Справа № 463/812/22 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С. І.
Провадження № 22-ц/811/1978/25 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Савуляка Р.В.

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

секретаря: Заяць Я.І.

з участю: ОСОБА_1 ,

представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 20 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Шоробура-Гірка Наталія Стефанівна про стягнення боргу та відшкодування майнової шкоди, яка заподіяна спадкодавцем,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Шоробура-Гірка Н. С., про стягнення боргу спадкодавця та відшкодування майнової шкоди, заподіяну спадкодавцем.

Позовна заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в дорожньо-транспортній пригоді (далі ДТП) загинули його дочка, ОСОБА_4 , онучка ОСОБА_5 та зять ОСОБА_6 , з вини якого сталася ДТП.

Стверджує, що 20 жовтня 2018 року між ним та ОСОБА_6 був укладений договір позики, за умовами якого він позичив ОСОБА_6 60 000 дол. США, які останній мав повернути до 20 січня 2022 року, а відтак вважає себе кредитором щодо померлого ОСОБА_6 , у зв`язку з чим вправі вимагати від спадкоємця померлого ОСОБА_1 повернення боргу.

Крім того, він є спадкоємцем після смерті доньки, а внаслідок ДТП фактично знищено автомобіль марки «Volkswagen Jeta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який їй належав, у зв`язку з чим винуватцем ДТП, яким є спадкодавець ОСОБА_6 , йому завдано майнову шкоду в розмірі 324 585 грн.

Зазначає, що після смерті ОСОБА_6 приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Шоробура-Гірка Н.С. відкрила спадкову справу за заявою ОСОБА_1 , який є рідним братом померлого ОСОБА_6 та його спадкоємцем за законом.

Вказує, що в межах шестимісячного строку він як кредитор подав до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Шоробури-Гірки Н.С. вимогу до спадкоємців померлого ОСОБА_6 про повернення боргу, загальна сума якого складає 60 000 дол. США, що за курсом НБУ становить 1 704 000 грн, та 324 585 грн, а всього 2 028 585 грн.

Оскільки відповідно до чинного законодавства до спадкоємців переходять не тільки права, що належали спадкодавцю, але і його обов`язки, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_2 просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь борг спадкодавця ОСОБА_6 у розмірі 2 028 585 грн, а у випадку відсутності чи недостатності коштів для одноразового стягнення боргу звернути стягнення на успадковане ОСОБА_1 майно померлого ОСОБА_6 .

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 20 грудня 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Шоробура-Гірка Наталія Стефанівна, про стягнення боргу спадкодавця та відшкодування майнової шкоди, яка заподіяна спадкодавцем задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг спадкодавця ОСОБА_6 за договором позики від 20 жовтня 2018 року в розмірі 1 244 031,67 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 7 607,99 грн.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

Вапеляційній скарзі покликається на те, що ОСОБА_2 є батьком загиблої дружини ОСОБА_6 і жодних підстав складати розписку про позичання коштів в колі родини не було. ОСОБА_2 як і його дружина є пенсіонерами і не мали можливості взагалі позичати таку велику суму грошей ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 , з яким він та його батьки спілкувалися щодня, ні йому ні його батькам нічого щодо позичання такої великої суми коштів не говорив.

Розписка складена не власноруч та не у письмовій формі, а надрукована на комп`ютері, невідомо місце складання цієї розписки.

Розписка надрукована російською мовою, з помилками, хоча сам ОСОБА_6 за життя спілкувався та складав документи виключно українською мовою.

Особа на прізвище ОСОБА_7 (ймовірно дружина позивача) власноруч написана на російській мові (деньги переданы и расписка написана при моем присутствии 20 октября 2018 года) при тому, що у самій розписці особа від імені ОСОБА_6 надрукувала, а не написала ( расписка напечатана собственноручно).

Відповідно до тексту надруконавої розписки ОСОБА_6 20 жовтня 2018 року позичає у батька своєї дружини ОСОБА_2 60000 доларів США для особистих потреб та зобов`язується повернути протягом 2-4 років, але не пізніше 20 січня 2022 року, тобто за 9 днів до закінчення 6 місячного терміну з якого він за законом має право вступити у спадщину, тобто текст розписки, сума позичення умисно прив`язана до часу вступу його у спадщину після смерті ОСОБА_6 , а сума практично покриває суму майна яке він має успадкувати.

Судом першої інстанції безпідставно взято до уваги висновок судово-почеркознавчої експертизи №554-Е від 25 березня 2022 року та належним чином не оцінено висновок судово-почеркознавчої експертизи №1529-Е від 16 серпня 2023 року, урахуванням дослідження оригіналу розписки від 20 жовтня 2018 року.

Апелянт вважає, що із висновків двох експертиз не можливо встановити достовірність укладення договору позики між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 . Позивачем не доведено, що ця розписка достовірна і що між ним і боржником дійсно були правовідносини.

Судом першої інстанції залишилось не розглянутим його клопотання від 22 березня 2022 року про виклик до суду ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_7 .

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на її заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, апеляційна скарга підлягає до задоволення із наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 суд першої інстанції дійшов висновків про те, що досліджена судом розписка від 20 жовтня 2018 року містить відомості про дату отримання коштів ОСОБА_6 від ОСОБА_2 , термін та обов`язок її повернення, а також скріплена підписом боржника.

Висновком почеркознавчої експертизи №554-Е від 25 березня 2022 року підтверджено, що підписи від імені ОСОБА_6 на розписці від 20 жовтня 2018 року виконані ОСОБА_6 , що свідчить про те, що між ним та ОСОБА_2 був укладений відповідний договір позички 60 000 доларів США.

Загальний обсяг спадкового майна та його вартість після смерті ОСОБА_6 суд визначив в сумі 1 244 031,67 ( вартість всіх земельних ділянок 138850 грн : 2 = 569425 грн; вартість квартири АДРЕСА_1 2 023 820 грн : 3 = 674606,67 грн), і саме в межах цієї суми існує відповідальність відповідача за договором позики від 20 жовтня 2018 року на суму 60 000 доларів США.

З таким висновком суду повністю погодитися не можна із наступних підстав.

Фактичні обставини встановлені судами.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб (а.с.132), ОСОБА_6 та ОСОБА_4 18 листопада 2006 року зареєстрували шлюб, від якого у них народилась дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що також стверджується копією відповідного свідоцтва про народження (а.с.135).

Усі троє трагічно загинули внаслідок ДТП, яка мала місце 29 липня 2021року за участі автомобіля Volkswagen Jetta НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 та автомобіля Renault д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 . Копії відповідних свідоцтв про смерть долучені до матеріалів справи (а.с.127, 134, 134зв.).

Внаслідок ДТП було порушено кримінальне провадження № 0000053 від 29 липня 2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Постановою старшого слідчого третього слідчого відділу з (дислокацією у м. Черкасах) ТУ ДБР у м. Києві від 19 листопада 2021року (а.с.9-12) кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Однак, постановою заступника керівника Черкаської обласної прокуратури від 26 вересня 2022 року (а.с.87) вказана постанова скасована.

Інформація про подальшу долю цього кримінального провадження сторонами не надавалась.

Після смерті ОСОБА_6 з заявою про прийняття спадщини звернувся його рідний брат відповідач по справі ОСОБА_1 (а.с.126). При цьому, згідно матеріалів спадкової справи, яка заведена після смерті ОСОБА_6 (а.с.126-164), окрім відповідача інші спадкоємці не звертались з заявою про прийняття спадщини. Батьки покійного ОСОБА_9 та ОСОБА_10 подали нотаріусу заяви про відмову від прийняття спадщини на користь відповідача (а.с.139зв., 140зв.).

Згідно копій витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.13-23), ОСОБА_6 на праві власності належало:

1/3 частини квартири АДРЕСА_1 ;

земельна ділянка з кадастровим номером :08:000:0075, площею 0,1 га, розташована на території Турківського району Львівської області;

земельна ділянка з кадастровим номером :08:000:0068, площею 0,1 га, розташована на території Турківського району Львівської області;

земельна ділянка з кадастровим номером :08:000:0070, площею 0,1 га, розташована на території Турківського району Львівської області;

земельна ділянка з кадастровим номером :08:000:0069, площею 0,1 га, розташована на території Турківського району Львівської області;

земельна ділянка з кадастровим номером :08:000:0071, площею 0,1 га, розташована на території Турківського району Львівської області;

земельна ділянка з кадастровим номером :08:000:0072, площею 0,1 га, розташована на території Турківського району Львівської області;

земельна ділянка з кадастровим номером :08:000:0076, площею 0,1 га, розташована на території Турківського району Львівської області;

земельна ділянка з кадастровим номером :08:000:0073, площею 0,1 га, розташована на території Турківського району Львівської області;

земельна ділянка з кадастровим номером :08:000:0074, площею 0,1 га, розташована на території Турківського району Львівської області;

земельна ділянка з кадастровим номером :08:000:0077, площею 0,1 га, розташована на території Турківського району Львівської області.

