Справа № 681/138/25
Провадження 2-о/681/27/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м. Полонне

Полонського районного суду Хмельницької області у складі:

головуючого судді Іллюка С.В.,

присяжних Бобрівник О.П., Кондратюк Т.О.,

за участю секретарів судових засідань Арзанцевої І.С., Козюк Т.Р.,

представниці заявниці - адвокатки Панфілової Д.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , військова частина НОМЕР_1 , Полонський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Міністерство оборони України про оголошення ОСОБА_4 померлим під час виконання військового обов`язку по захисту держави Україна в ході здійснення заходів із забезпечення національної безпеки й оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації (захисту Батьківщини) в Луганській області,

в с т а н о в и в:

05.02.2025 представниця ОСОБА_1 - адвокатка Панфілова Д.А. звернулася до суду із заявою, у якій просить оголосити померлим військовослужбовця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заяву мотивовано тим, що ОСОБА_4 наразі має статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин. Він зник під час виконання бойового завдання ІНФОРМАЦІЯ_2 поблизу населеного пункту Білогорівка Луганської області.

Зазначає, що 24.02.2022 Указом Президента України введено воєнний стан. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.02.2022 солдата запасу ОСОБА_4 зараховано на посаду старшого стрільця.

Згідно з наказом командування, він був направлений у район ведення бойових дій до зазначеного вище населеного пункту. Надалі, 08.05.2022, під час артилерійського обстрілу з боку окупаційних військ Російської Федерації, ОСОБА_4 зник безвісти.

З цього дня заявниця не має жодної інформації про сина, що дає підстави припускати його загибель.

25.05.2022 ІНФОРМАЦІЯ_3 видав родині відповідне сповіщення. Заявниця вважає, що наявні всі підстави для оголошення її сина померлим. Встановлення цього факту має для неї юридичне значення, оскільки необхідне для отримання виплат, пільг та гарантій, передбачених для членів сімей загиблих військовослужбовців, а також для прийняття спадщини.

У заяві вказано, що вживалися заходи зі встановлення місцезнаходження ОСОБА_4 та збору інформації щодо його можливого перебування у полоні чи загибелі.

Так, 18.05.2022 родичкою зниклого подано заяву до правоохоронних органів, на підставі якої 19.05.2022 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000445 за ч. 1 ст. 115 КК України. Під час його проведення у матері відібрано біологічні зразки для молекулярно-генетичної експертизи, а також направлено запити до Національного інформаційного бюро, Міжнародного Комітету Червоного Хреста та військової частини. Досудове розслідування на цей час триває.

Заявниця також зверталася до Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими. У відповідь повідомлено, що ОСОБА_4 включено до реєстрів, однак інформації, яка б підтверджувала його перебування в полоні, від Російської Федерації чи МКЧХ не надходило. Згідно з витягом з Єдиного реєстру, ОСОБА_4 набув статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин. Об`єднаний центр при СБУ також не має відомостей про нього. Військова частина поінформувала, що службове розслідування не проводилося, оскільки зникнення військовослужбовця в бою кваліфікується як бойова людська втрата.

Попри відсутність акту службового розслідування, заявниця звертає увагу на обставини, що свідчать про високу ймовірність загибелі її сина. Відповідно до витягу із журналу бойових дій, 08.05.2022 мобільна вогнева група, до складу якої входив ОСОБА_4 , потрапила у засідку в районі переправи через річку Сіверський Донець. Внаслідок бою з противником він зник безвісти.

Вагомими доказами є відомості про долю інших військовослужбовців з його групи. Згідно з наказом командира № 206, разом із ОСОБА_4 у тому бою брали участь молодший сержант ОСОБА_5 та старший солдат ОСОБА_6 . Надалі їх було визнано загиблими, а датою смерті у відповідних свідоцтвах вказано ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, оскільки протягом понад три роки з моменту зникнення ОСОБА_4 не отримано жодної інформації про його долю, не встановлено збігів ДНК-профілю та відсутні будь-які вірогідні відомості про те, що він живий чи перебуває в полоні, заявниця вважає, що існують обґрунтовані підстави припускати, що її син загинув під час виконання бойового завдання.

На підставі зібраних документів та викладених відомостей, заявниця просить суд оголосити ОСОБА_4 померлим.

