Справа № 559/2322/25
Провадження № 2/559/995/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року місто Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі головуючої судді Жуковської О.Ю., за участю секретаря судового засідання Окренець Д.В., розглянувши в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції сторін.

1.1 В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого згідно з рішенням суду від 30.09.2022 стягуються аліменти в розмірі 5000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На цей час у нього склалася важке матеріальне становище, тому не в змозі сплачувати аліменти у такому розмірі, бо: 1) рішення було ухвалено заочно й він не знав про нього, оскільки перебував за кордоном, в зв`язку з цим виникла заборгованість по аліментах, яку сплачує; 2) через воєнний стан виїжджав із місця проживання в Україні до своїх старих батьків у Республіку Ірак, тривалий час був там без роботи. Зараз повернувся в Україну, але не має будь-яких доходів, бо особі з іноземним громадянством важко знайти роботу. Він не є фізичною особою підприємцем, також не має свого житла, фактично проживає на кошти братів і сестер. Позивач ніколи не відмовлявся від виховання та утримання сина, але відповідачка перешкоджала та перешкоджає зустрічам батька з сином; не визнає матеріальну допомогу батька дитині (одяг, гаджети, грошові кошти, тощо); знецінює позивача, як батька, в очах дитини; не дозволяє дитині спілкуватись із ним по відеозв`язку. Тому, щоб не утворювалася заборгованість по сплаті аліментів, просить зменшити розмір аліментів до 2000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

1.2. Представниця відповідачки подала відзив на позовну заяву, згідно якого вважає позов необґрунтованим, безпідставним і просить відмовити в його задоволенні. У відзиві вказує, що підставами для зменшення розміру аліментів є зміна сімейного стану, погіршення матеріального становища або стану здоров`я платника аліментів, однак позивач не надав належних та допустимих доказів такого. ОСОБА_1 є працездатним, матеріально забезпеченим, коли приїжджає в Україну проживає в м. Києві, має автомобіль та можливість сплачувати призначений судом розмір аліментів 5000 грн. Це не є йому матеріально обтяжливим, про що свідчить його стиль життя та уподобання розкоші й подорожей країнами світу. Це не є голослівним, тому що про це свідчать його світлини, опубліковані власноруч у соціальних мережах, якими він демонструє себе в брендовому одязі, взутті та прикрасах, щоразу перебуваючи в різних країнах світу. Зокрема, протягом 2021-2025 років він неодноразово подорожував у: Туреччину, Бельгію (Брюселль), Францию (Париж), Німеччину, Іран, Україну, відвідує концерти, святкує Новий рік у інших країнах, тощо. Війна в Україні, про що зазначає позивач, його непрацездатність і відсутність доходів, жодним чином не є для нього перешкодою, щоб не мати можливості це робити та жити у своє задоволення непрацюючи. Лише щодо сплати аліментів і утримання сина у нього виникає важкий матеріальний стан. Аналізуючи викладене, вважає, що рівень та стиль життя позивача з часу призначення аліментів жодним чином не змінився.

Обов`язок щодо утримання дітей згідно закону покладено на обох батьків, а зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_5 без підтвердження погіршення матеріального стану батька суперечитиме інтересам дитини та не забезпечить його належного утримання.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 20.06.2025 відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду без повідомлення (виклику) сторін.

Представниця відповідачки згідно відзиву на позовну заяву від 14.07.2025 просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 39-64).

За вказаних обставин згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження № НОМЕР_1 (а.с.10).

Згідно рішення Дубенського міськрайонного суду від 30.09.2025 з позивача стягуються аліменти на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 5000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.07.2022 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.11-13).

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 22.12.2023 ОСОБА_1 відмовлено в позові про зменшення розміру аліментів (а.с.46-48).

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків за період із 2 кварталу 2022 року по 3 квартал 2024 року позивачу було нараховано лише 500 грн доходу (а.с.14).

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади №2023/002091233 від 09.03.2023 ОСОБА_1 з 26.09.2022 він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 26.09.2022 (а.с.15-16).

Протягом періоду з 14.07.2024 до 19.05.2025 він сплатив 58000 грн. (а.с. 17-25).

Суду представницею відповідачки у відзиві надано світлини позивача з відкритих соціальних мереж, що підтверджують подорожі відповідача у 2023-2024 до Турції, Німеччини, Бельгії, Франції, наприклад, Новий 2024 рік він зустрічав у Парижі (а.с. 49-62).

IV. Норми права, які застосував суд.

За ч.5 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень (Реєстру).

Згідно ст.7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. -

Згідно ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України).

Відповідно до ч.9 ст.7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2 ст.51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно з ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.

Згідно ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

У розумінні статті 81 ЦПК України та наведеної вище норми СК України презюмується необхідність саме ініціатору позову доводити обставини змін у його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейного стану, здоров`я або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення або досягнення домовленості між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Відповідно ст.3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою постановою ВРУ №789-XII від 27.02.1991, визначено, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей (ст. 3).

V. Мотивована оцінка і висновки суду.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що підстав для зменшення розміру аліментів згідно ст.192 СК України, а відповідно і для задоволення позову, -немає.

Так, позивачем зазначено, що підставою для звернення до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів стала зміна матеріального стану. Проте, суду не надано жодних доказів того, що матеріальний стан позивача змінився (погіршився). Як на момент прийняття рішення про стягнення аліментів, так і на цей час відповідач офіційно не працює, однак є працездатним. Підставою для зменшення розміру аліментів позивач зазначає введення воєнного стану та необхідність переїзду позивача на етнічну Батьківщину, що ніде не працює, немає доходів, житла та проживає за кошти родичів. Однак, дані обставини не можуть бути підставою для погіршення становища дитини, на користь якої сплачуються аліменти та не свідчать про погіршення матеріального становища платника аліментів, враховуючи його спосіб життя, висвітлений ним у відкритих соціальних мережах. Наявність заборгованості зі сплати аліментів також не може бути підставою для зменшення розміру стягуваних аліментів.

У цій ситуації суд керується принципом якнайкращого забезпечення інтересів дитини, тому в задоволенні позову відмовляє внаслідок безпідставності.

За таких обставин, керуючись ст. 4, 10, 18, 76, 95, 133, 133, 137, 141, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст.180, 182, 184, 192 СК України, ст.4, 5 ЗУ «Про судовий збір», суд,-

ВИРІШИВ:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання до Рівненського апеляційного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представниця позивача: адвокатка Павленко Ганна Миколаївна, вул. 74 Стрілецької дивізії, 2А, м. Ірпінь, Бучанського району Київської області, електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_3

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Представниця відповідачки: адвокатка Лопухович Алла Олександрівна, адреса: вул.Д.Галицького, 7, м.Дубно, Рівненської області, електронна пошта ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Суддя О.Ю. Жуковська