Справа № 383/935/25
Номер провадження 2/383/493/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючої судді - Адаменко І.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Зербул С.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області справу №383/935/24 за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором -,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду з указаним позовом до ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 11.09.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 3150578, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 3100,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 11.10.2021 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах визначених Договором кредиту. Договір позики укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, п. 12 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України, який був надісланий на номер моб.телефону відповідача. Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за Договором кредиту, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договору кредиту, що підтверджується відповідними доказами. 29.12.2021 було укладено договір №29/12-2021 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІФОЮ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3150578. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3150578. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором №3150578. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на 25.07.2025 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 11385,39 грн, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 3100,00 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 8285,39 грн, які просить стягнути з відповідача, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 гривень та понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 9000,00 гривень.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 01 серпня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві вказує, що позов підтримує в повному обсязі та просить розглядати справу без участі представника позивача, при цьому, в разі неявки відповідача, надає згоду на заочний розгляд справи (а.с.10).

Відповідач ОСОБА_1 повторно в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду заяв чи клопотань не надійшло. Відзиву на позовну заяву від відповідача також не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі ст.280 ЦПК України, оскільки належним чином повідомлений відповідач до суду не з`явився, не подав заяв чи клопотань про розгляд справи без його участі та відзиву на позов, тому, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює заочне рішення.

Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази та оцінивши їх у відповідності до ст.89 ЦПК України вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до змісту п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини.

В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Згідно з ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Як регламентовано в ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до змісту ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Судом встановлено, що 11 вересня 2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 3150578, згідно умов якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 3100,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 11.10.2021 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах, визначених Договором кредиту (а.с.11-14).

Згідно п. 2.1. Договору позики за цим договором позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору.

Відповідно до п. 2.2. Договору позики, позика надається на умовах повернення, платності та строковості в національній валюті України гривні.

Пунктом 2.3. Договору позики встановлені параметри позики - тип позики: короткострокова; мета отримання позики: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; сума позики: 3100.00 грн.

Згідно п. 2.4.2. Договору позики середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований: 1,393 % від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики.

Відповідно до п 2.4.3. Договору позики середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований: 1.99 % від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики.

Згідно п. 2.4.4. Договору позики базова процентна ставка за позикою, фіксована: 1.99 % від суми позики за кожен день користування позикою.

Відповідно до п. 2.5. договору позики розмір процентів на прострочену позику, фіксований: 1.01% від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми Позики та процентів за користування позикою.

Згідно п. 2.6. Договору позики позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на веб-сайті товариства протягом 3 (трьох робочих) днів з дати підписання договору.

Пунктами 3.1. та 3.2. Договору позики визначені проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику.

Відповідно до п. 3.1.1. Договору позики, проценти за користування позикою нараховуються за фактичну кількість календарних днів користування Позикою з дня надання позики до дня повного погашення заборгованості включно.

Згідно п. 3.1.3. Договору позики у період прострочення Позики проценти за користування позикою нараховуються за базовою процентною ставкою на позику, визначеною п. 2.4.4.

Відповідно до п. 3.2.1. Договору позики проценти на прострочену позику нараховуються у випадку неналежного виконання Позичальником зобов`язань за цим Договором у розмірі, визначеному п. 2.5 Договору, за кожен день прострочення.

Згідно п. 3.6. Договору позики у випадку укладення додаткової угоди щодо продовження строку позики за цим договором, проценти за користування позикою в період дії такої додаткової угоди нараховуються за спадною процентною ставкою (формула розрахунку якої визначена Додатком № 1) на підставі фіксованого базового середньоденного розміру процентів за користування позикою (п.2.4.3); графік нарахувань визначається відповідною додатковою угодою.

Відповідно до п. 3.7. Договору позики зобов`язання позичальника за договором вважаються виконаними в повному обсязі в момент зарахування відповідної суми коштів на поточний рахунок позикодавця.

Згідно п. 3.10. Договору позики, керуючись ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право нараховувати проценти відповідно до умов цього договору до дня повернення позики.

Також того ж дня відповідачем ОСОБА_1 було підписано Анкету клієнта - фізичної особи, що сформована за допомогою програмного забезпечення (ІТС) (а.с.19), паспорт позики (а.с.17) та Графік нарахування процентів за користування позикою в межах строку позики, визначеним Договором №3150578 від 11.09.2021 року (а.с.15 зворот - 16), які містять основні умови надання коштів у позику з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості позики для споживача, порядок та повернення позики.

Відповідно до п.8.1. Договору усі електронні документи, підписані електронним підписом одноразовим ідентифікатором, мають таку ж юридичну силу, як і власноруч підписані документи в паперовій формі та породжують права і обов`язки для сторін.

Укладаючи вищевказаний кредитний договір відповідач та ТОВ «МАНІФОЮ» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Факт виконання ТОВ «МАНІФОЮ» умов Договору позики №3150578 від 11.09.2021 року підтверджується листами останнього від 13.06.2024 року за № 1848, та від 14.06.2024 року за №2782_34, з яких вбачається, що між підприємствами ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» укладено договір про переказ коштів ФК-П-20/05-05 від 08.07.2020 року, відповідно якого було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта 11.09.2021 року 15:45:27 на суму 3100,00 грн, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua - 107948537, призначення платежу: зачислення 3100,00 грн на карту НОМЕР_1 (а.с.24), та підтверджено видачу коштів ОСОБА_1 № трансакції 107948537 (а.с.24 зворот - 25).

Проте, відповідач у строки, визначені Договором до 11.10.2021 року, свої зобов`язання з повернення позики не виконав.

Відповідно до положень ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

Зобов`язання, згідно із ст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору.

Також, судом встановлено, що 29 грудня 2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу №29/12-2021, відповідно до якого ТОВ «МАНІФОЮ» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право грошової вимоги до боржників за Договорами кредиту, у тому числі й за Договором позики №3150578 від 11.09.2021 року (а.с.28-30,31-32).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За змістом ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно умов зазначеного договору факторингу п.2.1. згідно з умовами цього Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Право грошової вимоги у сумі 35840325,69 грн, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.

На виконання фактором зобов`язань щодо передачі грошових коштів клієнту за Договором факторингу №29/12-2021 року від 29.12.2021 року, надано платіжну інструкції №316500005 від 29.12.2021 року на загальну суму 1300695,24 грн (а.с.30).

Також надано два розразунки заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ "МАНІФОЮ" станом на 29.12.2021 за період з 11.09.2021 по 30.09.2021 в загальній сумі 9600,72 грн та перед ТОВ Вердикт Капітал" станом на 10.01.2023 року за період з 29.12.2021 по 23.02.2022 в загальній сумі заборгованості 9600,72 грн, де 3100,00 грн сума заборгованості по основному боргу; 6500,72 грн сума заборгованість по відсоткам (а.с.26 зворот).

У свою чергу, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023/01 від 10.01.2023 року, в тому числі за Договором позики №3150578 від 11.09.2021 року, що укладений між ТОВ «МАНІФОЮ» та позичальником, яким є ОСОБА_1 (а.с.33-39) та за Змінами в Реєстр боржників до Договору №10-01/2023 від 10.01.2023 року про відступлення (купівлі-продаж) прав вимоги, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 11385,39 грн з яких: 3100,00 грн сума заборгованості по основному боргу; 8285,39 грн сума заборгованості по відсоткам (а.с.42).

Також позивачем надано розрахунок заборгованості відповідача перед ним за договором позики №3150578 від 11.09.2021 року за період з 11.09.2021 по 09.07.2025 рік з в загальній сумі 11358,39 грн, з яких: 3100,00 грн сума заборгованості по основному боргу та 8285,39 грн сума заборгованості по відсоткам (а.с.27).

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене та досліджені матеріали справи, суд зазначає, що оскільки відповідачем не виконано умови Договору позики № 3150578 від 11.09.2021 року, у тому числі й перед позивачем, то з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в сумі 3100,00 грн.

Щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами в загальній сумі 8285,39 грн, то суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість цих позовних вимог.

Так, за умовами п.2.3.4. Договору позики № 3150578 від 11.09.2021 року, кредит надано на 30 днів, тобто до 11.10.2021 року.

За змістом пункту п.3.6 Договору у випадку укладення Додаткової угоди щодо продовження строку позики за цим Договором, проценти за користування позикою в період дії такої Додаткової угоди нараховуються за спадною процентною ставкою (формула розрахунку якої визначена Додатком №1) на підставі фіксованого базового середньоденного розміру процентів за користування позикою (п.п.2.4.3); графік нарахувань визначається відповідно Додатковою угодою.

Проте, досліджені матеріали справи не підтверджують належними та допустимими доказами той факт, що відбулась пролонгація кредиту за правилами пункту 3.6 Договору позики № 3150578 від 11.09.2021 року та те, що для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник вчинив дії щодо укладення Додаткової угоди.

Відповідно, строк користування кредитом складав 30 днів, тобто до 11.10.2021 року, тому саме в межах цього строку повинні бути нараховані проценти за користування кредитом.

Але з наданих позивачем розрахунків заборгованості за договором позики № 3150578 від 11.09.2021 року вбачається, що позивачем нараховановідповідачу також відсотки після закінчення строку кредитування (а.с.26-27).

Крім того, суд встановив наявність суперечності між положеннями п.п. 3.1.1. та п.п.3.10. Договору позики №3150578 від 11.09.2021 року.

Так, п.п.3.1.1. передбачено, що проценти за користування позикою нараховуються за фактичну кількість календарних днів користування позикою з дня надання позики до дня повного погашення заборгованості включно.