Ухвалою суду від 10.02.2025 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Також цією ухвалою до участі у справі як заінтересовану особу залучено Міністерство оборони України.

У судовому засіданні представниця заявниці адвокатка Панфілова Д.А. заяву підтримала, просила її задовольнити. Пояснила, що всі обставини, які викладені у заяві, відповідають дійсності. Станом на день розгляду справи нічого не змінилось, жодними відомостями про ОСОБА_4 вона та його сімя не володіє.

Також заінтересована особа, ОСОБА_3 , законний представник неповнолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , до суду не з`явилась. 09.04.2025 до суду надійшло клопотання в якому адвокатка Савка О.В. від імені ОСОБА_3 просить розгляд справи здійснювати у її відсутності, вимоги заяви підтримує. Також вказує, що ОСОБА_3 перебувала у шлюбі із ОСОБА_4 , мають спільних дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис № 17 (а.с. 50), та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , актовий запис № 10 (а.с. 51). Вказує, що на цей момент шлюб між ними розірвано, вона отримує аліменти на дітей, які перераховує військова частина НОМЕР_1 . Рішення по цій справі вплине на права та обов`язки дітей ОСОБА_4 , а саме: на отримання грошової компенсації, яка виплачується родинам загиблих військовослужбовців, а також на оформлення спадщини та інших пільг та гарантій від держави. Просить заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи Полонського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ ) в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, у якій просив розглядати справу без участі представника.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України до суду не з`явився. 19.03.2025 через систему «Електронний суд» подав пояснення щодо заяви, у якому вказують, що заперечують щодо задоволення цієї заяви. Своє заперечення мотивують тим, що у правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті, що має наслідком припинення правосуб`єктності. Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти й обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність.

Вказує, що ч. 2 ст. 46 ЦК України не конкретизує обставин, за яких суд може застосувати шестимісячний строк замість дворічного, як зазначено у ч. 1 ст. 46 ЦК України. Суд може послатися на скорочений шестимісячний строк замість дворічного, у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи. У контексті широкомасштабної збройної агресії Російської Федерації проти України, строк у шість місяців, який визначений у ч. 2 ст. 46 ЦК України, потрібно обраховувати від дня закінчення активних бойових дій на місці (певній території України) ймовірної загибелі фізичної особи. Встановлення і відрахування саме такого шестимісячного строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою.

Зазначає, що конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309. Як вбачається, зі змісту цього наказу, код запису UA0082233, активні бойові дії на території смт Білогорівка Лисичанської міської територіальної громади Сєвєродонецького району Луганської області розпочались 24.02.2022 та, станом на поточний момент, не завершені. Отже, відлік шестимісячного строку, який встановлений ч. 2 ст. 46 ЦК України, у цьому випадку не розпочався, тому просить у задоволенні заяви відмовити, оскільки звернення заявниці з цією заявою є передчасним.

Представник заінтересованої особи - військової частини НОМЕР_1 у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином та завчасно. Жодних заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подавали.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги заяви слід задовольнити з таких підстав.

Судом об`єктивно встановлено, заявниця ОСОБА_9 є матір`ю, а заінтересована особа ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , актовий запис № 24 (а.с. 20).

Солдат запасу ОСОБА_4 наказом № 38 від 24.02.2022 (н.п. Михайлівка), призначений наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 24.02.2022 № 25-РС на посаду старшого стрільця 1 десантно-штурмового відділення 2 десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти, який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_6 , вважається таким, що посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків (а.с. 23).

Витягом з наказу № 44 від 02.03.2022 (н.п. м. Миколаїв) командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині), солдат ОСОБА_4 вважається таким, що прибув і приступив до виконання службових обов`язків в район безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі й стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (а.с. 24).

Витягом із журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 від 08.05.2022 підтверджено, що відповідно до бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_5 від 06.05.2022 №281дск/БР та бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 05.05.2022 №76, підрозділи військової частини НОМЕР_1 утримують рубежі в районах: Сіверськ, Серебрянка, Григорівка, Білогорівка із завданнями: знищити противника, що форсував р. Сіверський Донець та не допустити його закріплення на правому березі. 08.05.2022 мобільні вогневі групи 2 РТГр під час висування, з метою посилення підрозділів 128 огшбр, попали в засідку у районі переправи, зав`язався стрілецький бій з противником. Втрати безвісти зниклий солдат ОСОБА_4 (а.с. 26).

