Справа №731/353/25
Провадження №2/731/225/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

26 вересня 2025 року с-ще Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:

судді Савенка А.І.,

за участю секретаря Смаглюк В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», подану адвокатом Усенком Михайлом Ігоровичем до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

18 червня 2025 року засобами електронного зв`язку до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява.

На обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що 08 липня 2020 року між Акціонерним товариством «БАНК ФОРВАРД» та ОСОБА_1 було підписано заяву № 200278381 на укладення договору про надання та використання платіжної картки (далі кредитний договір), відповідно до умов якого відповідачу було випущено на його ім`я платіжну картку, відкрито поточний рахунок та встановлено ліміт в межах якого позичальник має право здійснювати операції з використанням картки за рахунок наданого банком кредиту, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору. Відповідно до паспорту споживчого кредиту позичальнику надається кредит строком на 11 місяців на суму 100 000 грн., який може бути збільшений згідно з умовами надання та обслуговування платіжних карток. Позивач на виконання умов договору перерахував грошові кошти. Відповідач свої зобов`язання по договору щодо повернення грошових коштів не виконав.

25 липня 2024 року між АТ «Банк Форвард» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги № GL1N426202/1, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право вимоги до боржників АТ «Банк Форвард» зокрема і до відповідача ОСОБА_1

09 червня 2025 року на адресу боржника було відправлено претензію про погашення заборгованості за кредитним договором № 200278381 від 08 липня 2020 року, проте борг залишився непогашеним.

У зв`язку з неможливістю вирішення спору у добровільному порядку позивач був вимушений звернутися до суду із вказаним позовом та із вимогою щодо стягнення із ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за Кредитним договором № 200278381 від 08 липня 2020 року у розмірі 59 420,44 грн, яка складається з 32 096,9 грн заборгованості за тілом кредиту, 27 323,54 грн заборгованості за відсотками, а також сплачений судовий збір у сумі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн.

Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 27 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду на 20 серпня 2025 року, яке у подальшому, з підстав першої неявки відповідача, було відкладене на 26 вересня 2025 року.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час судового розгляду повідомлений належним чином (а.с. 70, 71). Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог у повному обсязі (а.с. 74, 75).

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином засобами поштового зв`язку (а.с. 61, 72), а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 62, 73). Відзиву на позовну заяву чи заяв з процесуальних питань від відповідача не надійшло.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки відповідач належним чином повідомлений про місце, дату і час судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подавав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України проводить заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що 08 липня 2020 року між АТ «Банк Форвард» та відповідачем було підписано заяву № 200278381 на укладення договору про надання та використання платіжної картки, відповідно до умов якого відповідачу було випущено на його ім`я платіжну картку, відкрито поточний рахунок та встановлено ліміт в межах якого позичальник має право здійснювати операції з використанням картки за рахунок наданого банком кредиту, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору. Відповідно до Інформаційного блоку заяви (оферти) найменування продукту Кредитна картка Коко Кард MasterCard Noname_dist, рахунок картки: НОМЕР_1 , ставка по ліміту: 48% річних, валюта рахунку Картки: гривня, тарифний план: Коко Кард (Кредитна картка) (а.с. 6 зворот, 7).

Відповідно до паспорту споживчого кредиту позичальнику надається кредит строком на 11 місяців на суму 100 000 грн. (під час укладення договору), який може бути збільшений згідно з умовами надання та обслуговування платіжних карток (а.с. 7 зворот).

На підставі вказаної Заяви (Оферти) № 200278381 ОСОБА_1 14 липня 2020 року було видано платіжну картку № НОМЕР_2 , про що останній поставив власний підпис у розписці про її отримання (а.с. 10) .

08 липня 2020 року ОСОБА_1 підписав опитувальник клієнта-фізичної особи, договір добровільного страхування життя власника карткового рахунку(акцепт) № GLI1 та заяву про відкриття поточного рахунку (а.с. 8, 9).

Як вбачається зі змісту виписки по особовому рахунку позивач надав відповідачу кредитні кошти, якими відповідач користувався (а.с. 11-34).

Згідно з розрахунком заборгованості за договором кредиту № 200278381 від 08 липня 2020 станом на 09 червня 2025 заборгованість ОСОБА_1 за договором становить 59 420,44 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту 32 096,9 грн.; заборгованість за відсотками 27 323,54 грн.; заборгованість за комісією 0 грн (а.с.10 зворот).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, судом встановлено, що вищезазначений Договір укладений у письмовій формі та відповідає положенням ЦК України.

Факт підписання сторонами зазначеного Договору не спростований та не оспорюється. За таких обставин, судом встановлено, що між ОСОБА_1 та кредитодавцем АТ «Банк Форвард» виникли договірні відносини, оскільки між ними було укладено відповідний Договір.

Відповідно до договору відступлення прав вимоги № GL1N426202/1 від 25 липня 2024 року, укладеного між АТ «Банк Форвард» (Кредитор) та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (Новий кредитор), Кредитор відступив Новому кредитору права вимоги, визначені в Реєстрі Боржників (а.с.36 зворот-39).

Факт виконання зазначених умов та здійснення оплати доводиться відповідною копією платіжної інструкції (безготівковий переказ в національній валюті) № 4170 від 23 липня 2024 року (а.с. 40).

Витяг з Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами станом на 25 липня 2024 року підтверджує передання права вимоги до ОСОБА_1 (порядковий № 34469) за Договором № 200278381, загальна сума заборгованості - 59 420,44 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 32 096,9 грн.; заборгованість за відсотками 27 323,54 грн.; заборгованість за комісією 0 грн (а.с. 39 зворот).

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою у випадку, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку щодо набуття позивачем ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором № 200278381 укладеним 08 липня 2020 року між ним та АТ «БАНК ФОРВАРД».

Заборгованість за кредитним договором новим кредитором (позивачем) не донараховувалася та залишилася незмінною.

09 червня 2025 року на адресу боржника було відправлено претензію про погашення заборгованості за кредитним договором № 200278381 від 08 липня 2020 року, проте борг залишився непогашеним (а.с. 40 зворот).

Зі змісту ст.ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як убачається зі змісту ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Оскільки відповідач допустив порушення зобов`язань, встановлених договором, доказів своєчасного та належного виконання кредитного договору не надав, він має заборгованість за тілом кредиту та процентами за користування кредитом на загальну суму 59 420,44 грн.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн (а.с. 1, 6), який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача.

Що стосується заявлених вимог щодо розподілу судових витрат в частині наданої сторонам правничої допомоги, суд зазначає наступне

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 2 ст. 133 ЦПК України).

Стороною позивача заявлена вимога про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 7 000 грн.

На підтвердження заявлених витрат надані: копія договору № 0206 про надання правової допомоги від 02 червня 2025 року, укладеного між ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» з АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ « Апологет» (а.с. 43), копія акту наданих послуг (правової (правничої) допомоги) № 644 від 09 червня 2025 року (а.с.43 зворот) та детальний опис, де перелічено види наданих послуг (а.с. 44).

Під час вирішення питання про стягнення витрат на професійну правову допомогу, суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц у постанові від 19.02.2020, згідно якого, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з вимог розумності, справедливості та пропорційності, враховуючи, що справа не є значної складності, обсяг, якість та характер наданих послуг, виходячи з обсягу фактично наданих послуг з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, враховуючи виконані в акті роботи, суд вважає можливим зменшити їх розмір та стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги на користь позивача у розмірі 5 000 грн., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи.

На підставі наведеного, керуючись ст. 137, 141, 142, 206, 247, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (, юридична адреса: вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, поверх 4, м. Львів, 79029), заборгованість за Договором № 200278381 укладеним 08 липня 2020 року з Акціонерним товариством «БАНК ФОРВАРД» () у сумі 59 420,44 (п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста двадцять) гривень 44 копійки.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» судові витрати зі сплати судового збору в сумі у сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5 000 (п`ять тисяч) гривень, а всього стягнути 7 422 (сім тисяч чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 (двадцяти) днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.І.Савенко