Водночас, п.п. 3.10 Договору позики встановлює, що керуючись ст.1048 ЦК України, позикодавець має право нараховувати проценти відповідно до умов цього Договору до дня повернення позики. При цьому позикодавець дотримується обмежень щодо нарахувань за цим договором позики, встановленими ЗУ «Про споживче кредитування».

Таким чином, вказані положення договору суперечать одне одному та не можуть застосовуватись одночасно, оскільки такі умови не є добросовісними по співвідношенню з іншими положеннями вказаного Договору позики, тому суд застосовує принцип contra proferentem.

З огляду на взаємовиключний характер цих умов, суд вважає за необхідне не застосовувати вказані положення в частині, що суперечить одна одній, як такі, що не відповідають принципам правової визначеності та справедливості.

Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

Передбачений частиною 1 статті 1054 ЦК України обов`язок сплати процентів за користування кредитом існує в межах визначеного договором строку користування кредиту, поза межами цього строку проценти не нараховуються, а діють правилами частини 2 статті 625 ЦК України.

Відповідні правові висновки висловлені в Постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 зробила такий уточнений висновок (п.141): «у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.

Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 зробила висновок, що для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Отже, судом встановлено, що у порушенгня вимог ст.1048 ЦК України позивач фактично нарахував відповідачу відсотки за порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються як проценти за користування кредитом, при цьому не застосував статтю 625 ЦК Україн.

Відповідно умов п.п.2.3.3. та п.п.2.3.4. Договору сума позики становить 3100,00 грн, а строк позики становить 30 днів, процентна ставка (базова, фіксована) становить, яка нараховується за кожен день користування позикою, процентна ставка (базова)/ день 1,39300%. Дата надання позики 11.09.2021, дата повернення позики (останній день) 11.10.2021, відповідно 3100,00 грн (сума позики) * 30 (строк позики) *1,39300% (процентна ставка) /100) = 1295,51 грн - загальна сума відсотків за користування кредитом.

Таким чином, судом встановлено, що за договором позики позивач нарахував відсотки за користуванням позикою в сумі 8285,39 грн, у тому числі, які нараховані за межами строку кредитування, відтак вимоги позивача в частині нарахування відсотків за користування кредитом починаючи з 11.10.2021 року в сумі 6989,88 грн грн (8285,39 грн - 1295,51 грн) є необґрунтованими, тому суд їх задовольняє частково та стягує з відповідача на користь позивача 1295,51 грн відсотків за користування позикою.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлений позов до ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, оскільки позивачем не доведені належними та допустими доказами всі складові заборгованості за кредитним договором, які зазначені позивачем у позові, тому стягує з відповідача на користь позивача заборгованість в загальному розмірі 4395,51 грн, з яких: 3100,00 грн сума заборгованості за кредитом; 1295,51 грн заборгованість за нарахованими відсотками за період з 11.09.2021 по 11.10.2021, відмовивши в задоволені іншої частини вимог, а саме в стягненні 6989,88 грн відсотків за користування кредитом, нарахованих за межами строку кредитування.

Крім цього, при зверненні до суду з позовною заявою, позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн.

Відповідно статті 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно ч.8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Представництво інтересів позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» у суді адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» здійснювалось на підставі договору № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року (а.с.46 зворот - 47).

Згідно заявки на надання юридичної допомоги № 33 від 02 червня 2025 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» погодили надання правових послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 в розмірі 9000,00 грн (а.с.49).

Відповідно Витягу з Акта №11 про надання юридичної допомоги від 30.06.2025 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» погодили надані юридичні послуги, а саме: надання усної консультації (2 год) 3000,00 грн, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (2 год) 6000,00 грн (а.с.49 зворот).

Відповідно до висловленої Верховним Судом у постанові від 09.07.2019 року у справі № 923/726/18 позиції від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права.

Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до змісту п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, до яких також відносяться судові витрати на правничу допомогу, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Отже враховуючи, що стороною позивача документально доведено, що ними понесені витрати на правову допомогу, виходячи з встановленого у самому договорі та додатку до нього розміру та порядку обчислення таких витрат, на думку суду, розмір витрат сторін на правничу допомогу є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатами послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторін, проте враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу на підставі п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України в сумі 3474,59 грн.

У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме в сумі 935,20 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за Договором позики № 3150578 від 11.09.2021 року в загальній сумі 4395,51 грн, а також судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 935,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3474,59 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення суду або апеляційна скарга, або якщо рішення суду залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення суду може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», , місцезнаходження: вул. Мечнікова, 3, офіс 306, м. Київ, п.і. 01133.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Кіровоградським РВ УМВС України в Кіровоградській області від 12.04.2005 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Повне рішення суду складено 02.10.2025 року.

Суддя І. М. Адаменко