справа № 399/562/25
провадження № 2/399/295/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Шуліки О.О.,

за участю секретаря судових засідань Бобрик І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальності «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог:

23 червня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (далі - ТОВ «ГК «Нафтогаз України») пред`явило позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ в сумі 37736,63 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ТОВ «ГК «Нафтогаз України» з 01 листопада 2018 року здійснює господарську діяльність з постачання природного газу фізичним і юридичним особам та являється постачальником, на якого покладені спеціальні обов`язки. ОСОБА_1 є споживачем природного газу. Згідно з законодавством та умовами Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, який відповідач акцептував фактично споживаючи природний газ, він зобов`язаний сплачувати постачальнику вартість спожитого природного газу за встановленими цінами. Споживачем за адресою: АДРЕСА_1 , в період з листопада 2020 року по 12.06.2025 року було спожито природний газ на загальну суму 37736,63 грн., вартість якого залишилась не оплаченою. Оскільки, нараховані суми за спожитий природний газ не сплачувались у повному обсязі, що свідчить про неналежне виконання зобов`язань за договором постачання природного газу, позивач звернувся до суду з позовом за захистом порушених прав..

Рух справи:

Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 26.06.2025 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду.

Позиція учасників справи в судовому засіданні:

Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляд справи повідомлявся належним чином. Згідно позовних вимог прохав справу слухати без його участі за наявними матеріалами справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляд справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідача не надійшло. Будь - яких інші заяви та клопотання відповідачем до суду не направлено. В попередньому судовому засіданні відповідач надав пояснення згідно яких позовні вимоги не визнає. Зазначає, що позивач зазначає, що заборгованість за спожитий газ виникла по причині споживання та не оплати за спожитий газ з листопада 2020 року. Ця ж дата зазначена i у поданому фінансовому стані; станом на листопад 2020 року на території Кіровоградської області постачальником газу для побутових споживачів здійснювало BAT «Кіровоградгаз» (код 03365222). 26 грудня 2022 постановою HKPЄ № 1840 товариству було призупинено ліцензію на господарську діяльність з розподілу природного газу; із січня 2023 року постачальником природного газу на території Кіровоградської області став Позивач, який відповідно до постанови HKPЄ № 1839 від 23.12.2022 отримав ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Кіровоградської області; Позивач не є правонаступником BAT «Кіровоградгаз» i не мас ніяких спільних договорів про правонаступництво та передачу боргу; облік споживання природного газу ведеться відповідно до показників облікових приборів (газового лічильника). Таким чином, позивач міг почати постачання природного газу побутовим споживачам на територіі Кіровоградської області тільки з січня 2023 року. Документів, які могли 6 підтвердити показання газового лічильника станом на січень 2023 року (Акт звірки тощо), позивач не надав, тому на сьогоднішній день позивач не надав доказів про фактичне споживання природного газу станом на сьогоднішній день (на день подання позову). Фінансовий стан, який подав позивач на підтвердження показників газового лічильника та об`ємів споживання газу, не може бути належним доказом, так як це с внутрішньою відомістю позивача, i подана інформації не підтверджена Актами, чи якимись іншими документами, про зняття реальних показників газового лічильника. До того ж, позивач, як газопостачальна організація, самостійно не здійснює облік поставленого газу. Сам Договір на постачання газу не може бути підтвердженням наявної заборгованості, так як облік товару природного газу, відбувається з моменту фактичного постачання газу споживачам, а не з моменту підписання Договору. До того ж, як було вже вище сказано, i як підтвердив сам позивач, фактичне постачання газу на території Кіровоградської області побутовим споживачам позивач міг здійснювати лише починаючи із січня 2023 року, хоча доказів з якого саме місяця позивач фактично почав надавати послуги, теж не має. Подаючи даний позов позивач намагається, використовуючи судову систему України, привласнити собі кошти за постачання газу, до яких він не має відношення, при цьому не надавши ніяких доказів про фактичні об`єми постачання газу. Також зазначає, що він в телефонному режимі неодноразово спілкувався з представниками позивача стосовно оплати заборгованості та пропонував направити йому фактичні дані споживання газу з 2023 року по теперішній час, що позивач не зробив. Із січня 2025 року він сплачує за поставлений природній газ відповідно до показників лічильника. Таким чином, враховуючи, що позивач не надав доказів реального споживання газу з моменту початку здійснення ним господарської діяльності з постачання природного газу побутовим споживачам на території Кіровоградської області, а також, що позивач включив до боргу кошти за спожитий газ, який надавався іншим постачальником, вважаю, що позовні вимоги незаконні, необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Обставини справи. установлені судом:

Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків.

ТОВ «ГК «Нафтогаз України», як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018 здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам які використовують його (природний газ) для власних потреб та відповідно постанови Кабінету Міністрів України № 867 від 19.10.2018 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» є постачальником на якого покладені спеціальні обов`язки.

Постановою НКРЕКП № 2500 від 30 вересня 2015 року «Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» передбачено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання, відповідно до статей633,634,641,642 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 4.3. Типового договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Згідно підпункту 1 пункту 4.4. розділу IV Типового договору, об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ (Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз») за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Позивач акцептував запропонований позивачем по справі договір постачання природного газу побутовим споживачам, фактично споживаючи природний газ, який поставляв позивач, що підтверджується відомостями про споживання природного газу, наданими Оператором ГРМ.

Ціни на природний газ для побутових споживачів ТОВ «ГК «Нафтогаз України» опубліковані в мережі Інтернет на офіційному сайті постачальника за електронною адресою: https://gas.ua/gas-prices-for-home.

Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 17.04.2024 ТОВ «ГК «Нафтогаз України» скасовано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ, на підставі до ч. 3 ст. 171 ЦПК України.

Згідно роздруківки з особового рахунку № НОМЕР_1 , що відкритий на ім`я споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що за період з листопада 2020 року по червень 2025 року (включно) заборгованість за спожитий природний газ за вказаною адресою становить 37736 грн. 63 коп.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26.02.2024 року відповідач ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а також не заперечується і самим відповідачем.

Згідно заяви приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем від 11.11.2020 року відповідач уклав договір з ТОВ Газопостачальною компанією «Нафтогаз Україна».

За період з листопада 2020 року по червень 2025 року (включно) позивач поставив відповідачу, а останній спожив природний газ на загальну суму 37736,63 грн., вартість якого ним не сплачена.

Вимоги позивача про сплату заборгованості за спожитий природний газ № 119/4.3.1-58093-2024/205702066 від 11 листопада 2024 року відповідачем не виконана.

Мотиви ухваленого рішення з посиланням на норми права:

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Предметом спору у якій є стягнення заборгованості за природний газ, між сторонами у справі спірними є підстави виникнення зобов`язань та їх розмір.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1ст. 509 ЦК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема, з договорів.

Згідно зі ст.526,ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

За змістом ст. 599 ЦК України, виконання зобов`язання, проведеного належним чином, припиняє його.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1ст. 612 ЦК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1ст. 628 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

З огляду на те, що норма ч. 3 ст. 714 ЦК України у питанні укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу відсилає до спеціальних законів, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що до вказаних правовідносин застосовуються норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з особливостями, встановленими Законом України «Про ринок природного газу»,Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494(далі - Кодекс), Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2496 (далі Правила), а також умовами Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2500.

Зі змісту положень ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», абзацу 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» та п. 2 розділу ІІІ Правил вбачається, що постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку, умови якого є однаковими для всіх побутових споживачів України.

Договір укладається з урахуванням положень статей 633, 634, 641та642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умовдоговору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному вебсайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

На письмову вимогу побутового споживача постачальник зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дати отримання такого письмового звернення безкоштовно надати побутовому споживачу підписану уповноваженою особою постачальника письмову форму договору постачання природного газу побутовим споживачам.

Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2500 (далі - Типовий договір), що розміщений в мережі Інтернет на офіційному вебсайті Регулятора (https://www.nerc.gov.ua/acts/pro-zatverdzhennya-tipovogo-dogovoru-postachannya-rirodnogo-gazu-pobutovim-spozhivacham) та постачальника ТОВ «ГК «Нафтогаз України» (https://gas.ua/uk/gas-for-home) і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Згідно зі змістом п. 1.2 Типового договору (у редакції станом на січень 2020 року, тобто станом на початок спірного періоду) фактом згоди споживача про приєднання до умов цього договору може бути підтверджений кількома способами:

1)отримання постачальником поданої споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за формою, встановленою у додатку 1 до цього договору,

2)та/або сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ,

3)а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам, - факт споживання природного газу відповідно до вимог Правил постачання та за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник.

Таким чином, укладення договору про постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється у спосіб, відмінний від підписання сторонами спільного документа (письмового документа, який містить погоджені сторонами умови).

Відповідач акцептував пропозицію позивача, приєднавшись до запропонованого останнім публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам.

Однак, у спірний період з листопада 2020 року по червень 2025 року відповідач споживав природний газ, постачальником якого із спеціальним обов`язком було ТОВ «ГК «Нафтогаз України».

Цей факт також підтверджується, тим що відповідач має присвоєний персональний код ідентифікації споживача як суб`єкта ринку природного газу або його точки комерційного обліку (ЕІС-код - Energy Identification Code) - 56ХМ20I62548638Т, а отже являється побутовим споживачем у розумінні п. 23 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу».

Щодо особи постачальника природного газу, зокрема у сел.. Онуфріївка Кіровоградської області, то згідно з Переліком постачальників природного газу, на яких покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям (крім обсягів, що використовуються провадження їх виробничо-комерційної діяльності) до зміни постачальника природного газу, який є додатком до Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2018 року № 867 відповідно до ст. 11 Закону України «Про ринок природного газу» (чинне в частині Переліку з 01 листопада 2018 року по 21 серпня 2020 року), суб`єктом господарювання, який має ліцензію на проведення діяльності з розподілу природного газу на відповідній території є ВАТ «Кіровоградгаз», а постачальником природного газу ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».

Постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 04 липня 2017 року № 880 ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України, серед інших, ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» ().

Доказів того, що на початок спірного періоду, або до його закінчення відповідач уклав договір з іншим постачальником природного газу матеріали справи не містять.

Твердження відповідача про те, що в період з листопада 2020 року по січень 2023 рік по постачанню газу і газифікації був ВАТ «Кіровоградгаз» (), то суд виходить з наступного.

Так, відповідно до абз. 1 п. 6 розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про ринок природного газу», який введено в дію з 01 жовтня 2015 року, провадження діяльності з постачання та розподілу газу здійснюється на підставі чинних ліцензій, що були видані до введення в дію цього Закону, протягом трьох місяців після затвердження ліцензійних умов на проведення відповідного виду господарської діяльності згідно з положеннями цього Закону.

Судом встановлено, що ліцензію на постачання природного газу ТОВ «ГК «Нафтогаз України» видано постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 04 липня 2017 року № 880.

Натомість постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 29 червня 2017 року № 849 ВАТ по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» () видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території міста Кропивницький та Кіровоградської області (крім міста Гайворон).

Відповідач під час розгляду справи не заперечував споживання природного газу, але заперечував обсяг спожитого газу та особу його постачальника.

Отже, ВАТ по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» припинило здійснення ліцензованої діяльності з постачання природного газу побутовим споживачам, натомість здіснювало діяльність з його розподілу.

У зв`язку із цим у відповідача був відсутній інший, окрім позивача у справі, діючий постачальник природного газу.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин ТОВ «ГК «Нафтогаз України» являвся постачальником природного газу зі спеціальними обов`язками, який здійснював свою діяльність на території Кіровоградської області, зокрема в сел.. Онуфріївка де проживає відповідач та знаходиться його точка комерційного обліку. Іншого чинного постачальника природного газу відповідач не мав. При цьому відповідач здійснював споживання природного газу, розподілом якого займався оператор ГРМ ВАТ «Кіровоградгаз».

З огляду на такі обставини та відповідно до абз. 2 п. 4 розділу ІІІ Правил постачання природного газу та п. 1.3. Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, у відповідній редакції станом на 01 січня 2020 року, факт споживання відповідачем природного газу є належним підтвердженням його приєднання (акцепт) Типового договору постачання природного газу, постачальником із спеціальними обов`язками за яким є позивач по справі - ТОВ «ГК «Нафтогаз України».

Отже, між сторонами у справі виникли цивільні права і обов`язки, як сторонами договору постачання природного газу побутовим споживачам.

Згідно з п. 10 розділу ІІІ Правил за однією поштовою адресою укладається один договір постачання природного газу.

Згідно з нормами Закону України «Про ринок природного газу» функції з постачання, транспортування та розподілу природного газу є розділеними між різними суб`єктами ринку природного газу.

Так, згідно з п. 17 ст. 1 цього Закону оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання,який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб(замовників),а згідно з п.35 розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.

Пунктом 4.3. Типового договору передбачено, що розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць, крім випадків зміни постачальника природного газу.

Пунктом 4.4. Типового договору передбачено, що об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається одним із нижченаведених способів:

1) за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу;

2) або за плановими величинами середньомісячного споживання газу в опалювальний або між опалювальний період.

Якщо об`єми (обсяги) постачання та споживання природного газу будуть визначатись за плановими величинами, Постачальник зобов`язується не рідше одного разу на шість місяців здійснювати звіряння фактичного об`єму (обсягу) споживання природного газу за даними Оператора ГРМ та проводити відповідний перерахунок Споживачу.

Відповідно до пункту 2 глави 7 розділу XIІ Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП № 2493 від 30.09.2015 року «2. У точках виходу до газорозподільної системи з метою проведення остаточної алокації щодобових відборів/споживання, що не вимірюються щодобово, оператор газорозподільної системи до 08 числа газового місяця (М+1) надає оператору газотранспортної системи інформацію про фактичний місячний відбір/споживання природного газу окремо по кожному споживачу, відбір/споживання якого не вимірюється щодобово. У випадку якщо комерційний вузол обліку обладнаний обчислювачем (коректором) з можливістю встановити за результатами місяця фактичне щодобове споживання природного газу, така інформація додатково надається в розрізі газових днів газового місяця (М).»

Крім того, відповідно пункту 1 глави 4 розділу IX Кодексу ГРМ «1. Визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору.

Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ.»

Приписами п. 5 Розділу 1 Правил передбачено «об`єкт побутового споживача - територіально відокремлена газифікована споруда (житловий будинок, квартира, майстерня, літня кухня тощо), що належить споживачеві на правах власності або користування.»

Відповідно пункту 4 глави 4 розділу IX Кодексу ГРМ:

-побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу.

-у разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань.

Якщо споживачем природного газу порушуються вимоги Кодексу,в частині передачі Оператору ГРМ (ВАТ«Кіровоградгаз»)щомісяця з 01 по 05 число фактичних показників лічильника газу станом на 01число місяця,а лише зазначаються в квитанціях про сплату за спожитий газ Постачальнику,або взагалі ніде не зазначаються Споживачем, об`єм розподілу та споживання природного газу за розрахунковий період буде визначатися Оператором ГРМ(ВАТ «Кіровоградгаз»)відповідно до вимог Кодексу на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що і буде вказано в рахунках на оплату послуг з газопостачання.

Об`єм (обсяг) спожитого Відповідачем природного газу передається Оператором ГРМ в інформаційну платформу оператора газотранспортної системи (АТ «Укртрансгаз») Iplatforma, та в подальшому імпортується Постачальником у білінгову систему «Газоліна» та використовується останнім для розрахунку вартості спожитого природного газу. Витяг з білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан» у вигляді роздруківки по особовому рахунку Відповідача додається до позовної заяви.

Матеріали справи не дають підставі для обґрунтованих сумнівів у правильності обліку Оператором ГРМ розподіленого відповідачу природного газу.

Стосовно оплати за природний газ, то ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» встановлено обов`язок споживача оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбаченому договором.

Відповідно до п. 2 ч. 2ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу`споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.

Таку ж за змістом умову містить п. п. 1 п. 5.2 Типового договору.

Будь-яких заперечень щодо цін на природний газ, який постачав позивач, відповідач не висував.

При цьому він визнав в суді, що за спожитий спірний період об`єм газу оплату здійснював частково, але доказів щодо часткову оплату за спожитий газ суду так і не надав.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач допустив невиконання зобов`язання і має прострочену заборгованості перед позивачем за отримані послуги з постачання природного газу, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

За правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, враховуючи, що позовні вимоги, з урахуванням заяви позивача про їх зменшення, задоволені повністю, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 526, 625 ЦК України, статтями 2, 10-13, 76-81, 83, 89, 141, 223, 264, 265, 268, 274, 279, 280-282 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальності «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" на рахунок НОМЕР_2 в АТ «Ощадбанк» м.Києва, МФО 300465 заборгованість за спожитий природний газ в розмрі 37736 грн.( тридцять сім тисяч сімсот тридцять шість гривень) 63 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп. на поточний рахунок НОМЕР_3 в АБ "Укргазбанк" м.Києва, МФО 320478.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Інформація сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальності "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", місцезнаходження за адресою: вул. Шолуденка буд.1 м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 3.10.2025 року.

Суддя Шуліка О.О.