Наказом № 206 (н. п. - АДРЕСА_1 ) командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 23.05.2022, військова частина НОМЕР_1 залучена для забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі й стримування збройної агресії Російської Федерації на Сході України. 08.05.2022 підрозділами 2 десантно-штурмової роти цієї військової частини виконувалось бойове завдання за призначенням поблизу н.п. Білогорівка Сєвєродонцького району Луганської області, у результаті якого військовослужбовці, серед яких старший стрілець 1 десантно-штурмового відділення 2 десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 солдат військової служби за контрактом ОСОБА_4 визнаний зниклим безвісти під час проходження військової служби при забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі й стримування збройної агресії Російської Федерації під час воєнних дій на території України, оскільки відсутні відомості про місце перебування вказаних у цьому наказі військовослужбовців понад 15 днів. Окрім ОСОБА_4 , такими, що не повернулися після бою та зниклими безвісти вважаються ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 (а.с. 25). Цим наказом визначено, що начальник відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 має зарахувати цих військовослужбовців до безвісно зниклих з 23.05.2022 до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими або до дня прибуття їх до військової частини НОМЕР_1 чи одержання відомостей про місце їх перебування.

Встановлено, що сповіщенням № 44 від 23.05.2022 військова частина НОМЕР_1 повідомила ОСОБА_2 , батька, який є заінтересованою особою у справі, що його син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається зниклим безвісти (а.с. 27). Надалі, сповіщенням сім`ї (близьких родичів) про зниклого безвісти № 13 від 25.05.2022, ІНФОРМАЦІЯ_3 аналогічного змісту також повідомлено про його зникнення безвісти (а.с. 27).

Військова частина НОМЕР_1 відповіддю № 693/14531 від 13.07.2024 на запит начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 від 09.07.2024 № 8711/2 повідомила, що службове розслідування за фактом зникнення солдата ОСОБА_4 у військовій частині НОМЕР_1 не проводилося, тому що зникнення безвісти військовослужбовця є бойовою людською втратою. (а.с. 28).

Також установлено, що у провадженні слідчого відділу поліції № 3 Краматорського районного управління поліції ГУНП у Луганській області перебувають матеріали кримінального провадження, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зареєстроване це кримінальне провадження № 0000445 від 19.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України за фактом безвісного зникнення ОСОБА_4 (а.с. 29).

Адвокатка Панфілова Д.А. здійснила ряд запитів щодо стану перебігу досудового розслідування та щодо наявності будь-якої інформації про ОСОБА_4 у списках зниклих безвісти чи у перебуванні у полоні.

Так, відповіддю відділу поліції № 3 Краматорського РУП ГУНП в Луганській області її поінформовано, що у кримінальному провадженні № 0000445, проведені такі слідчі дії: допитано як потерпілу ОСОБА_11 , ОСОБА_1 ; відібрані зразки букального епітелію матері ОСОБА_1 , після чого було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу та направлено до бази «Центрального обліку генетичних ознак людини» щодо встановлення цих зразків; направлені запити до державного підприємства «Український національний центр розбудови Миру», Червоного Хреста, військової частини щодо отримання акту службового розслідування; надано доручення згідно зі ст. 40 КПК України щодо встановлення місцезнаходження зниклого безвісти. Досудове розслідування по цьому кримінальному провадженню триває (а.с. 30 - 33).

Крім того, на її запит до Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими повідомлено, що ОСОБА_4 включено до реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора, власником якого є державне підприємство «Український національний центр розбудови Миру», однак іншою інформацією щодо ОСОБА_4 координаційний штаб не володіє, до нього не надходили повідомлення від міжнародного комітету Червоного Хреста або зі сторони Російської Федерації про перебування ОСОБА_4 у полоні (а.с. 34-36).

Також повідомлено, що безпосередній доступ до інформації, яка стосується ОСОБА_4 , можуть отримати його родичі через особистий кабінет Координаційного штабу (а.с. 37). У зв`язку з цим, заявниця отримала Витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих за особливих обставин №1 від 08.08.2023. У Витязі вказано таку інформацію: орган, що сформував витяг - Міністерство внутрішніх справ на запит № Р-20499 від 28.07.2023 ОСОБА_1 ; зазначено персональні дані ОСОБА_4 ; вказані відомості про кримінальне провадження; також зазначено, що датою набуття статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, є 07.08.2023 (а.с. 38, 39-40).

Об`єднаним центром з координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України при Службі безпеки України в листі від 14.10.2024 за № 34/П-1035 повідомлено, що в Об`єднаному центрі наявна інформація про факт зникнення військовослужбовця ОСОБА_4 , однак під час взаємодії з органами, які уповноважені на розшук осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, міжнародними організаціями відомості про місцезнаходження ОСОБА_4 , стан його здоров`я, можливе перебування у полоні держави-агресора не отримувались (а.с. 41, 42).

Крім того, заявницею до матеріалів справи долучено: повідомлення про смерть № 5 від 24.05.2022 про те, що молодший сержант ОСОБА_5 , командир 3 десантно-штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , виконуючи бойове завдання (а.с. 43); лікарське свідоцтво про смерть №636/22 від 23.05.2022, згідно з яким смерть цього військовослужбовця настала ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Білогорівка Северодонецького району Луганської області, причина смерті ушкодження внаслідок бойових дій (а.с. 44); свідоцтво про смерть серії НОМЕР_6 , згідно з даними якого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 37. Місцем смерті вказано с. Білогорівка Севєродонецького району Луганської області (а.с. 45).

Також заявницею на підтвердження своїх доводів долучено свідоцтво про смерть серії НОМЕР_7 , яким підтверджено смерть ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . Місцем смерті також вказано с. Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області (а.с. 46).

Таким чином, суд звертає увагу, що аналіз цих доказів підтверджує, що особи, зокрема, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які згідно з дослідженим наказом № 206 від 23.05.2022 визнані безвісти відсутніми, померли ІНФОРМАЦІЯ_2 . Місцем їхньої смерті є місце, поблизу якого останні, у тому числі й ОСОБА_4 , виконували бойове завдання с. Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області.

Разом з тим, суд взяв до уваги ту обставину, що з моменту звернення адвокаткою Панфіловою Д.А. до відповідних органів з приводу ймовірного перебування ОСОБА_4 у полоні пройшов деякий час, ухвалою суду від 28.04.2025 про витребування доказів, зобов`язав надати компетентні органи інформацію щодо можливого перебування ОСОБА_4 у полоні станом на день винесення цієї ухвали.

При цьому, 30.04.2025 від державного підприємства «Український національний центр розбудови Миру» що виконує функції Національного інформаційного бюро відповідно до Женевських конвенцій про поводження з військовополоненими та про захист цивільного населення під час війни від 02.08.1949 року, надійшло повідомлення, що станом на дату звернення, інформація від держави-агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного Комітету Червоного Хреста про ОСОБА_4 не надходила. Забезпечення звільнення осіб, які перебувають у полоні, ведення відповідних перемовин та складання списків осіб, які перебувають у полоні та заявляються до обміну, віднесено до повноважень Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими. Також надано виписку з реєстру оборонців України, які перебувають в полоні держави-агресора, з якої вбачається, що підтвердження про перебування у полоні від держави агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного комітету Червоного Хреста військовослужбовця ОСОБА_4 відсутнє; інформація про стан здоров`я від держави агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного комітету Червоного Хреста відсутня; підтвердження про перебування у полоні держави-агресора з інших відкритих джерел відсутнє (а.с. 136 - 137).

Крім того, 05.05.2025 від Управління з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин надійшла інформація, що у розпорядженні Управління (Секретаріату Уповноваженого), зокрема в Єдиному реєстрі осіб зниклих безвісти за особливих обставин, номер витягу 9, дата формування 02.05.2025, наявні відомості щодо зникнення безвісти ОСОБА_4 на території бойових дій, проте не вказана жодна інформація про фактичне місцезнаходження, стан його здоров`я, можливе перебування в полоні чи загибель ОСОБА_4 (а.с. 156 - 159).

Таким чином, суд робить висновки, що за спливом понад трьох років із моменту зникнення військовослужбовця ОСОБА_4 , компетентними та правоохоронними органами не здобуто жодних відомостей про його ймовірне перебування у полоні.

Відповідно до змісту ст. 305 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно з ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про оголошення сина ОСОБА_4 померлим, який зник безвісти під час виконання бойового завдання, посилаючись на необхідність реалізації нею її прав та обов`язків, пов`язаних з його смертю, зокрема, отримання необхідної допомоги сім`ї загиблого.

