МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа № 210/5398/25
Провадження № 2/210/1747/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29 вересня 2025 року

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі головуючого судді Сільченко В. Є. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок нещасного випадку на виробництві,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді перебуває вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 працюючи з 23.07.1979 р. по 23.06.1981р. на посаді машиніста електромостового крана на КДМК "Криворіжсталь" в копровому цеху №2 правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ», тобто протягом 1 року та 11 місяців - здійснювала трудову діяльність у шкідливих умовах, що підтверджується актом розслідування причин хронічного професійного захворювання від 14.03.1995р. та трудовою книжкою Позивача.

Відповідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання від 14.03.1995р. Позивач з вини підприємства правонаступником якого є Відповідач отримав хронічне професійне захворювання за діагнозом пиловий бронхіт І ст., емфізема легень І ст., ДН - I ст.

Професійне захворювання виникло за наступних обставин: протягом 15 років працювала машиністом електромостового крана на КДМК "Криворіжсталь" в копровому цеху №2 /1979-1981рр./ та в по КЦРЗ в термообрубному цеху № 9 /1982-1995рр./

При огляді ЛТЕК позивачу було встановлено 40% втрати професійної працездатності безстроково. Від вищезазначених наслідків позивач зазнає моральних страждань, переживання, фізичні болі та інші негативні наслідки, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження її здоров`я 240 000 гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших зборів та платежів, а також судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 11 серпня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу надано строк для надання відзиву.

22.08.2025 року від представника відповідача Єфремової Т.О. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання у розмірі 240 000,00 гривень відмовити у повному обсязі. Також представник відповідача просить зменшити заявлений розмір витрат на правову допомогу з 10000,00 до 3000,00 грн.

Відзив мотивовано тим, що працівник має право відмовитись від дорученої роботи, якщо створилась виробнича ситуація, небезпечна для його життя чи здоров`я. При укладенні трудового договору з позивачем йому було роз`яснено його права і обов`язки, про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його прав на пільги і компенсацію за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору. Відповідач не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував. Також ПАТ «АМКР» вважає, що положення ст. 237-1 КЗпП України не поширюється на правовідносини осіб, які працюють на умовах трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання і які підлягають загальнообов`язковому державному страхуванню, пов`язані з відшкодуванням моральної шкоди у зв`язку з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, які призвели до втрати працездатності. Крім того, із наведених у позові обставин не вбачається, яким саме чином ПАТ «АМКР» порушило законні права та інтереси позивача і, як наслідок він отримав моральні страждання. Позивач достеменно усвідомлюючи наявність шкідливих та небезпечних виробничих факторів на робочому місці, що безпосередньо пов`язані із використанням обладнання, машин та механізмів, все одно реалізував своє право на працю саме в шкідливих умовах праці. За таких обставин ПАТ «АМКР» вважає вимоги позивача щодо сплати йому моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків, такими що не відповідають вимогам діючого законодавства України, а отже такими що не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 з 23.07.1979 р. по 23.06.1981р. працювала на посаді машиніста електромостового крана на КДМК "Криворіжсталь" в копровому цеху №2 правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ», що вбачається з копії трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с.10-14).

Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 14.03.1995 року встановлено, що причиною виникнення хронічного професійного захворювання ОСОБА_1 причиною професійного захворювання являється: вплив пилу та аерозолю марганцю. (а.с.15).

07.06.1995р. у зв`язку із отриманням хронічного професійного захворювання Позивач первинно пройшла огляд ЛТЕК, де їй було встановлено ступінь втрати працездатності у розмірі 30% та встановлено ІІІ групу інвалідності, (що підтверджується копією виписки із акту огляду ЛТЕК від 07.06.1995р.) (а.с.16).

27.06.2000р. у зв`язку із отриманням хронічного професійного захворювання Позивач повторно пройшла огляд ЛТЕК, де їй було встановлено ступінь втрати працездатності у розмірі 30% та встановлено ІІІ групу інвалідності, визначено необхідність проходити оздоровлення в профілакторії (що підтверджується копією виписки із акту огляду ЛТЕК від 27.06.2000р. МСЕ ДНА 01 № 13114) ( зворот а.с.16).

12.07.2001р. у зв`язку із отриманням хронічного професійного захворювання Позивач повторно пройшла огляд ЛТЕК, де їй було встановлено ступінь втрати працездатності у розмірі 30% та встановлено ІІІ групу інвалідності,визначено необхідність проходити оздоровлення в профілакторії (що підтверджуєтьсякопією виписки із акту огляду ЛТЕК від 27.06.2000р. серії МСЕ ДНА01 № 235423) (а.с.17).

03.07.2003р. у зв`язку із отриманням хронічного професійного захворюванняПозивач повторно пройшла огляд ЛТЕК, де їй було встановлено ступінь втратипрацездатності у розмірі 30% та встановлено ІІІ групу інвалідності,визначено необхідність проходити оздоровлення в профілакторії (що підтверджуєтьсякопією виписки із акту огляду ЛТЕК від 03.07.2003р. серії МСЕ ДНА01 № 348271) ( зворот а.с.18).

28.07.2005р. у зв`язку із отриманням хронічного професійного захворюванняПозивач повторно пройшла огляд ЛТЕК, де їй було встановлено ступінь втратипрацездатності у розмірі 30% та встановлено ІІІ групу інвалідності,визначено необхідність проходити оздоровлення в профілакторії (що підтверджуєтьсякопією виписки із акту огляду МСЕК від 28.07.2005р. серії ДНА-02 № 05449) ( зворот а.с.17).

03.07.2007р. у зв`язку із отриманням хронічного професійного захворювання Позивач повторно пройшла огляд ЛТЕК, де їй було встановлено ступінь втрати працездатності у розмірі 30% та встановлено ІІІ групу інвалідності, визначено необхідність проходити оздоровлення в профілакторії (що підтверджується копією виписки із акту огляду МСЕК від 03.07.2007р. серії ДНА-02 № 020044) (а.с.18).

03.08.2009р. у зв`язку із отриманням хронічного професійного захворювання Позивач повторно пройшла огляд ЛТЕК, де їй було встановлено ступінь втрати працездатності у розмірі 40% та встановлено ІІІ групу інвалідності, визначено необхідність проходити оздоровлення в профілакторії (що підтверджується копією виписки із акту огляду МСЕК від 03.08.2009р. серії ДНА-02 № 032578)(а.с.19).

19.07.2011р. у зв`язку із отриманням хронічного професійного захворюванняПозивач повторно пройшла огляд ЛТЕК, де їй було встановлено ступінь втратипрацездатності у розмірі 40% БЕЗСТРОКОВО та встановлено ІІІ групу інвалідностіБЕЗСТРОКОВО, визначено необхідність проходити оздоровлення в профілакторії(що підтверджується копією виписки із акту огляду МСЕК від 19.07.2011р. серії10ААА № 070637) ( зворот а.с.19).

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №573911 ОСОБА_2 встановлено третю групу інвалідності з 23 вересня 2024 року безстроково, причиною інвалідності є професійне захворювання (а.с.11).

Згідно виписки-епікризу та медичного висновку про наявність хронічного професійного захворювання ОСОБА_1 має хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії), група С, фаза загострення. ЛН другого-третього ступеню. Захворювання професійне. (а.с.20-38).

Згідно з ст. 4 ЗУ «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЗУ «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів,а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Так, відповідно до ч.ч. 1-4 ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Відповідно до вимог ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно з нормами Конституції України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України).

Крім того, статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Водночас, пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Так, Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 14.03.1995 року підтверджено факт отримання професійного захворювання позивачем саме при виконанні ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача.

При цьому, чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування, наявність фізичного болю, що викликають складність при звичайних життєвих умовах підтверджуються письмовими матеріалами справи (а.с.16-38).

Виходячи з норм ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з ч.1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Таким чином, в даному випадку відповідач несе прямий обов`язок по виплаті позивачу відшкодування з приводу спричинення моральної шкоди.

Преамбула до Загальної Декларації прав людини закріплює положення про те, що визнання гідності, властивої всім членам людської сім`ї, і рівних та невід`ємних їх прав є основою свободи, справедливості та загального миру. Преамбула до Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права проголошує, що всі права людини «випливають із властивої людській особі гідності».

Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання.

Суд приймає до уваги зазначені у позовній заяві обставини про те, що у зв`язку з ушкодженням здоров`я (отриманням професійного захворювання), втратою відсотка працездатності, постійними процесами лікування, постійними прийомами ліків, перенесеними фізичними стражданнями позивач зазнає моральних страждань.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками професійного захворювання порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв`язки, що в свою чергу призвело до моральних страждань.

Отже, моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя, за наявності причинного зв`язку.

Оскільки в письмових матеріалах справи всі перелічені умови знайшли своє відображення, оскільки позивач отримав професійне захворювання безпосередньо через виконання трудових обов`язків, тобто підприємство належним чином не забезпечило безпечних умов праці, суд погоджується з необхідністю грошового відшкодування, пов`язаного зі спричиненням моральної шкоди.

Визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приймає до уваги те, що йому були спричинені моральні страждання, отримання професійного захворювання, безумовно, змінила його нормальний життєвий ритм.

Приймаючи рішення стосовно розміру суми відшкодування, слід звернути увагу на роз`яснення, що містяться у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами), де зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Тому, при вирішенні питання щодо розміру грошової компенсації, суд виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, вважає можливим стягнути на його користь з відповідача 60000,00 (шістдесят тисяч) гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно розрахунку до Договору про надання правничої допомоги та на представлення інтересів від 10.07.2025р. вартість послуг адвоката склала 10000,00 грн., з яких: консультації (шляхом зустрічей та в телефонному режимі) щодо складання та подачі позовної заяви, судової практики та перспектив (3 години) 1500,00 грн.; попереднє опрацювання матеріалів та законодавчої бази, що регламентує спірні правовідносини(3 години) 1500,00 грн.; підготовка правової позиції, збір доказів, перевірка та підготовка документів(2 години) 3000,00 грн.; судове представництво (подання позову до суду, контроль розгляду справи, подання процесуальних заяв тощо) (2 години) 2000 грн.

Сума в розмірі 10000,00 грн. за надання правничої допомоги була сплачена позивачем, що підтверджується квитанцією від 07.08.2025 року (а.с.40).

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, та зважаючи на задоволення позовних вимог, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи та документально підтверджених належними доказами понесених витрат, а також, враховуючи наявність клопотання представника відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідност. 5 Закону України «Про судовий збір»позивач звільнений від сплати судового збору.

Згідно з пункту 1 частини 1статті 4 Закону України «Про судовий збір»за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, з відповідача, з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 43, 46 Конституції України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141,259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок нещасного випадку на виробництвізадовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», , що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, буд. 1, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , 60000,00 (шістдесят тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження його здоров`я, без нарахування та утримання податку з доходів фізичних осіб та інших зборів та платежів.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», , що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, буд. 1, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого заадресою: АДРЕСА_1 , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 (три тисячі) гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», , що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, буд. 1, на користь держави, сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Решту позовних вимог залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду складено та підписано 29 вересня2025 року.

Суддя: В. Є. Сільченко