Згідно зі звітами з незалежної оцінки майна від 23-24 січня 2022 (а.с.8-31), вартість кожної із земельних ділянок становить 113 885 грн. Вартість квартири АДРЕСА_1 2 023 820 грн. Окрім ОСОБА_6 іншими співвласниками квартири були ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які також загинули у ДТП.

Стороною позивача в суді першої інстанції також долучено до матеріалів справи копію розписки від 20 жовтня 2018 року (а.с.24), оригінал якої оглянуто в судовому засіданні і згідно якої ОСОБА_6 позичив у ОСОБА_2 , а 60 000 доларів США на власні потреби на строк до 20 січня 2022 року.

Крім того, згідно звіту про оцінку автомобіля Volkswagen Jetta д.н.з. НОМЕР_1 від 06.01.2022 (а.с.25-29), вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Volkswagen Jetta д.н.з. НОМЕР_1 становить 324 585 грн. При цьому, власником зазначеного автомобіля, згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 22 серпня 2020 року (а.с.30) є загибла у ДТП ОСОБА_4 . Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу № 4641/2020/2166632 від 22 серпня 2020 року, два оригінальні примірники якого знаходяться при матеріалах цієї справи, ОСОБА_6 , діючи від імені ОСОБА_11 , відчужив транспортний засіб на користь своєї дружини ОСОБА_4 .

Відповідну вимогу про повернення боргу в розмірі 60 000 доларів США та відшкодування шкоди в розмірі 324 585 грн. позивач направив приватному нотаріусу за місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.146-147). Про надходження цієї вимоги нотаріус повідомив відповідача листом від 28 січня 2022 (а.с.155).

Мотиви, з яких виходив Апеляційний суд, та застосовані норми права.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Аналіз частини другої статті 1047 ЦК України дозволяє зробити висновок, що розписка не є формою договору, а може лише підтверджувати укладення договору позики. По своїй суті розписка позичальника є тільки замінником письмової форми договору позики, оскільки вона підписується тільки позичальником.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтвердити наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

В матеріалах справи (т.2 а.с.59) наявна розписка такого змісту:

РАСПИСКА

Я, ОСОБА_6 (паспорт НОМЕР_3 выдан Кировским РВ 23.12.1997 года) этой распиской подтверждаю, что получил взаймы у отца моей жены ОСОБА_2 для собственных нужд деньги в суме 60 000 доларов США, которые объязуюсь возвратить на протяжении 2-4 лет (от двух до четырех лет), но в любом случае не позже 20 января 2022 года.

Деньги в суме 60000 доларов США я получил до написании этой расписки.

Расписка напечатана собственоручно.

20 октября 2018 рода підпис ОСОБА_12

Тобто, вся розписка була надрукована на російській мові на комп`ютері, лише підпис виконано від руки.

Дальше, від руки російською мовою написано: « ОСОБА_13 переданы и расписка написана при моем присутствии 20 октября 2018 года».

підпис ОСОБА_7 .

В матеріалах справи також наявні три висновки судово-почеркознавчих експертиз щодо належності підпису ОСОБА_6 на розписці від 20 жовтня 2018 року.

Згідно висновку Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №1529-Е від 16 серпня 2023 року (яка була призначена судом першої інстанції згідно ухвали від 22 березня 2023 року), з урахуванням дослідження оригіналу розписки від 20 жовтня 2018 року, двох договорів купівлі-продажу від 22 серпня 2020 року, що надані стороною позивача, і достовірність підпису від імені ОСОБА_6 на них, та Трудовій книжці ОСОБА_6 , НОМЕР_4 , рапортах ОСОБА_6 від 04 квітня 2019р., 01 листопада 2019р., 14 червня 2021р., анкеті ОСОБА_6 , які взяті з особової справи працівника поліції Савчука С.Ф., встановити чи саме ОСОБА_6 чи іншою особою виконаний підпис у розписці від 20 жовтня 2018 року не виявилось можливим (т.1а.с.186-188).

Після того, 14 листопада 2023 року представником ОСОБА_2 адвокатом Колошкіним І.А. було долучено інший висновок експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи (на замовлення сторони позивача) №554-Е від 25 березня 2022 року згідно висновку якої підписи від імені ОСОБА_6 , розташовані перед друкованим записом « ОСОБА_12 » після основного тексту розписки від імені ОСОБА_6 , датованої 20 жовтня 2018 року, а також після рукописного запису « ОСОБА_6 » у графі «Продавець» в розділі 10 «Місцезнаходження і реквізити сторін» двох примірників Договору купівлі-продажу 4641/2020/166632 транспортного засобу від 22 серпня 2020 року, укладеного між ОСОБА_11 та ОСОБА_4 виконані однією особою (т.1 а.с.220-223).

Також в матеріалах справи наявний третій висновок судово-почеркознавчої експертизи №1037/1074 проведеної національним науковим центром «Інституту судових експертиз ім. засл.проф. М.С. Бокаріуса» Київське відділення від 18 листопада 2024 року, в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001231 від 17 серпня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України.

Експертами встановлено, що підпис від імені ОСОБА_6 в «РАСПИСКЕ» від 20 жовтня 2018 року в рядку між друкованим текстом «20 октября 2018 года» та « ОСОБА_12 » - виконано ймовірно ОСОБА_6 .

У досліджуваному документі «РАСПИСКЕ» від 20 жовтня 2018 року спочатку був виконаний підпис від імені ОСОБА_6 , а потім надрукований текст (т.2 а.с.121-130; 131-133).

В суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_1 категорично заперечував, що його брат досвідчений працівник поліції України, учасник бойових дій - ОСОБА_6 міг писати такий текст з помилками на російській мові, і спочатку набирати текст розписки про позику коштів у ОСОБА_14 на комп`ютері, а потім підписавши її, передати останньому. Стверджував, що позивачем ОСОБА_14 чи його дружиною ОСОБА_7 були знайдені підписи ОСОБА_6 (після його смерті) у їхній квартирі (у квартирі померлих), а в подальшому підставлені в надрукований текст розписки від 20 жовтня 2018 року.

Також в самій розписці від 20 жовтня 2018 року наявні протиріччя щодо часу отримання коштів ОСОБА_6 від ОСОБА_14 .

У розписці зазначено, що гроші в сумі 60000 доларів США ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_14 до написання цієї розписки (тобто до 20 жовтня 2018 року).

У той же час - дружина ОСОБА_14 ОСОБА_7 від руки написала, що «гроші передані і розписка написана у її присутності 20 жовтня 2018 року, що суперечить змісту розписки, про отримання ОСОБА_15 від ОСОБА_14 60000 доларів США раніше.

Для з`ясування вказаних протиріч в суді першої інстанції відповідачем ОСОБА_1 22 березня 2023 року заявлялося клопотання про виклик та допит ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_7 , однак такі в судові засідання не з`явилися.

На даний час, як встановлено в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 проживають на тимчасово окупованій території України в м. Донецьку і не приймали особисто участі в судових засіданнях.

Також вони є ключовими свідками у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001231 від 17 серпня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України.

Системний аналіз наявних у справи висновків судово-почеркознавчих експертиз від 25 березня 2022 року, 16 серпня 2023 року та 18 листопада 2024 року в сукупності з іншими доказами свідчить про те, що невстановлені на даний час особи, шляхом використання оригінального підпису ОСОБА_6 надрукували на комп`ютері текст розписки від 20 жовтня 2018 року згідно якої ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_2 в позику 60000 доларів США із зобов`язанням повернути не пізніше 20 січня 2022 року, яку і використав ОСОБА_2 для пред`явлення позову до ОСОБА_1 .

Із висновків трьох судово-почеркознавчих експертиз не можливо встановити достовірність укладення договору позики між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 від 20 жовтня 2018 року. Позивачем не доведено, що ця боргова розписка достовірна і що між ним і боржником дійсно були правовідносини з договору позики.

Оскільки наявними у матеріалах справи доказами не підтверджено укладення договору позики між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 від 20 жовтня 2018 року, то й відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на Користь ОСОБА_2 боргу спадкодавця ОСОБА_6 в сумі 1 244 031,67 гривень на підставі статей 1281,1282 ЦК України.

Зазначених обставин не врахував суд першої інстанції та дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 оплатив 11412 гривень, вказана сума підлягає стягненню з ОСОБА_2 відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України.

З врахуванням наведеного апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, рішення Личаківського районного суду м. Львова від 20 грудня 2023 року скасуванню на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 20 грудня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Шоробура-Гірка Наталія Стефанівна, про стягнення боргу та відшкодування майнової шкоди, яка заподіяна спадкоємцем відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 11 412 грн судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 30 вересня 2025 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.