийняття спадщини, подавши відповідні заяви нотаріусу є: його дружина ОСОБА_2 та його мати ОСОБА_1 . Донька померлого ОСОБА_3 заяви про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини після померлого батька нотаріусу не подавала. За даними Витягу з реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих/знятих з реєстрації осіб у житловому приміщенні, вона є зареєстрованою на час відкриття спадщини за одною адресою з померлим батьком: АДРЕСА_1 .

Однак, матеріали спадкової справи станом на час звернення позивачів до суду із позовом та станом на час витребування цих матеріалів судом першої інстанції не містять відомостей про те, що позивачі зверталися до нотаріуса з заявами про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що позивачам нотаріусом будуть видані свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 по 1/3 частині спадкової маси, тобто з урахуванням долі доньки померлого - відповідачки, є припущенням позивачів, які не підтверджені належними доказами.

Доказів того, що позивачі звернулися до нотаріуса із доказами не проживання відповідачки разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також того, що нотаріусом видано свідоцтва про право власності на спадкове майно по 1/3 частині та відмовлено у видачі по частині позивачам не надано.

Указані обставини свідчать про недоведеність наявності перешкод в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 саме на такі за розміром частки спадкового майна, а тому обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з тих підстав, що позивачі не довели порушення їх прав як спадкоємців ОСОБА_4 .

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, вони не спростовують, а тому відхиляються апеляційним судом у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Корчинської Лілії Володимирівни залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 04 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 25 вересня 2025 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська