Справа № 755/8407/23
Провадження №2/755/78/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позову без розгляду

"26" вересня 2025 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді - Коваленко І.В.,

за участю секретаря судових засідань - Грищенко С.В.,

розглянувши в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва заяву представника позивача - адвоката Скопич Марини Сергіївни про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку спілкування з дитиною,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа №755/8407/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку спілкування з дитиною.

05.11.2024 року ухвалоюДніпровського районного суду міста Києва закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на «10» грудня 2024 року на 12:00 годину, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва.

Окрім того, цією ж ухвалою від 05.11.2024 року, з урахуванням заявленого 24.10.2023 року клопотання сторони відповідача та керуючись положеннями ч. 1 ст.128 ЦПК України, суд визнав явку позивача ОСОБА_1 до суду обов`язковою для дачі особистих пояснень та подання доказів.

10.12.2024 року у судовому засіданні через неявку у судове засідання позивача ОСОБА_1 , явка якого була визнана судом обов`язковою, оголошено перерву на 10:00 годину 28.01.2025 року.

21.12.2024 року та 28.12.2024 року позивач ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подавав заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалами Дніпровського районного суду міста Києва від 26.12.2024 року та 09.01.2025 року відмовлено у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 щодо його участі у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

28.01.2025 року у судовому засіданні, через неявку у судове засідання позивача ОСОБА_1 , його представника - адвоката Скопич М.С., представника відповідача - адвоката Степюка В.С. оголошено перерву на 12:00 годину 12.02.2025 року.

12.02.2025 року у судовому засіданні, через неявку у судове засідання позивача ОСОБА_1 , явка якого до суду була визнана обов`язковою, та представника позивача - адвоката Скопич М.С. оголошено перерву на 14:00 годину 17.03.2025 року.

У судові засідання, які призначались на 17.03.2025 року, на 14.04.2025 року, на 24.04.2025 року, позивач ОСОБА_1 , явка якого до суду була визнана обов`язковою, не з`явився. Причини, на які посилався позивач, через які він не може з`явитись до суду, визнані судом неповажними.

У судовому засіданні, яке відбувалось 24.04.2025 року, представник відповідача - адвокат Степ`юк В.С. заявив усне клопотання про залишення позову без розгляду, у зв`язку з повторною неявкою у судове засідання позивача ОСОБА_1 , явка якого до суду була визнана обов`язковою.

24.04.2025 року ухвалоюДніпровського районного суду міста Києва у задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Степ`юка В.С. про залишення позову без розгляду - відмовлено.

У судовому засіданні, яке відбувалось 01.05.2025 року, представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Степ`юк В.С. заявив клопотання про застосування до позивача ОСОБА_1 заходів процесуального примусу у вигляді штрафу, у зв`язку з невиконанням останнім ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 05 листопада 2024 року, якою явку позивача до суду визнано обов`язковою для дачі особистих пояснень та подання доказів.

01.05.2025 року ухвалоюДніпровського районного суду міста Києва клопотання представника відповідача - адвоката Степюка В.С. про застосування до позивача заходів процесуального примусу - задоволено. Застосовано до ОСОБА_1 за невиконання ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 05.11.2024 року про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті, в частині визнання явки позивача ОСОБА_1 до суду обов`язковою, - заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 0,3 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908,40 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід державного бюджету штраф в розмірі 0.3 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908,40 (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) на користь Державної судової адміністрації України.

Роз`яснено ОСОБА_1 про можливість скасування постановленої судом ухвали про стягнення штрафу, якщо особа, стосовно якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків (ч.6 ст.148 ЦПК України). У судовому засіданні оголошено перерву до 19.05.2025 року на 15 год. 15 хв.

У судове засідання, призначене на 19.05.2025 року, позивач ОСОБА_1 , явка якого до суду була визнана обов`язковою, не з`явився. У судовому засіданні оголошено перерву до 27.05.2025 року на 15 год. 00 хв.

26.05.2025 року, у зв`язку з надходженням апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 01.05.2025 року, матеріали цивільної справи №755/8407/23 направлено до Київського апеляційного суду на виконання вимог запиту апеляційного суду від 06.05.2025 року.

27.05.2025 року ухвалою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 01.05.2025 року - визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.

09.07.2025 року матеріали цивільної справи №755/8407/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку спілкування з дитиною, надійшли до Дніпровського районного суду міста Києва.

14.07.2025 року справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 14:30 год. 24.07.2025 року. Сторонам у справі, третій особі та їх представникам направлено судові повістки про виклик до суду.

У судові засідання, які призначались на 24.07.2025 року, на 08.08.2025 року, позивач ОСОБА_1 , явка якого до суду була визнана обов`язковою, не з`явився.

27.08.2025 року, у звязку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Коваленко І.В., довідкою секретаря судових засідань справу знято з розгляду та справу призначено до розгляду на 26.09.2025 року на 10 год. 30 хв.

26.09.2025 року (вх.№57457) до суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Скопич Марини Сергіївни про позову без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України. Заява обґрунтована тим, що позивач не має можливості виконати вимоги ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 05.11.2024 року, якою явку позивача ОСОБА_1 у судове засідання було визнано обов`язковою.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, повідомлялись про дату, час і місце судового засідання у встановленому законом порядку.

Оцінивши наведенні підстави для залишення позову без розгляду, суд приходить до наступного.

Відповідно до п.п.4 п.5 ст.12 Цивільного процесуального кодексу України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Частинами першою, другою, п`ятою статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цьогоКодексусудове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Незважаючи на те, що позивач був ініціатором судового процесу, вважаючи, що його права були порушені, в подальшому свідомо нехтував своїми процесуальними правами та обов`язками, не з`являючись у судові засідання.

За правилами п.4 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду судом справи без прийняття рішення суду у зв`язку з виявленням обставин, які перешкоджають розглядові справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Питання про залишення без розгляду позову у справі регламентується положеннями ст. 257 ЦПК України. Зокрема, пунктом 3 частини першої вказаної статті передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності) в інтересах яких заявлено вимоги (принцип диспозитивності цивільного судочинства). Тому суд зобов`язаний залишити заяву без розгляду, якщо позивач звернувся з таким клопотанням.

Згідно із постановою Верховного Суду від 22.05.2019 року (справа №310/12817/13 провадження №61-36375св18) суд прийшов до висновку, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи та повторність неявки в судове засідання позивача, явку якого суд визнав обов`язковою.

З огляду на зазначене, вбачається що позивач, явка якого визнана судом обов`язковою, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судових засідань, неодноразово не з`являвся у судові засідання, а його посилання не неможливість прибути до суду через надзвичайні обставини (воєнний стан, загроза обстрілів, реальна небезпека для життя), перебування у Республіці Польща, були визнані судом неповажними.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

За вищевикладених обставин суд, з урахуванням строків розгляду справи, часу знаходження справи у провадженні суду, поведінки сторони позивача, щодо невиконання ним свого обов`язку з`явитись у судове засідання, вважає за необхідне залишити позовну заяву без розгляду, проти чого не заперечує і сам позивач.

При цьому суд зазначає, що залишення заяви без розгляду не позбавляє позивача права повторно звернутись до суду з даною заявою.

На підставі викладеного та керуючись статтями 128, 223, 257, 259, 260, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Скопич Марини Сергіївни про залишення позовної заяви без розгляду,- задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку спілкування з дитиною, - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: І.В.Коваленко