Справа № 545/1990/21
Провадження № 2/545/27/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.09.2025 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Путрі О.Г.,

при секретарі Білик М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому прохає стягнути з ОСОБА_1 на користь Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області безпідставно збережені кошти в розмірі 884 088, 14 грн. та понесені витрати на сплату судового збору.

В обґрунтування вказав, що відповідач ОСОБА_2 незаконно користується земельною ділянкою загальною площею 0,6920 га без правовстановлюючих документів, чим завдав шкоду позивачу - Коломацькій територіальній громаді. Зазначає, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №87054692 ОСОБА_1 на праві приватної власності належать нежитлові будівлі (будівля автопарку, пожежне депо диспетчерська, площею 533,7 кв.м та 98, 3 кв.м) за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, земельна ділянка, на якій розташовані вищезазначені об`єкти нерухомого майна, не є його приватною власністю, а є власністю Коломацької територіальної громади. Незважаючи на це, відповідач, не вчинив жодних дій для укладення договору оренди земельної ділянки з власником землі (хоча Коломацька сільська рада декілька разів пропонувала це зробити) та продовжує користуватися земельною ділянкою без правовстановлюючих документів. Вказує, що на даний час жодне речове право за відповідачем на земельну ділянку, що розташована під об`єктами нерухомості, які належать останньому на праві власності, не зареєстровано, земельна ділянка використовується без достатніх правових підстав, чим порушуються вимоги ст.1212 ЦК України.

Посилається на те, що ОСОБА_2 , як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки - Коломацької сільської ради, зберіг у себе кошти, які мав би заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України. Таким чином, відповідачем заподіяно шкоду законним правам та інтересам Коломацької територіальної громади на суму 884 088, 14 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2021 року, головуючим суддею визначено Шелудякова Л.В.

Ухвалою суду від 29.06.2021 року задоволено заяву судді Шелудякова Л.В. про самовідвід від розгляду цивільної справи

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.06.2021 року, справу передано судді Гальченко О.О.

20.08.2021 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому прохає відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що було вжито заходи щодо оформлення речового права на зазначену земельну ділянку, неодноразово звертався до Куликівської та в подальшому Коломацької сільської ради, відмови позивача були неодноразово предметом розгляду в судових органах. Зазначає, що позивачем не обґрунтовано яким чином прийнято рішення щодо орендної плати в розмірі 8% від нормативної грошової оцінки землі, позивач надає відкориговані докази, а саме типовий договір оренди землі, також відсутнє будь-яке підтвердження повноважень комісії з визначення та відшкодування збитків власниками землі та землекористувачами. Не зрозуміла позиція позивача щодо не передачі в оренду частини земельної ділянки, якою не користується іншим особам (т.1, а.с. 58-62).

30.08.2021 року позивач подав до суду відповідь на відзив, згідно якої вказує, що дана земельна ділянка не може бути отримана в порядку безоплатної приватизації, у зв`язку з чим, не підлягає застосуванню порядок безоплатної приватизації земельних ділянок, визначений ст.118 ЗК України, а ОСОБА_1 неодноразово звертався до позивача із заявами про отримання безоплатно у приватну власність земельну ділянку з кадастровим номером 1:01:001:0280, загальною площею 0,6920 га. Спірна земельна ділянка має кадастровий номер, визначену площу, однак будь-яке право на неї не зареєстровано (т.1, а.с. 85-88).

10.09.2021 року від представника відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в якому прохає відмовити у задоволенні позовних вимог (т.1, а.с. 97-99).

Рішенням Вищої ради правосуддя №986/0/15-23 від 19.10.2023 року суддя ОСОБА_3 звільнена з посади судді Полтавського районного суду Полтавської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2023 року справу передано судді Путрі О.Г.

Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 08.12.2023 року справу прийнято до провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 18.02.2025 року підготовче засідання по справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, прохав задовольнити, пославшись на підстави та обставини, викладені в позові.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позов.

Заслухавши думку представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини першої статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.12 , ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №87054692 ОСОБА_1 на праві приватної власності належать нежитлові будівлі (будівля автопарку, пожежне депо - диспечерська) площею 533,7 кв.м та 98,3 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення Полтавського районного суду Полтавської області по справі №545/715/17 (т.1, а.с.12).

Згідно з актом обстеження стану та використання земельної ділянки від 18.12.2020 року, земельна ділянка, площею 6920 м2 (кадастровий номер :01:001:0280), категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, має цільове призначення: іншого сільськогосподарського призначення. Встановлено, що фактичним користувачем даної земельної ділянки є ОСОБА_2 , так як на ділянці знаходяться вищезазначені нежитлові будівлі, що перебувють у його власності, відповідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, який ОСОБА_2 надав до Коломацької сільської ради (т.1, а.с. 13-15).

Земельною ділянкою ОСОБА_1 користується згідно Витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно з травня 2017 року (дата державної реєстрації 11.05.2017року (т.1, а.с. 12).

Між позивачем Коломацькою сільської ради та відповідачем ОСОБА_1 договір оренди земельної ділянки не укладено.

Згідно зі статтею 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно частини « б » п. 1 ст. 33 ЗУ « Про місцеве самоврядування в Україні » органам місцевого самоврядування делеговано повноваження здійснювати контроль за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель .

Відповідно до статті 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є: а)громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 ЗК України).

Згідно ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

За змістом ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та нерухоме майно та їх обтяжень.

В частині першій та другій статті 1212ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав.

Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Відповідно до правового висновку, зробленого Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 23.05.2018 по справі №629/4628/16-ц (провадження 14-77 цс18), від 20 вересня 2018 року в справі № 925/230/17 (провадження № 12-188гс18), до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладення договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 червня 2021 року в справі №200/606/18 зазначила, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів Давнього Риму (лат. superficiessolocedit - збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.

Звідси власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 15 грудня 2021 року в справі № 924/856/20.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що після набуття права власності на нерухоме майно, а саме на нежитлові будівлі, у відповідача ОСОБА_1 виникло право користування земельною ділянкою, на якій розташоване вказане приміщення.

Таким чином, положення глави 15, ст. 125 ЗК України, ст. 1212 ЦК України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року в справі № 629/4628/16 (провадження № 14-77цс18), від 20 листопада 2018 року в справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18), від 13 лютого 2019 року в справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19), у постановах Верховного Суду від 14 січня 2019 року в справі № 912/1188/17, від 21 січня 2019 року в справі №902/794/17, від 04 лютого 2019 року в справі № 922/3409/17, від 12 березня 2019 року в справі № 916/2948/17, від 16 листопада 2022 року в справі № 922/519/20.

Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини першої статті 1212 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не оформив у передбаченому законом порядку право користування земельною ділянкою, на якій розташовано належний йому об`єкт нерухомості, та користувався земельною ділянкою, не сплачуючи позивачу належні йому кошти.

На підставі викладеного, суд вважає, що із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташовано. При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими.

Відповідно до Акту про визначення розміру збитків, заподіяних територіальній громаді внаслідок порушення земельного законодавства, визначено розмір збитків, що підлягають відшкодуванню за використання відповідачем ОСОБА_4 земельної ділянки в АДРЕСА_1 та складають 884 088, 14 грн (т.1, а.с. 16). Рішенням третьої (позачергової) сесії Коломацької сільської ради Полтавського району від 24 грудня 2020року б/№ затверджено відповідний акт (т.1, а.с. 17).

Щодо розрахунку безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати із застосуванням 8% ставки річної орендної плати суд зазначає наступне.

Згідно Положення про плату за землю на території Куликівської сільської ради на 2017 рік, затвердженого рішенням Куликівської сільської ради від 16.09.2016 року (т.2, а.с. 162-172), Положення про встановлення ставок земельного податку та орендної плати на 2018 рік на території Куликівської сільської ради, затвердженого рішенням Куликівської сільської ради від 22.12.2017 року (т.2, а.с. 137-143), Положення про встановлення ставок земельного податку та орендної плати на 2019 рік на території Коломацької сільської ради, затвердженого рішенням Коломацької сільської ради від 25.06.2018 року (т.2, а.с. 91-101), Положення про встановлення ставок земельного податку та орендної плати на 2020 рік на території Коломацької сільської ради, затвердженого рішенням Коломацької сільської ради від 30.05.2019 року (т.2, а.с. 102, 111-116), розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки, не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку комунальної власності площею 0,6920 га з кадастровим номером :01:001:0280, що знаходиться в селі Коломацьке Полтавського району Полтавської області Коломацької сільської ради, здійснювався відповідно до додатку №2 до постанови Кабінету Міністрів України від 13 грудня 2006 р. №1724.

Площа земельної ділянки - 0,6920 га, тобто 6920 м2. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки - 3 157 470,75грн, відповідно Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, отриманий 29.04.2020 року з Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (т.2, а.с. 63).

Отже, щоб отримати розрахунок орендної плати за дану земельну ділянку, треба площу в м2, тобто 6920 помножити на нормативну грошову оцінку 1м2, тобто 456,28 грн. і помножити на 8% ( %, який прийнятий рішенням сесії сільської ради для розрахунку розміру орендної плати, який розраховується від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки в межах, визначених ст. 288.5 Податкового кодексу України) (т.1, а.с. 144).

6920 м2 х 456,28 грн. х 8% = 252 596,61 грн - сума орендної плати за 1 рік.

252 596,61 грн. за 12 місяців, тобто 21 049, 72 грн. - сума орендної плати за 1 місяць.

Коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки для земель сільськогосподарського призначення за 2017- 2020 роки становив 1.

Розрахунок взято з 01.06.2017 року по листопад 2020 року включно, тобто за 7 місяців 2017 року, за 12 місяців 2018 року, за 12 місяців 2019 року та за 11 місяців 2020 року.

Розмір безпідставно збережених коштів становив: 2017р.- 147 348,02 грн (252 596,61 : 12міс х 7міс = 147 348,02 грн), 2018р. - 252 596,61 грн, 2019 р. - 252 596,61 грн, 2020р. - 231 546,90 грн (252 596,61 грн. : 12міс х 11 міс. = 231 546, 90 грн).

Отже, із відповідача за 2017 2020 рр. підлягають стягненню кошти в розмірі 884088,14грн .

Таким чином, проаналізувавши норми права та встановлені судом факт, суд прийшов до висновку , що відповідач ОСОБА_1 , будучи фактичним користувачем земельної ділянки, без достатньої правової підстави за рахунок Коломацької сільської ради, як власника цієї ділянки, зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею та зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України, а тому вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.

Отже, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 13 262 грн. на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 12,13,81,259,263-265,352 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Коломацької сільської ради Полтавського району Полтавської області (с.Коломацьке вул.Центральна,54; UA0016650, Отримувач - ГУК у Полтавській обл./тг с.Коломацьке/18010900, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37959255) безпідставно збережені кошти в розмірі 884 088 (вісімсот вісімдесят чотири тисячі вісімдесят вісім) гривень 14 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Коломацької сільської ради Полтавського району (с.Коломацьке вул.Центральна,54; UA0016650, Отримувач - ГУК у Полтавській обл./тг с.Коломацьке/18010900, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37959255 ) понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 13 262 (тринадцять тисяч двісті шістдесят дві) гривні.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його оголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. Г. Путря