УХВАЛА

16 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 751/11263/23

провадження № 61-16019ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Слєпченко Сергій Анатолійович,на рішення Новозаводського районного

суду м. Чернігова від 11 липня 2024 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 6 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

У січні 2024 року ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 липня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки

«Volkswagen Polo», номерний знак НОМЕР_1 , 2012 року випуску,

номер кузова НОМЕР_2 , та на автомобіль марки «Volkswagen Golf»,

номерний знак НОМЕР_3 , 1989 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на частки квартири

АДРЕСА_1 .

В іншій частині позову відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки «Jeep Cherokee», номерний знак НОМЕР_5 .

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію сумарної вартості часток транспортних засобів у розмірі 179 263, 73 грн.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору

у розмірі 1 211, 20 грн та витрати, пов`язані із проведенням експертизи,

у розмірі 8 764,64 грн.

Повернено ОСОБА_1 242 328 грн, внесених на депозитний рахунок Новозаводського районного суду м. Чернігова згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки від 3 травня 2024 року.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 6 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 липня 2024 року без змін.

28 листопада 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Слєпченко С. А.,засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 липня 2024 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 6 листопада 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 23 грудня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення зазначених у ній недоліків. Заявнику необхідно надати докази, які б підтвердили вартість спірної квартири, вказати ціну позову, а також доплатити судовий збір за подання касаційної скарги.

27 березня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Слєпченко С. А.,за допомогою підсистеми «Електронний суд» подала заяву про усунення недоліків касаційної скарги, до якої долучила докази на підтвердження відомостей щодо вартості спірної квартири, докази сплати судового збору та вказала ціну позову, яка складає 730 783,89 грн.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу

(далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року

у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Рішенням від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023 Конституційний Суд України визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним),

пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Конституційний Суд України керувався тим, що у касаційному порядку

може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої

та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених ЦПК України

(абзац четвертий пункту 7.5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів

(абзац п`ятий пункту 7.7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Конституційний Суд України наголосив, що унормування процесуальних відносин у спосіб визначення в ЦПК України підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовчої практики (абзац другий пункту 7.8 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Відповідно до частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на

1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Пунктами 2, 10 частини першої статті 176 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 23 грудня 2024 року заявник надала копію договору купівлі-продажу квартири від 14 квітня 2008 року, відповідно до якого ОСОБА_2 придбав спірну квартиру за 126 250 грн.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень, судом встановлено, що вартість спірних автомобілів становить 604 784,41 грн (481 655,93 + 104 359,96 + 18 768,52).

Ціна позову у цій справі становить 731 031,41 грн (604,784,41 + 126 250).

Отже, зазначена справа є справою з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

(3 028 грн*250= 757 000 грн).

Тому відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, судом касаційної інстанції не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність випадків, передбачених пунктом 2

частини третьої статті 389 ЦПК України.

Касаційну скаргу подано у 2024 році, а тому посилання заявника на те, що ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2023 року, є помилковими, з огляду на положення частини дев`ятої статті 19 ЦПК України.

Крім того, суд відхиляє посилання заявника на те, що розгляд справи у суді першої інстанції проведено за правилами загального провадження, а тому судові рішення підлягають касаційному оскарженню, оскільки такі не є обґрунтуванням випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню. Обґрунтувань випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України касаційна скарга не містить.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє

у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, стаття 129 якої основними засадами судочинства, серед інших, визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Зазначене відповідає і Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, згідно з якими державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають, передусім, подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім перегляду судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином

(рішення у справі ZUBAC v. CROATIA від 5 квітня 2018 року).

Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не обґрунтовано, а судом не встановлено, відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Слєпченко Сергій Анатолійович, на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 липня 2024 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 6 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Карпенко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська