КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 760/31591/24

26 вересня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» - Чучи Софії Олегівни на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 29 травня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Тесленко І.О. у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 28 лютого2024року між ТОВ «Іннова Фінанс»і фізичною особою- ОСОБА_1 було укладено договір про надання грошових коштів у позику №. Як вбачається із змісту договору позики, разом із правилами надання споживчих кредитів, затвердженими 20.02.2024 року, які складають єдиний договір та визначають всі його істотні умови, з яким позичальник був попередньо ознайомлений. Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Зазначає, що відповідно до договору позики позикодавець зобов`язується надати позичальнику кредит на суму у розмірі: 5 000,00 грн. шляхом перерахунку на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки ( НОМЕР_1 ) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами Договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно п. 2.6.1., п.п. 4.1.-4.2. та п. 4.4. цього договору, його додатків. Основні умови договору щодо надання коштів у позику: п. 2.4. Тип кредиту- кредит; п. 2.7. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби.; п. 2.5. Строк кредиту (строк дії Договору) 360 днів; п. 3.2. Дати надання кредиту: 28.02.2024 року або наступний за ним календарний день; п. 2.6. Тип процентної ставки- фіксована; п. 2.6.1. Стандартна процентна ставка становить 2.2% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього Договору; п. 2.2. Товариство надає Позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.

Вказує на те, що після підпису Електронного повідомлення позичальником, зазначене повідомлення надійшло в ІКС Товариства відповідно з цього моменту Товариство повідомлене про те, що позичальник надав згоду (акцептував) на пропозицію (Оферту) Товариства щодо укладання договору. Моментом підписання цього Договору є використання його сторонами електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Підписанням договору зі сторони Товариства є формування на дання на ознайомлення позичальнику оферти, а також генерація та направлення позичальнику одноразового ідентифікатора. Підписанням договору зі сторони позичальника є направлення позичальником повідомлення, що містить одноразовий ідентифікатор отриманий від Товариства, через особистий кабінет.

Позичальник свої зобов`язання відповідно умов договору позики не виконав, в той час як позикодавець свої зобов`язання виконав в повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти у розмірі 5 000 гривень, що підтверджується квитанцією про перерахування коштів, копія якої додаються до цієї позовної заяви. В той же час відповідач всупереч умовам договору позики та норм статей 525, 526, 530, 536, 610, 612 Цивільного Кодексу України свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, суму позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив. Загальна заборгованість Відповідача перед позивачем за договором про надання грошових коштів у позику № від 28.02.2024 року складала 34 920 гривень 00 копійок:- 5 000 гривень 00 копійок- заборгованість за тілом кредиту;- 29 920 гривень 00 копійок- заборгованість за процентами (5000*2,2%*272), 5 000- тіло позики, 2,2 %- процентна ставка, 272- кількість днів прострочення.

Зазначає, що відповідач частково погасив заборгованість на загальну суму 3 410,00 грн.

З огляду на вище викладене просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборогованість у розмірі 31 510,00та судові витрати.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 29 травня 2025 року у задоволенні позову ТОВ ««ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

Дата складання повного тексту рішення не зазначена.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 29 травня 2025 року, було оприлюднене в реєстрі 03 червня 2025 року.

Не погоджуючись з рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 29 травня 2025 року, 09 червня 2025 року представник позивача ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» - Чуча С.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що судом першої інстанції, в порушення норм процесуального законодавства, не враховано наданий позивачем розрахунок заборгованості, наведений безпосередньо у тексті позовної заяви.

Вказує на те, що розрахунок заборгованості за договором про надання грошових коштів у № від 28.02.2024 здійснювався наступним чином: 5 000,00 грн. (сума виданих коштів)/100% * 2,2% (процентна (стандартна) ставка) * 272 (кількість днів прострочення виконання зобов`язання - з дати укладення договору та станом на день підготовки позовної заяви - тобто по 26.11.2024 документ сформований в системі «Електронний суд» 09.06.2025 3 включно) та дорівнює 29 920,00 грн. (110,00 грн. за один день користування позикою)

Разом з тим відповідачем у справі були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: проведено часткову сплату за договором про надання грошових коштів у позику № від 28.02.2024 на загальну суму 3 410 гривень 00 копійок, з якої даним зарахуванням погашено частину процентів.

Звертає увагу суду, що жодним нормативно-правовим актом не конкретизовано вимог щодо форми та характеру подання відповідного розрахунку до суду (у тексті позову або окремим документом), а відтак суд, при прийнятті рішення, не має ставити питання щодо неналежності розрахунку заборгованості лише за невідповідністю на його думку/думку відповідача форми вираження такого розрахунку, оскільки об`єктивних законодавчих підстав для цього не передбачено. Наведений позивачем розрахунок заборгованості підтверджений квитанцiєю до платіжної інструкції № 19781-1354-90624087 про видачу коштів за договором про надання грошових коштів у позику № від 28.02.2024 у розмірі 5 000,00 грн., що становить суму тіла кредиту, від якої відповідно до умов підписаного ОСОБА_1 . Договору проводилось подальше нарахування процентів за користування кредитними коштами, але якій суддею Солом`янського районного суду м. Києва не надано належну оцінку, незважаючи на її наявність у матеріалах справи, хоча вона виступає належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту (сумою основного боргу), яка повинна досліджуватись судом у сукупності з іншими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.02.2024 року між позивачем та відповідачем укладено Договір надання грошових коштів у позику №, сума кредиту 5 000,00грн., строк кредиту 360 днів, детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до договору (а.с. 18 - 28).

У п.3.1. договору вказано, що кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки: НОМЕР_1 .

Як вбачається з Додатку №1 до Договору № від 28.02.2024 року, реальна річна процентна ставка складає 47541,10% (а.с. 18 - 29).

Судом також досліджено Анкету клієнта (а.с. 12), Договір про надання послуг з приймання та переказу платежів №160523/1 від 16 травня 2013 року (а.с. 13 - 17), Паспорт споживчого кредиту (а.с. 32 - 34), Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» (а.с. 35 - 41).

Відповідно до квитанції до платіжної інструкції №19815-1354-90624087, дата операції 28.02.2024 року, отримано 5000,00грн., платник: ТОВ «Іннова Фінанс», на платіжну картку НОМЕР_1 (а.с. 31).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції посилався на те, що матеріали справи не містять у собі жодного розрахунку заборгованості, тож, суд позбавлений можливості з`ясувати яким чином розрахована сума, заявлена у позові, будь- які первинні документи, які підтверджують користування кредитом, здійснення погашення відповідних платежів відповідачем, суду не надані.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Так, відповідно до п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12цього Закону, є оригіналом такого документа.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.02.2024 року між позивачем та відповідачем укладено Договір надання грошових коштів у позику №, який підписаний останнім електронним підписом з одноразовим ідентифікатором «k7y75veya», тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами договору в електронній формі/

Отже договір про надання грошових коштів у позику укладено в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Факт ідентифікації відповідача підтверджується Анкетою клієнта, наявною в матеріалах справи. Матеріали справи не містять заперечень відповідача, щодо відомостей, вказаних в Анкеті Клієнта, зокрема: ПІБ, РНОКПП, паспортні дані, телефон, сума бажаного кредиту, електронна адреса позичальника, фінансовий номер телефону, номер банківського рахунку/банківської картки для перерахування коштів.

Відповідно до п. 2.2. договору про надання грошових коштів у позику на умовах, встановлених договором, товариство надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені договором

Сума кредиту складає 5 000 грн (п. 2.3. договору); тип кредиту- кредит (п.2.4.); строк кредиту (строк дії Договору) 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, осатаній платіж за періодом внесення 30 днів (п.2.5.); дата надання кредиту: 28 лютого 2024 року або наступний за ним календарний день (п.3.2.); стандартна процентна ставка становить 2.2% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього Договору (п.2.6.1.).

Додатком 1 до вищевказаного договору сторони узгодили графік погашення заборгованості.

У розділі 11 «Реквізити сторін» відповідачем зазначено електронний платіжний засіб № НОМЕР_1 . Ці ж реквізити платіжної картки зазначено у п. 3.1. договору та Анкеті клієнта.

Пунктом 3.1. договору про надання грошових коштів у позику передбачено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .

На підставі укладеного позивачем з ТОВ «ФК «Контрактовий дім» договору № 160523/1 від 16.05.2023 про надання послуг з приймання та переказу платежів, ТОВ «ФК «Контрактовий дім» здійснило 28.02.2024 о 18:24:53 від ТОВ «Іннова Фінанс» переказ коштів у сумі 5 000 грн на платіжну картку НОМЕР_1 .

Зазначені реквізити банківської карти співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними у анкеті клієнта та договорі про надання грошових коштів у позику № .

Ураховуючи викладені обставини колегія суддів вважає, що позивачем ТОВ «Іннова Фінанс» доведено факт укладення між сторонами договору надання грошових коштів у позику № в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором та отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 5 000 гривень за укладеним з позивачем договором.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що в матеріалах справи відсутня виписка з особового рахунку відповідача з огляду на таке.

В позовній заяві, поданої ТОВ «Іннова Фінанс» за допомогою підсистеми (модуля) ЄСІТС "Електронний суд" в додатках зазначеназокрема копія квитанції про перерахування коштів (позики) відповідачу згідно договору про надання грошових коштів у позику № .

Відповідно до частин першої четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів враховує, що в матеріалах справи відсутні заперечення відповідача з приводу заявлених позовних вимог.

У постанові від 06 травня 2020 року у справі № 372/223/17 Верховний Суд зазначив, що факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки тощо.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», згідно з якою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Квитанція наявна в матеріаліх справи про перерахунок коштів позивачем на користь відповідача відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який є доказом перерахування коштів.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 372/223/17, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 01 червня 2022 року у справі № 175/35/16-ц.

Оскільки матеріали справи не міститься доказів повернення відповідачем коштів ТОВ «Іннова Фінанс» отриманих у позику за вказаним договором у розмірі 5 000 грн, то колегія суддів вважає, що вимога ТОВ «Іннова Фінанс» про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5 000 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Звертаючись до суду із позовом позивач просив стягнути також заборгованість за процентами у розмірі 26 510,00 грн.

Згідно пункту 2.6.1. договору про надання грошових коштів у позику № стандартна процента ставка становить 2,2% в день та застосовується у межах строку кредиту вказаного у пункті 2.5. цього договору.

Отже сторони у договорі про надання грошових коштів у позику передбачили проценту ставку як плату за користування кредитом, у вигляді процентної ставки 2,2% в день на протязі 360 днів з дня укладення договору.

В позовній заяві позивачем наведено розрахунок процентів 5 000 грн х 2,2% х 272 днів - 3 410,00 грн (сплачена відповідачем сума) = 26 510,00 грн.

Зазначені обставини свідчать про те, що позивачем проценти нараховані в межах строку договору № , виходячи із процентної ставки встановленої договором.

Також апеляційний суд зазначає, що в позовній заяві позивачем приведений розрахунок заборгованості за процентами по договору про надання грошових коштів у позику № , якийвідповідачем не спростовано, власного контрозрахунку не надано.

Суд першої інстанції не повно дослідив обставини справи, не надав належної оцінки наявним у справі доказам, не врахував зазначені вище обставини та дійшов помилкового висновку про те, що позивачем не надано суду розрахунку процентів та неможливості встановити фактичні обставини справі щодо наявності чи відсутності заборгованості відповідача перед ТОВ «Іннова Фінанс» та дійсний розмір такої заборгованості.

Ураховуючи викладені обставини колегія суддів вважає, що позовні вимоги ТОВ «Іннова Фінанс» до відповідача про стягнення процентів у розмірі 26 510,00 грн підлягають задоволенню.

Перевіривши в межах доводів апеляційної скарги представника відповідача, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи спір, не дослідив та не надав належної правової оцінки зібраним у справі доказам, що має суттєве значення для правильного вирішення спору, не з`ясував належним чином фактичних обставин справи щодо стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом, тим самим не встановив дійсний обсяг відповідальності відповідача.

Неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права у справі, яка переглядається, призвело до неправильного вирішення справи, а це, відповідно до статті 376 ЦПК України, є підставою для скасування судового рішення, ухваленого у цій справі, та прийняття нового судового рішення по задоволення позовних вимог

Згідно з частиною 13 статті 141, підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог - частина 1 статті 141 ЦПК України.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог - частина 2 статті 141 ЦПК України.

При поданні позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

При поданні апеляційної скарги відповідачем було сплачено судовий збір у розмірі 3 633,60 грн.

З урахуванням того, що за результатами перегляду справи в суді апеляційної інстанції позову підлягає задоволенню, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6 056,00 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» - Чучи Софії Олегівнизадовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 29 травня 2025 рокускасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» () заборгованість у розмірі 31 510,00 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту - 5 000,00 грн., заборгованості за процентами у розмірі 26 510,00 грн

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» () судові витрати, що складаються із судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 422,40грн. та за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633,60 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді: