Справа № 137/842/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

"02" жовтня 2025 р.

Літинський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Верещинської Я.С.,

за участю секретаря судового засідання Хижук Л.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в с-щі Літин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позиція позивача

Представник позивачки-адвокат Костюк С.М. звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 із зазначеним позовом про розірвання шлюбу укладеного між сторонами, зареєстрованого 18.11.2017 Хмільницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №126. Просив стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви. А також, просив стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати, а саме: 968,96 грн судового збору, 3000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог представник посилався на те, що 18.11.2017 сторони уклали шлюб, від якого у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стосунки з відповідачем розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. Спільного господарства не ведуть. Позивачка вважає, що шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини уже тривалий час відсутні, між ними відсутнє нормальне спілкування. Продовжувати такі шлюбні відносини позивачка не бажає та вважає також, що надання строку на примирення не виправить стан їх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів. Тому, це лише погіршить стан їх відносин з відповідачем та продовжить їх перебіг в часі. Крім того, зазначає, що тривалий час (більше двох років) позивачка з відповідачем проживають окремо. Малолітній син проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Неодноразові звернення до відповідача з проханнями матеріально підтримувати, сплачувати аліменти на утримання сина результатів не дали, тому позивачка змушена звертатися до суду з приводу способу виконання відповідачем свого обов`язку утримувати сина. Відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку щодо утримання сина, матеріально не допомагає, участі у його вихованні не приймає. Зазначає, що відповідач інших утриманців немає, він є особою працездатного віку, його стан здоров`я дозволяє працювати, у власності має нерухоме майно, в тому числі земельну ділянку площе (га): 2.3684 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, транспортний засіб марки FORD (модель FUSION) 2014 року випуску, а тому він може сплачувати аліменти.

Рух справи в суді

Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 02.07.2025 провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд по суті із викликом сторін.

Розгляд справи

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, її представник-адвокат Костюк С.М. подав до суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу без участі позивачки та її представника, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Відзив на позов не подав.

З урахуванням одночасного існування умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи.

Відповідно до ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.

Встановлені судом обставини

18.11.2017 ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , про що 18.11.2017 Хмільницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області складено відповідний актовий запис №126, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 18.11.2017 (а.с.11).

Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Витягом з актового запису про народження №6 від 25.06.2025, сформованим державним веб-порталом «Дія» (а.с.12).

ОСОБА_1 та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягами з Реєстру територіальної громади (а.с.8,9).

ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується Витягом з Реєстру територіальної громади (а.с.10).

ОСОБА_2 на праві власності належать транспортний засіб Ford Fusion 2014 року випуску, об`єм двигуна 1999 см3, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів (а.с.14).

Оцінка суду та мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Згідно з ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч.1, ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ст.21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У відповідності до ч.3 та ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити як інтересам сторін, так і інтересам їх дитини, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дитини, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Представник позивачки просив залишити позивачці набуте у шлюбі прізвище, тому після розірвання шлюбу позивачці слід залишити прізвище « ОСОБА_5 ».

Як закріплено у ч.4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними віку повноліття.

Статтею 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

На підставі частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина 1 статті 183 СК України).

Частина перша статті 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про неможливість сплачувати аліменти у запропонованому позивачкою розмірі та про причини такої неможливості.

У свою чергу, доказів того, що відповідач не має змоги сплачувати аліменти на утримання свого сина в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, матеріали цієї справи не містять, отже, такі аліменти можуть бути присудженими та стягуватися.

Отже, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд, у сукупності наведеного, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у заявленому позивачкою розмірі - 1/4 від заробітку (доходу) батька, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Такий розмір аліментів суд вважає достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, з огляду на що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

Частиною першою ст.191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачка звернулася з позовом до суду 26.06.2025, а тому законним є присудження аліментів саме з цієї дати.

Згідно із п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Тому судове рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягатиме до негайного виконання.

Щодо судових витрат

Позивачкою сплачено судовий збір за подання позову з вимогою про розірвання шлюбу у розмірі 969,96 грн. Витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст.141 ЦПК України, слід покласти на відповідача.

Разом з тим, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою про стягнення аліментів, на підставі пункту 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то, на підставі ст.141 ЦПК України, такий судовий збір, у розмірі 1211,20грн, слід стягнути з відповідача у дохід держави.

Крім того, згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 1,3 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Приписами ч. 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивачки надав: ордер про надання правничої допомоги від 25.06.2025 (а.с.5); копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.6); договір про надання правничої допомоги від 25.06.2025 (а.с.34); квитанцію від 25.06.2025 на суму 3000,00 грн за договором про надання правничої допомоги від 25.06.2025 (а.с.35); акт приймання-передачі наданих послуг згідно договору на надання правничої допомоги від 25.06.2025 (а.с.37-41).

До Акту приймання-передачі наданих послуг згідно договору на надання правничої допомоги від 25.06.2025 представником внесено: надання усних консультацій та роз`яснень щодо правових питань 1 год; написання позовної заяви та її подання через підсистему «Електронний суд» - 4 год. Узгоджена сторонами винагорода адвоката складає 3000,00 грн.

За таких обставин, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн з відповідача на користь позивачки підлягає задоволенню.

Керуючись ст.2, 4, 5, 10-13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 247, 258, 263-265, 268, 274, 279, 280-283, 354, 355, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 18.11.2017 Хмільницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №126.

Залишити позивачці після розірвання шлюбу прізвище « ОСОБА_5 ».

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.06.2025 і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , понесені судові витрати: 969,96 грн грн (дев`ятсот шістдесят дев`ять гривень 96 копійок) зі сплати судового збору за подання до суду позовної заяви; 3000,00 грн (три тисячі гривень 00 копійок) на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20грн (одну тисячу двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Заочне рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя : Верещинська Я. С.