Оголошення фізичної особи померлою - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.

Також встановлення такого факту є припущенням її смерті, що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.

За змістом ч. 2 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Представник заінтересованої особи - Міністерства оборони України у своїх поясненнях заперечував щодо застосування шестимісячного строку при вирішенні конкретно цієї заяви ОСОБА_1 . Однак суд з цього приводу зауважує, що відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України фізична особа зникла безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до ч. 2 ст. 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні.

Правова мета встановлення спеціальних строків полягає в тому, що визначені ч. 2 ст. 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів, загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих регіонах, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І, навіть, за наявності цих строків, очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою. Однак саме для розв`язання таких проблем і застосовуються юридичні фікції.

Визначення шести місяців, як мінімально потрібного строку, відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою.

Шість місяців, які визначені в реченні другому ч. 2 ст. 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.

За загальним правилом, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.12.2024 у справі № 755/11021/22, шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на звязок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом.

Також, у цій постанові Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28.02.2022 № 376.

Суд критично оцінює доводи представника Міністерства оборони України та враховує їх у контексті балансу між формальним застосуванням норми права та необхідністю захисту фундаментальних прав людини.

Суд визнає, що національне законодавство встановлює загальне правило, згідно з яким шестимісячний строк для оголошення особи померлою має відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на відповідній території. Суд також бере до уваги, що бойові дії відповідно до цього Переліку у смт. Білогорівка тривають з 24.02.2022.

Однак, формальне слідування цій нормі прирікало б родину на невизначеність до самого закінчення війни. Такий підхід суперечить зобов`язанням України за Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, згідно із законодавством України, є частиною національного законодавства, а її тлумачення в практиці ЄСПЛ є джерелом права.

У цій справі суд вбачає колізію між формальним правилом національного права та фундаментальними правами заявниці та її родини. ЄСПЛ у своїй практиці (зокрема, у справах щодо зниклих безвісти, як-от Varnava and Others v. Turkey від 18.09.2009) неодноразово наголошував, що тривала невизначеність щодо долі зниклого родича є формою душевних страждань, що може бути порушенням статті 3 Конвенції (Заборона катування), та є серйозним втручанням у сімейне життя, що захищається статтею 8 (Право на повагу до приватного і сімейного життя).

Держава має «позитивні зобов`язання» не лише розслідувати зникнення, а й створювати правові механізми, які дозволяють родичам вирішувати юридичні та практичні проблеми, що виникають через відсутність їхнього близького. Залишати сім`ю в «правовому вакуумі» на невизначений термін (потенційно, на багато років до завершення війни) є непропорційним втручанням у їхнє сімейне життя.

Тому суд застосовує тест на пропорційність, зважуючи два інтереси: інтерес держави, який полягає у запобіганні передчасному оголошенню особи померлою (функція «запобіжника»); інтерес родини, який полягає у припиненні стану невизначеності, можливості офіційно вшанувати пам`ять, отримати соціальний захист від держави та вирішити спадкові питання.

Щоб оцінити цей баланс, суд враховує фактичний контекст, який склався за час зникнення солдата ОСОБА_4 . З травня 2022 року по теперішній час між Україною та Російською Федерацією відбувся інтенсивний процес обмінів. Згідно з офіційними даними, станом на літо 2025 року проведено понад 60 обмінів військовополоненими. Паралельно відбувалися численні репатріації тіл загиблих, під час яких Україна повернула тіла понад десяти тисяч полеглих воїнів. За майже три роки, впродовж десятків цих обмінів, ані серед живих, ані серед загиблих цього військовослужбовця не знайдено. Це свідчить про те, що всі реальні та практичні можливості для встановлення його долі були вичерпані, що з найвищим ступенем ймовірності вказує на його загибель у бою 08.05.2022.

Що більше, відмова у задоволенні заяви прямо порушує фундаментальні права родини, гарантовані статтею 1 Першого протоколу до Конвенції (Захист права власності). Практика ЄСПЛ чітко встановлює, що поняття «майно» у сенсі цієї статті має автономне значення і не обмежується лише правом власності на матеріальні речі. Воно охоплює і соціальні виплати, якщо національне законодавство передбачає право на їх отримання. Так, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» гарантує родині загиблого право на отримання одноразової грошової допомоги, пенсії по втраті годувальника та інших пільг. Ці гарантії є «майном» у розумінні Конвенції.

