ІЛЛІНЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 131/1140/25
Провадження № 2/131/394/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" вересня 2025 р. м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого - судді Марчук В.І.

при секретарі судового засідання Яременко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іллінці Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

21.07.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (надалі ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР) через систему «Електронний суд» звернулося до Іллінецького районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 (надалі позичальник/відповідач) про стягнення заборгованості за Договором № 586, укладеним 18.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» (надалі кредитодавець/позикодавець/ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ») та ОСОБА_1 , у розмірі 69470,24грн. та судові витрати по справі

В обґрунтування позовних вимог вказано, що 18.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та ОСОБА_1 укладено Договір № 586.

Відповідно до умов Договору товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 5600.00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил (п.1.1). Граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 (один) рік (п.1.9). Проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2.0 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1.64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в). д) тип процентної ставки фіксована.

На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 5600.00 грн., що підтверджується листом від платіжної організації, згідно якого на підставі укладеного між Кредитодавцем та Платіжною організацією договору про здійснення переказів грошових коштів Платіжною організацією, 18.04.2021 року здійснено 1 переказ грошових коштів на карту, яка належить позичальнику, у сумі 5600.00 грн.

Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.

Таким чином, відповідач здійснила дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому Договором.

Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору. Станом на день позовної заяви строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідачка не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує.

01.12.2021 року було укладено договір № 1-12, відповідно до якого, ТОВ "СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 586.

10.03.2023 року було укладено договір № 10-03/2023/01, відповідно до якого, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 586.

Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло правом вимоги до Відповідача за договором № 586.

Зазначає, що на дату подачі позову заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №586 від 18.04.2021 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 102113.76 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) -5600.00 грн. та заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 96513.76 грн.

З врахуванням наведеного, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач просить стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на його користь заборгованість у розмірі 69470.24 грн. , з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 5600.00 грн. та заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 63870.24 грн. та понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 16000,00грн.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 23 липня 2025 року позовну заву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, роз`яснено сторонам порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Копію позовної заяви з додатками відповідачці направлено стороною позивача.

Не погоджуючись із позовом, відповідачкою ОСОБА_1 31 липня 2025 року через систему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, в якій нею висловлена позиція, що заявлений позов може бути задоволено частково на суму заборгованості, що виникла у межах строку кредитування та водночас погоджена сторонами у паспорті споживчого кредиту та графіку платежів, яка становить 7392 грн., з відповідним пропорційно до задоволених позовних вимог розподілом судових витрат, що складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, попередньо зменшених до 1500 грн., а решта позовних вимог не підлягають задоволенню.

Зокрема відповідачка зазначає, що посилаючись у позові на договір як на підставу своїх позовних вимог, в частині істотних договірних умов позивач викладає їх лише частково, а саме: «Згідно п. 1.1 Договору за цим договором товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 5600.00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Відповідно до п. 1.9. Договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 (один) рік».

Однак, у договірних документах є декілька інтерпретацій строку кредитування, які суперечать одна одній, у зв`язку з чим суду потрібно вірно витлумачити ці договірні умови та ухвалити справедливе рішення для захисту реально порушених прав первісного кредитодавця, переданих у подальшому позивачеві.

У зв`язку з чим при вирішенні спору підлягають до застосування наступні норми матеріального права, включаючи правові висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» однією із обов`язкових умов у договорі про споживчий кредит є строк, на який надається кредит.

У пункті 1.2 договору передбачено, що кредит надається на строк, визначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною. Отже, ця договірна норма є бланкетною та відсилає до таких складових договору як заява-анкета та графік платежів.

Окрім того, відповідно до розділу «визначення термінів» договору про надання фінансових послуг Кредитний договір (далі «договір») договір, укладений між товариством та позичальником, клієнтом, що включає в себе в якості складових та невід`ємних частин: цей договір, заяву-анкету, графік платежів, паспорт кредиту, правила, повідомлення суб`єкта персональних даних про його права, визначені Законом України «Про захист персональних даних», мету збору даних, склад та зміст зібраних персональних даних, та осіб, яким передаються його персональні дані.

У зазначених договірних документах строк кредитування зазначений таким чином:

-У заяві-анкеті: «Орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту. Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту. Строком на 365 днів з правом повернення достроково та зобов`язуюсь повернути кредит у розмірі 5600 грн. та сплатити проценти у розмірі 1792 грн.»;

- У графіку платежів зазначено дату видачі кредиту 18.04.2021 та повернення 03.05.2021р., чиста сума кредиту/платежу за розрахунковий період 5600 та 7392 грн. відповідно, проценти за користування кредитом 1792 грн., загальна вартість кредиту 7392 грн.;

- У паспорті споживчого кредиту, який за договірним визначенням також є його невід`ємною складовою, строк кредитування 16 днів;

- У п. 1.9. договору про надання фінансових послуг - Граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 рік.

Отже, у різних частинах договору зазначається: орієнтовний строк повернення кредиту, граничний строк кредитування (він же строк дії договору) та власне строк кредитування, який чітко зазначено у паспорті кредиту та відповідає графіку розрахунків. При цьому, в усіх перелічених договірних документах фігурує розмір процентів, які відповідач має сплатити (у т.ч. у заяві-анкеті при цифрах 365 днів та одночасно 16 днів) 1792 грн. та загальна вартість кредиту 7392 грн. Відтак, сторони погодили строк кредитування 16 днів та розмір процентів за цей період. При цьому, попри завуальованість строку кредитування у кредитному договорі та заяві-анкеті (при його чіткому визначення у паспорті споживчого кредиту та графіку розрахунків) - іншого розміру процентів ніж 1792 грн. сторони не погоджували.

Таким чином на користь кредитодавця могло бути стягнуто (та в подальшому передано за договорами факторингу) лише погоджену суму, що складається із тіла кредиту 5600 грн. та 1792 грн. процентів, а всього 7392 грн. Вважає, що нарахування процентів у сумі, що перевищує погоджену сторонами вартість кредиту 7392 грн. є протиправним, а стягнення їх судом не відповідатиме договірним умовам.

Додатково, посилаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду викладену в постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, відповідачка зазначила, що нарахування процентів здійснювалось поза межами строку кредитування, є самостійною підставою протиправності такого нарахування.

Стосовно тлумачення договірних умов в частині строку кредитування, то, як зазначено вище, цей строк, який становить 16 днів чітко зазначається у складових договору - паспорті споживчого кредиту та графіку розрахунків. Щодо ж «граничного строку кредитування в 1 рік» у п. 1.9 договору та одночасного зазначення орієнтовного строку повернення кредиту 16 днів та одночасно 365 днів з виплатою процентів, нарахованих за 16 днів, необхідно застосувати принцип "contra proferentem", який у національному законодавстві імплементується у частині 8 статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів", згідно якої нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Отже, при стягненні заявленої позивачем заборгованості відповідачка ОСОБА_1 необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, якими визначено ціну кредиту і строк кредитування саме у 7392 гривень та в 16 днів відповідно, а не завуальованими умовами, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму процентів.

Однак, розрахунок заборгованості по процентам, наданий позивачем, проведений первісним кредитором за період з 18.04.2021 року по 30.11.2021 року, а ТОВ «Вердикт капітал» - по 10.03.2023 року, тоді як, згідно із договором, що відсилає до невід`ємних його додатків (паспорт кредиту та графік розрахунків), у яких сторони погодили строк кредитування з 18.04.2021 року по 03.05.2021 року.

За таких підстав вважає вимоги позивача про стягнення процентів нарахованих після закінчення строку кредитування не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу зазначила,що позивач просить суд стягнути на його користь 16000 грн. у відшкодування понесених витрат за консультації та складання позовної заяви. Посилається на статтю 137 ЦПК України, надає копію договору про надання правової допомоги від 01.07.2024 року № 01-07/2024, укладеного з адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», копію заявки на надання юридичної допомоги №492 від 02.06.2025р., прайс-лист та Витяг з Акту № 1 про надання юридичної допомоги, за якими адвокат «надавав усну консультацію» протягом 2-х годин на суму 4000 грн. та іще протягом 4- х годин складав позовну заяву для подачі до суду на суму 12000 грн.

Перш за все звертає увагу суду на те, що згідно прайс-листа АО «Лігал Ассістанс» вартість послуг є фіксованою або погодинною. При цьому, фіксована вартість консультації з вивченням документів становить 2000 грн., а погодинна від 1500 грн. за годину; складання позовної заяви за фіксованою вартістю коштує 3000 грн. та відповідно 1500 грн. за годину. У заявці ж та акті виконаних робіт зазначено погодинну вартість у сумі, яка згідно прайсу є фіксованою та помноженою на кількість годин.

За змістом ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи.

У справі, що розглядається, правнича допомога надавалась у стандартній справі, обставини якої, мотивація з посиланнями на норми закону повторюється зі справи в справу і не вимагає від адвоката значних зусиль. Названа «стандартність» зумовлена специфікою організації, якій адвокат надає правову допомогу, а саме, ця організація зосереджена на одних і тих же послугах з одним і тим же стандартизованим алгоритмом юридичних дій. Очевидно, що надання позасудових «консультацій із вивченням документів» на 4000 грн. не відповідає критеріям розумності та необхідності та не входить до поняття правничої допомоги, пов`язаної з розглядом справи у суді. Складення протягом 4-х годин позовної заяви, яка являє собою шаблон, а «виклад обставин» займає у сукупності менше однієї сторінки є абсолютно необгрунтованим та не відповідає зазначеним вище критеріям. Таким чином, обидві договірні сторони поданням розрахунку завідомо штучних «послуг» претендують на їх стягнення із громадян-відповідачів за допомогою суду.

За правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 24.01.2022 у справі №911/2737/17 - стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

З огляду на кількість аналогічних справ (лише у судах Вінницької області розглянуто 100 справ за позовами ТОВ «Коллект Центр» протягом неповних 3-х місяців) позивач фактично використовує саме таку схему збагачення за рахунок споживачів, зухвало маніпулюючи при цьому судовими органами.

Виходячи з наведених критеріїв та обставин справи, «витрати» на правничу допомогу позивача штучно завищені, особливо з урахуванням, що не були оплачені по факту, не потребували додаткового вивчення ані законодавства ані судової практики, що виключало необхідність у будь-яких консультаціях з огляду на стандартність позовних вимог, а внесення моїх даних до шаблону позову не потребувало 4-х годин, заявлених позивачем. Виходячи із зазначених у прайс-листі АО «Лігал Ассістанс» розцінок, витрати на складання позовної заяви шляхом фактичного заповнення шаблона позову, що, до речі, не потребує спеціальних юридичних знань та на що реальні часові витрати могли бути максимум одну годину, відповідачкою заявлено про зменшення судових витрат в частині відшкодування правничої допомоги до 1500 грн.

04 серпня 2025 року через систему «Електронний суд» стороною позивача подано відповідь на відзив, де зазначено, що у розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована.

Сторона позивача відмічає, що відповідно до Постанови Верховного Суду від 07.06.2023 року по справі №234/3840/15 визначено, що непогодження (незгода) з розрахунком, наданим позивачем, не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі. Незгода Відповідача із розрахунком заборгованості не позбавляє його можливості, на підтвердження своїх доводів, надати свій «контррозрахунок». Відповідачем не було надано ніяких доказів виконання зобов`язань, в тому числі доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсоткам, відповідно до умов Договору, в тому числі шляхом проведення та надання власного контррозрахунку. Таким чином, представником відповідача не були зроблені арифметичні розрахунки суми заборгованості належним чином та у відповідності до всіх визначених та погоджених сторонами умов договору.

Відповідно до 1.2. договору кредит надається на строк, зазначений у Заяві-Анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною.

Пунктом 1.3. договору встановлено орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту.

Пунктом 1.9 договору зазначено, що граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 рік.

Зазначене також відображено в Заяві-анкеті, відповідно до умов якої строк кредиту становить 365 днів, орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту.

Відповідно до п.п. 1.4.1., 1.4.2. договору та Заяви-Анкети нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16-й день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. В разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом.

Згідно з п. 1.4 договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі Процентна ставка), протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту в такому розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в).д) тип процентної ставки фіксована.

Відмічено, що сторонами при укладенні договору було досягнуто згоди щодо фіксованого розміру процентної ставки для певного періоду користування кредитними коштами, в залежності від виконання позичальником умов договору.

Наголошено, що на момент укладення кредитного договору Відповідач не звертався до кредитора із заявами про надання роз`яснень незрозумілих йому умов договору або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, що свідчить про прийняття та згоду зі всіма умовами такого договору, в тому числі із спірними умовами про продовження строку кредитування.

Таким чином, річний період є періодом правомірного користування позичальником кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, який супроводжувався нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у договорі. Враховуючи, що договір було укладено 18.04.2021 року, граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) закінчився 18.04.2022 року відповідно. Таким чином, період з 18.04.2021 по 18.04.2022 року є періодом правомірного користування позичальником кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, який супроводжувався нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у договорі.

Відповідно до наданих розрахунків заборгованості нарахування відсотків здійснювалось в межах строку кредитування, зазначеного в Кредитному договорі та в Заяві-анкеті на отримання кредиту. При цьому, відповідно до умов договору, відсоткова ставка за перші 16 днів становить 2% на день, з 17 по 32 день -3,64% на день, з 33 по 48 5,02% на день, в подальшому 7,67% на день. Нарахування відсотків здійснювалось в межах строку кредитування, визначеного та погодженого сторонами Договору. Отже, розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами Кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим.

Щодо «двозначності» умов договору, стороною позивача зазначено, що умовами договору передбачено орієнтовний строк повернення кредиту та граничний строк кредитування. Відповідно до Великого тлумачного словнику сучасної української мови

- орієнтовний - який дає лише загальне уявлення про що-небудь; приблизний.

- граничний - який є найвищим ступенем чого-небудь; крайній.

З тлумачення умов договору чітко вбачається, що 16 днів це приблизний строк повернення коштів, а 365 днів крайній строк користування кредитом.

Таким чином, в умовах договору відсутня двозначність, вони є очевидними та зрозумілими. Отже, в даній справі не підлягає застосуванню ч.8 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів".

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу на користь позивача зазначає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Проте, Відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Наголошено, що сторонами погоджено саме такі умови надання юридичної допомоги. Заперечення Відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та є лише особистою думкою Відповідача. Отже, такі твердження є припущеннями.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зауважено, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

Крім того, акцентовано увагу, що договірні відносини між Позивачем та Адвокатом за Договором є виключно цивільно-правовими правовідносинами між сторонами цього договору і не впливають на жодні права Відповідача у справі. Вони мають на меті лише обумовлені угодою обов`язки та відповідні дії сторін даного договору, що не суперечать правовим нормам та не зачіпають інтереси третіх осіб. Відтак, будь-які посилання на цей договір з метою доведення порушень прав Відповідача є необґрунтованими.

Також, висловлюючись щодо порядку обчислення гонорару, наголошено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням стороною надавачем послуг та клієнтом, а Відповідач не вправі втручатися в ці правовідносини. А тому, в разі неврахування судом умов договору про надання правової допомоги, щодо порядку обчислення гонорару та черговості виконання зобов`язань за цим договором, може бути розцінене як не при тримання принципу свободи договору, закріпленому в ст. 627 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене просив позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення боргу задовольнити в повному обсязі.

08.08.2025 року через систему «Електронний суд» відповідачкою ОСОБА_1 подано до суду заперечення на відповідь на відзив. Зокрема, вказано, що увідзиві на позов нею наведені обгрунтування можливості задоволення позову лише частково, в частині основної суми боргу (тіла кредиту) та процентів, нарахованих в межах строку кредитування.

При цьому кредитний договір, за умовами якого нараховувались такі відсотки, у різних договірних паперах, які у сукупності складають сам договір, містить декілька зазначень строку кредитування, які є завуальованими та нечіткими. У різних частинах договору зазначається орієнтовний строк повернення кредиту, граничний строк кредитування та власне строк кредитування, який чітко зазначено у паспорті кредиту та відповідає графіку розрахунків. За таких обставин, як зазначено у відзиві та підставі правової позиції Верховного Суду, необхідно застосувати принцип «contra proferentem» та водночас як норму прямої дії приписи частині 8 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно якої нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Зазначені обгрунтування позивачем у відповіді на відзив не спростовані. Позивач намагається роз`яснити суду зміст слів «граничний» та «орієнтовний» за допомогою тлумачного словника, однак зміст цих понять не спростовує вимог закону про обов`язковізть зазначення в кредитному договорі строку кредитування без будь- яких варіантів та обмовок.

І такий строк чітко зазначений у складових договору паспорті кредиту та графіку платежів.

Щодо «орієнтовного строку» повернення кредиту, що становить 16 днів та одночасного зазначення «Строком на 365 днів з правом повернення достроково та зобов`язуюсь повернути кредит у розмірі 5600 грн. та сплатити проценти у розмірі 1792 грн.» (без логічного початку речення), то цю договірну умову можна тлумачити не інакше як зобов`язання повернути кредит у розмірі 5600 грн. та сплатити проценти у розмірі 1792 грн. протягом 365 днів.

Щодо ж граничного строку кредитування (строку дії кредитного договору) в 1 рік, як зазначено у п. 1.9. договору, то це узгоджується (хоча задумано з очевидно іншою метою) із вищенаведеною частиною пункту заяви-анкети про граничний строк повернення кредиту та процентів в сумі 1792 грн. протягом одного року.

Окрім того, строк кредитування та строк дії кредитного договору є різними за своїм змістом поняттями і у даному випадку не збігаються. Строк кредитування становив 16 днів, строк дії кредитного договору 365 днів (1 рік).

У будь-якому разі відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відповідно, умови, які встановлюють граничні та орієнтовні строки не передбачені законом та, відповідно є нікчемними договірними умовами та не можуть бути застосовані. Отже, при вирішенні спору в частині строку кредитування слід керуватися договірними умовами, викладеними у паспорті кредиту та графіку платежів.

Представник позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавав. Крім того, в поданій до суду заяві просив розгляд справи провести за відсутності сторони позивача, позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання 22 вересня 2025 року не з`явилася. В поданій до суду заві просила розгляд справи проводити у її відсутності. Позовні вимоги просила задоволити частково у межах суми 5600,00грн. (основний борг) та 1792,00грн. (проценти) із пропорційним розподілом судових витрат, що складаються з судового збору та витрат на правничу допомогу у розмірі 1500,00грн. У решті заявлених позовних вимог просила відмовити. Всі доводи, аргументи та правова позиція відповідача викладені у відзиві та запереченні. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України заявила, що докази про розмір наданої їй правничої допомоги адвоката будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Враховуючи, що відповідно до положень ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом в порядку спрощеного позовного провадження, за відсутності учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, зміст заяв сторін по суті справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, судом встановлено, що 18 квітня 2021 між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансових послуг «Стандартний» №586, відповідно до якого товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті та складає 5600,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил (п.1.1 Договору). Договір підписано відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором J6 відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Пунктом 1.2 договору передбачено, що кредит надається на строк, визначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною.

Відповідно до п.1.3. договору орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів.

Згідно п.1.4. договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування, протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.б); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.в). д) тип процентної ставки - фіксована.

Відповідно до п.п.1.4.1.,1.4.2 договору нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. В разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом.

Згідно з п.1.9. договору граничний строк кредитування (строк дії договору): 1 рік. В п.4.2 договору зазначена реальна річна процентна ставка.

Товариство має право здійснити автоматичне подовження строку дії кредитного договору на наступний термін за умови сплати позичальником (або за умови договірного списання) нарахованих за договором відсотків без оформлення /підписання будь-яких додаткових угод, звернень тощо (п.п. 2.1.1.11 п. 2 Договору).

Відповідно до пункту 4.3 договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством у разі укладення електронного договору в якості підпису сторін буде використовуватися електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має юридичну силу як і власноручний підпис.

Відповідно до п.4.9 позичальник підтверджує, що: отримав від товариства до укладення цього договору інформацію, вимоги надання якої передбачені законодавством України, у тому числі інформацію, що міститься у ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; отримав підписаний сторонами екземпляр договору, графік платежів, паспорт кредиту; ознайомлений з умовами Закону України «Про захист прав споживачів», повідомленням суб`єкта персональних даних про його права, визначені Законом України «Про захист персональних даних», мету збору даних, склад та зміст зібраних персональних даних, та осіб, яким передаються його персональні дані та правилами; отримав кредит не на споживчі цілі; інформація надана товариством з дотриманням вимог законодавства України та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.

У додатку №1 до Кредитного договору Заява-Анкета (для отримання кредиту), підписаному позичальником, вказано, що ознайомившись із примірним (типовим) кредитним договором та усіма його додатками, включаючи Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ», що розміщені на офіційному сайті smk.zp.ua та www.bistrozaim.ua, та погодившись з ними ОСОБА_1 просила товариство надати їй кредит на особисті потреби у розмірі 5600,00грн. ,орієнтовний строк повернення кредиту -16 днів з моменту отримання кредиту. Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту. Строком на 365 днів з правом повернення достроково та зобов`язалася повернути кредит у розмірі 5600,00грн. та сплатити проценти у розмірі 1792,00грн. Розмір процентів: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. б); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.в). Дата початку нарахування процентів за користування кредитом 18 квітня 2021 року.

В Паспорті споживчого кредиту, підписаному електронним підписом одноразовим ідентифікатором, також зазначена інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти.

Договір про надання фінансових послуг, додатки до нього укладено в електронному вигляді, шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно доЗакону України «Про електронну комерцію».

Факт укладання в електронному вигляді договору відповідачем ОСОБА_1 не оспорюється.

ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» свої зобов`язання перед відповідачем ОСОБА_1 за договором №586 від 18.04.2021року виконало та надало кредит в сумі 5600,00 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою ТОВ Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 04.07.2024р. Отримання грошових коштів відповідачем ОСОБА_1 також не оспорюється.

Відповідно до наданого ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» розрахунку, за період з 18 квітня 2021 року по 30 листопада 2021 року заборгованість відповідачки становить 42840,00 грн., з яких: 5600,00 грн тіло кредиту та 37240,00 грн., відсотки.

01.12.2021 року укладено договір факторингу №1-12, відповідно до якого ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №586 від 18.04.2021року в сумі 42840,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням - 5600,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами -37240,00 грн.

Пунктом 2.3. договору факторингу №1-12 від 01.12.2021 передбачено, що з дати відступлення Прав Вимоги Фактор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів (в тому числі за період користування коштами до моменту переходу прав за цим договором, якщо вони не були нараховані Клієнтом) за Договорами фінансових послуг за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення Боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також право вимагати у Боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов Договорів фінансових послуг.

10.03.2023 року укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023/01, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №586 від 18.04.2021року в сумі 102113,76 грн., з них: 5600,00 грн основний борг; 37240,00 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги та 59273,76 грн. нараховані відсотки

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» станом на 10.03.2023р. (дата передачі права вимоги) складає 102113,76 грн., з них: 5600,00 грн основний борг; 37240,00 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги та 59273,76 грн. нараховані відсотки.

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором №586 від 18.04.2021року, виконаного ТОВ «Коллект Центр» станом на 23.06.202р. заборгованість складає 102113,76 грн., в тому числі: заборгованість по основній сумі кредиту 5600,00грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення (10.03.2023) 96513,76грн., проте загальна заборгованість заявлена до стягнення за договором на 23.06.2025 складає 69470,24 грн., в тому числі: заборгованість по основній сумі кредиту 5600,00 грн., заборгованість за відсотками 63870,24 грн.

Оскільки ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором не виконала, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», як новий кредитор, звернулося до суду з даним позовом про стягнення заборгованості у вказаному розмірі.

Відповідно до частин 1, 3, 4 та 5 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1ст. 629 ЦК України).

Згідност. 631 ЦК Українистроком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором . Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Стаття 638 ЦК Українивказує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п. 5 ч. 1 Закону України «Про електрону комерцію»).

У ст. 11 Закону України « Про електрону комерцію» зазначено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно дост.12 Закону України «Про електронну комерцію»передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимогзаконів України «Про електронні документи та електронний документообіг»та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

В силу ст.ст. 526,530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, відповідач зобов`язаний виконувати умови кредитних договорів у відповідності до їх умов та вимог законодавства.

Відповідно до ст.ст. 610,611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПКУкраїни), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (ст. 76-79 ЦПК України).

Судом встановлено та не заперечується ОСОБА_1 , що 18 квітня 2021 року між нею та ТОВ «Служба миттєвого кредитування» було договір про надання фінансових послуг №586. Як і не заперечується факт переходу до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за вказаним договором.

ОСОБА_1 також не заперечує факт отримання нею кредитних коштів в розмірі 5600 гривень та що вказана сума нею повернута не була.

Відповідач лише не погоджується із строком нарахування процентів, а відтак і сумою заборгованості за процентами, оскільки вважає, що проценти мають бути стягнуті лише за 16 днів, як визначено умовами укладеного нею договору.

Вказана позиція ОСОБА_1 є хибною, через суб`єктивне сприйняття нею умов договору.

Так, відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, право кредитодавця нараховувати проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове повернення (ч.2 ст.1050 ЦК України). У даному випадку з матеріалів справи вбачається, що проценти нараховувалися з 18.04.2021 по 17.04.2022, тобто в межах строку дії договору (365 днів), визначеного пунктами 1.3, 1.4 та 1.9 договору про надання фінансових послуг №586 від 18.04.2021р. Умови договору щодо строків повернення кредиту та порядку нарахування процентів були чіткими, зрозумілими, прийняті відповідачем добровільно та не оскаржувалися у встановленому законом порядку.

Договір чітко розмежовує орієнтовний строк повернення (16 днів) та граничний строк кредитування (365 днів), а порядок нарахування процентів детально врегульований пунктами договору та заявою-анкетою, підписаною відповідачем. Розмір процентів (2% за кожен день користування кредитом) визначений сторонами, відповідач погодився з ним під час укладення договору, і він не був визнаний судом несправедливим чи недійсним.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів.

В заяві-анкеті для отримання кредиту зазначено, що ОСОБА_1 просить надати їй кредит, орієнтовний строк повернення якого 16 днів з моменту отримання, при цьому зазначено, що позичальник просить надати такий кредит «строком на 365 днів з правом повернення достроково».

Такі ж умови мітяться і в п. 1.3 договору - орієнтовний строк повернення кредиту становить 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів.

Пунктом 1.9 договору визначено, що граничний строк кредитування, тобто строк дії кредитного договору, становить 1 рік.

Тобто 16 днів це лише орієнтовний строк повернення кредиту, який у даному випадку обмежений одним роком.

Оскільки станом на 043 травня 2021 року кошти позичальником сплачені не були, підстав вважати, що строк дії договору закінчився не було.

Зі змісту п.1.4 договору слідує, що протягом орієнтовного строку кредиту (16 днів) проценти нараховуються у розмірі 2% за кожен день користування кредитом. Починаючи з першого дня, наступним, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту, тобто з 17 дня, процентна ставка збільшується на 1,64%, починаючи з 15 дня - на 1,38% порівняно, а починаючи з 30 дня - на 2,65%.

У разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, тобто 03 травня 2021 року, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом, але за умовами даного договору не пізніше 18 квітня 2022 року.

Зі змісту позову слідує, що позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за процентами у розмірі 63870,24 грн. і, як слідує із розрахунку заборгованості, вказаний розмір процентів розрахований станом 17.04.2022 року.

Тобто проценти, які просить стягнути позивач, нараховані у відповідності до умов договору і з урахування ставки, про яку йде мова у п.п.а)-п.г) п.1.4 договору:

- з 18 квітня по 03 травня 2021 року включно проценти нараховувалися в розмірі 112 грн., тобто 2% за кожен день користування кредитом (2%);

- з 04 травня по 17 травня 2021 року включно проценти нараховувалися в розмірі 203,84 грн, тобто 3,64% за кожен день користування кредитом (2% + 1,64%);

- з 18 травня по 01 червня 2021 року включно проценти нараховувалися в розмірі 281,12 грн, тобто 5,02% за кожен день користування кредитом (2% + 1,64% + 1,38%);

- з 02 червня по 17 квітня 2021 року проценти нараховувалися в розмірі 429,52грн, тобто 7,67% за кожен день користування кредитом (2% + 1,64% + 1,38% + 2,65%).

Вказане спростовує твердження скаржника про відсутність у розрахунках заборгованості усіх складових заборгованості, оскільки він містить: тіло кредиту, кількість днів, дату нарахування та розмір нарахованих відсотків (щоденний). Розмір нарахованих відсотків узгоджується із порядком нарахування відсотків, який визначений умовами договору.

В своїй постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 559/1605/18 Верховний Суд зазначив, що тлумачення статті 627 ЦК України свідчить, що за загальним правилом обсяг договірної відповідальності регулюється в ЦК України нормами, які мають диспозитивний характер. Тобто, сторони при укладенні конкретного виду договору можуть регулювати їх самостійно.

Відтак, з огляду на свободу договору, яка передбачена статтями 6, 627 ЦК України, сторони на власний розсуд визначили орієнтовний строк повернення кредиту у 16 днів, а також граничний строк кредитування в 1 рік.

З огляду на викладене посилання у відзивірзі на те, що договір містить нечіткі або двозначні положення, які дозволили кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку, а нараховані відсотки є непропорційно великими, що не відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності, суд розцінює критично.

Як зазначено вище, договір про надання фінансових послуг №586 від 18 квітня 2021 року містить умови, що не підлягають двозначному тлумаченню. Сторонами визначено граничний термін кредитування строком 1 рік, а також збільшення відсоткової ставки за умови прострочення повернення кредиту після спливу орієнтовного строку повернення кредиту у 16 днів.

Заперечуючи щодо задоволення позовних вимог, відповідач, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надала належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів та сплати заборгованості в повному обсязі, не спростувала наданий позивачем розрахунок заборгованості, а також не надала свого розрахунку заборгованості, який би містив інший розмір заборгованості.

Суд враховує і те, що ні кредитний договір, ні окремі його умови відповідачкою не оспорювалися, недійсними в судовому порядку не визнавалися, а відтак є чинними і підлягають виконанню.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги невиконання зобов`язань відповідачем ОСОБА_1 за Договором про надання фінансових послуг №586 від 18.04.2021р, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» про стягнення заборгованості підлягають задоволенню в повному обсязі в заявленому розмірі 69470,24 грн., в тому числі: 5600,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 63870,24 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом.

На підставі ст. 141 ЦПК України, ч.3 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», враховуючи подання позивачем позову в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», з відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь позивача понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на оплату витрат на правничу допомогу в сумі 16 000 грн. суд виходить з наступного.

Суд враховує, що ч.1 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата ), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом з тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23.01.2014 у справі «East|West Aliance Limited» проти України», заява № 19336/04), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 у справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одним з основних елементів верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість та кількість підготовлених документів, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд повинен оцінити витрати сторони у справі на оплату правничої допомоги у сукупності з критеріями, на які звертає увагу Європейський суд з прав людини, ураховуючи реальні обставини їх понесення та необхідності таких трат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137та ч.8 ст.141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.01.2021 в справі №925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.12.2020 в справі № 317/1209/19, від 03.02.2021 у справі № 554/2586/ 16-ц.

Як слідує з матеріалів цивільної справи позивач в підтвердження витрат на правничу допомогу надав договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01 липня 2024 року, заявку на надання юридичної допомоги № 492 від 02 червня 2025 року, витяг з акту №11 про надання юридичної допомоги від 30 червня 2025 року.

За змістом договору вартість послуг узгоджується сторонами у заявці на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до цього договору (форма заявки визначена у додатку №1 до договору). Факт надання послуг за договором підтверджується актом про надання юридичної допомоги (форма акту про надання юридичної допомоги визначена додатком №2 до договору), який готується адвокатським об`єднанням та надсилається клієнтом для підписання не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому була надана юридична допомога. Сума визначена актом про надання юридичної допомоги цього договору є гонораром адвокатського об`єднання за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає(п. 4.1, 4.3, 4,5 договору).

Відповідно до заявки на надання юридичної допомоги №492 від 02 червня 2025 року сторони погодили надання наступних правових (юридичних) послуг адвокатським об`єднанням товариству по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , а саме надання усної консультації з вивчення документів (1 год. 2000,00 грн.) витрачено 2 год 4000,00 грн.; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (1 год - 3000,00 грн.) витрачено 4 год. 12000, 00 грн.

30 червня 2025 року між сторонами договору підписано акт №11 про надання юридичної допомоги із змісту якого слідує, що сторони погодили надання наступних правових (юридичних) послуг адвокатським об`єднанням товариству до заявки надання юридичної допомоги за наступним списком: надання усної консультації з вивчення документів (1 год 2000,00 грн) витрачено 2 год 4000,00 грн.; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (1 год - 3000,00 грн) витрачено 4 год 12000, 00 грн.

Відповідно до п.4.2 договору клієнт зобов`язується оплатити надані адвокатським об`єднанням послуги після надання відповідного рахунку для оплати.

Визначаючись з розподілом витрат на правничу допомогу та надаючи оцінку вищезазначеним доказам, суд враховує результат розгляду справи, а також зважає, що справа є незначної складності, в даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, обсяг досліджених доказів є невеликим, справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, за відсутності сторін, за наявності заперечень відповідачки, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 6000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, пропорційним до розміру задоволених позовних вимог, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою у ній.

Керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 625, 629, 1050, 1054, 1077, 1078 ЦК України, ст. ст. 12-13, 76, 81, 141, 247, 263-265, 274-279,352,354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд.3, офіс 306, код ЄДРПОУ 44276926) заборгованість за Договором № 586, укладеним 18.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та ОСОБА_1 , у розмірі 69470,24грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» 2422,40 грн. витрат по оплаті судового збору та 6000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 29 вересня 2025 року.

Повне найменування сторін:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул.Мечнікова, буд.3, офіс 306, ;

відповідач ОСОБА_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області Валентина МАРЧУК