Держава, встановлюючи формальну перепону (необхідність чекати завершення бойових дій), яка робить неможливим отримання свідоцтва про смерть, фактично на невизначений термін позбавляє родину можливості реалізувати своє майнове право. Це є прямим втручанням у право власності. Згідно з практикою ЄСПЛ, таке втручання має бути пропорційним та не покладати на особу «надмірний індивідуальний тягар». Вимога чекати роками, не маючи жодної надії на зміну ситуації, є саме таким надмірним тягарем.

Таким чином, держава не виконує свої «позитивні зобов`язання» щодо створення ефективного правового механізму, який би дозволив родині загиблого захисника отримати належний соціальний захист без невиправданих зволікань.

Зважуючи інтереси, суд доходить висновку, що після спливу трьох років, на тлі десятків обмінів, які не дали результату, та за наявності непрямих доказів загибелі, баланс інтересів однозначно зміщується на користь родини. Подальше очікування завдає їм безперервних душевних страждань (порушення статей 3 та 8 Конвенції) та блокує доступ до гарантованих державою соціальних пільг (порушення статті 1 Першого протоколу).

Тому суд вважає за необхідне віддати перевагу нормам Конвенції та практиці ЄСПЛ над формальними вимогами національного законодавства, яке в цьому конкретному випадку призводить до несправедливості та порушення фундаментальних прав людини.

Таким чином, суд доходить до висновку, що саме у зв`язку з відсутністю тіла військовослужбовця ОСОБА_4 та неможливістю складення закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою документа встановленої форми про смерть, відсутністю рішення суду про встановлення факту смерті (про оголошення його померлим), наказом № 206 від 23.05.2022 «Про визнання безвісно відсутніми військовослужбовців під час участі у воєнних діях» солдат ОСОБА_4 облікований як безвісно відсутній військовослужбовець.

Разом з тим, настання смерті (загибелі) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з високим ступенем ймовірності підтверджується дослідженими в сукупності доказами та тим, що обставини, за яких останній зник безвісти, дають обґрунтовані підстави припускати його загибель.

Оголошення померлим ОСОБА_4 сина ОСОБА_1 , має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідне їй для отримання відповідного документу - свідоцтва про смерть, яке згідно з чинним законодавством України потрібно для подальшого забезпечення соціального захисту ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та неповнолітніх дітей загиблого, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», отримання статусу члена сім`ї загиблого захисника, оформлення пенсії по втраті годувальника, отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, оформлення спадщини тощо.

Суд вважає, що факти, на які посилається заявниця ОСОБА_1 , знайшли своє підтвердження, у зв`язку з чим, задовольняє заяву та оголошує ОСОБА_4 померлим.

Керуючись ст. 12, 13, 76, 81, 242, 259, 264-265, 268, 293, 294, 308 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Оголосити померлим громадянина Україна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_8 , виданий Полонським РВ УМВС України в Хмельницькій області 12.04.2005, місце народження: с. Микулин Шепетівського (раніше - Полонського) району Хмельницької області.

Датою смерті (загибелі) громадянина України ОСОБА_4 вважати - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати, що смерть (загибель) громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , настала під час виконання ним обов`язків військової служби на території смт. Білогорівка Лисичанської міської територіальної громади Сєвєродонецького району Луганської області (місце смерті) та пов`язана із захистом Батьківщини, участю у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації проти України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня проголошення судового рішення.

Повне рішення складено 30.09.2025.

Заявниця - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_9 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ;

Заінтересовані особи:

ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_10 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП НОМЕР_11 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ;

Військова частина НОМЕР_1 - код ЄДРПОУ НОМЕР_12 , юридична адреса: АДРЕСА_4 ;

Полонський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - , юридична адреса: м. Полонне, вул. Л.України, 114 Шепетівського району Хмельницької області, поштовий індекс 30501;

Міністерство оборони України - , юридична адреса: м. Київ, Повітрофлотський проспект, 6 Київської області, поштовий індекс 03168.

Суддя Сергій ІЛЛЮК

Присяжні Оксана БОБРІВНИК

Тетяна КОНДРАТЮК