Справа №:755/9868/25
Провадження №: 2/755/8522/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Марфіної Н.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення аліментів на утримання дітей, які продовжують навчання, -

у с т а н о в и в :

28.05.2025 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про стягнення аліментів на утримання дітей, які продовжують навчання, у якому просить: стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, у розмірі 4000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23 років; стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка продовжує навчання, у розмірі 4000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною 23 років.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 05 серпня 2000 року між позивачем та відповідачкою був зареєстрований шлюб. 25 листопада 2022 року рішенням Дніпровського районного суду міста Києва у справі № 755/6924/22 шлюб між сторонами у справі розірваний. Від шлюбу позивач та відповідачка мають двох спільних дітей, які наразі є повнолітніми: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Починаючи з 2021 року діти проживають разом із позивачем, проте між сторонами не було досягнуто згоди щодо сплати аліментів. Відповідачка ухиляється від утримання повнолітніх дітей у добровільному порядку. Зазначене встановлено також під час розгляду цивільної справи №755/14477/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 26 січня 2024 року позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 4 000 грн. 00 коп., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 22 вересня 2023 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 у розмірі 4 000 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 22 вересня 2023 року і до закінчення нею навчання, тобто до 30 червня 2024 року, а у разі продовження навчання - не більше, ніж до досягнення дитиною 23 років. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Допущено до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Постановою Київського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 січня 2024 року змінено в частині розміру аліментів, викладено другий та третій абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції: Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 22 вересня 2023 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 22 вересня 2023 року і до закінчення нею навчання, тобто до 30 червня 2024 року. Таким чином, факт не надання відповідачем у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання спільних дітей підтверджується вищевказаними обставинами, які встановлені судами першої та апеляційної інстанцій. Після закінчення школи донька позивача та відповідача ОСОБА_4 в 2024 році вступила на 1-й курс на навчання до Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини для здобуття освітнього ступеня - «бакалавр», за освітньою програмою - «Середня освіта. Мистецтво. Образотворче мистецтво», за спеціальністю - «014.12 Середня освіта (Мистецтво. Образотворче мистецтво)», що підтверджується копією договору про навчання у закладі вищої освіти. Розділом 3 Договору передбачено, що загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 75 000,00 грн. В тому числі: 3.1.1. перший рік навчання: 25 000,00 гривень. 3.1.2. другий рік навчання: 25 000,00 гривень. 3.1.3. третій рік навчання: 25 000,00 гривень. 3.2. Здобувач та/або законний представник вносить плату щомісяця. Фінансування навчання здійснюється за кошти фізичних осіб. Той факт, що ОСОБА_4 дійсно є студентом та навчається на денній формі навчання Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини, підтверджується довідкою № 2643 від 28.03.2025, виданою Уманським державним педагогічним університетом імені Павла Тичини. Термін навчання ОСОБА_4 в університеті з 01.11.2024 по 30.06.2027. У зв`язку з навчанням у вищезазначеному університеті, ОСОБА_4 необхідне матеріальне забезпечення, що включає у себе як мінімум кошти на оплату проїзду, щоденне харчування, забезпечення ОСОБА_4 необхідною учбовою літературою та канцелярією, оскільки остання ніде не працює та не має будь-якого власного доходу. Разом із цим, відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги ОСОБА_4 . Отже, з ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 4 000,00 грн щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення нею двадцяти трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після закінчення школи син позивача та відповідача ОСОБА_3 вступив до навчального закладу FGU Trekanten, який знаходиться у місті Вайле, Королівство Данія. Зокрема ОСОБА_3 , номер студентського квитка: НОМЕР_4, є студентом FGU Trekanten. Він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 в зазначений період: Серпень 2024 - липень 2025, що підтверджується відповідною довідкою, складеною навчальним закладом на оригінальній мові та з перекладом на українську мову. Крім того, у зв`язку з навчанням у вищезазначеному навчальному закладі, ОСОБА_3 необхідне матеріальне забезпечення, що включає у себе: кошти на оренду житла (договір оренди житла додається), кошти на оплату комунальних послуг, на оплату проїзду, харчування, проведення інтернету (докази додаються), забезпечення ОСОБА_3 необхідною літературою, канцелярією, останній ніде не працює та не має будь-якого власного доходу. Фінансування навчання здійснюється за кошти фізичних осіб. Отже, оскільки відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги ОСОБА_3 , позивач змушений звертатися до суду з цим позовом, а тому наявні підстави для стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4 000,00 грн щомісячно, починаючи з дня подання позову і до закінчення ним навчання. Згідно зі статтями 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно Сімейного законодавства України обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей. За приписами статті 28 цієї Конвенції всі діти мають право на освіту. Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі. Аналогічне положення закріплене й у статті 3 Закону України «Про освіту», у якій

зазначено, що кожен має право на якісну та доступну освіту. Право на освіту включає право здобувати освіту впродовж усього життя, право на доступність освіти, право на безоплатну освіту у випадках і порядку, визначених Конституцією та законами України. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих. Верховний Суд у постанові від 13.04.2021 у справі №308/4214/18 виснував, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. При визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, суд має прагнути не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Як відомо позивачу, то у відповідача відсутні проблеми по стану здоров`я, у неї немає інших дітей, та відсутні особи, які перебувають на утриманні відповідача. Наразі їх двоє спільних дітей перебувають на повному матеріальному утриманні батька (позивача), що є несправедливим та незаконним. Отже, оскільки повнолітні діти позивача та відповідача продовжують навчання, у зв`язку з чим потребують матеріальної допомоги батьків, наявні правові підстави для задоволення позову та стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей у заявленому позивачем розмірі. Позивач уважає за необхідне просити суд призначити аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень щомісяця на кожну дитину. З огляду на те, що відповідач не бере участі у вихованні та утриманні спільних дітей, батько змушений звертатись до суду з цим позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, що продовжують навчання.

Ухвалою суду від 04.06.2025 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, а також залучено у часті у справі в якості третіх осіб повнолітніх дітей сторін.

23.08.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому сторона відповідача просить позов ОСОБА_1 задовольнити частково, стягнути з позивачки на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, аліменти у розмірі 2000,00 гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років, та повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка продовжує навчання, аліменти у розмірі 2000,00 гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення нею 23 років. В решті позовних вимог відмовити. Відповідачка зазначає, що позивач просить стягнути з неї аліменти на утримання повнолітніх дітей у розмірі 4000,00 грн. на кожну дитину. Вказані вимоги відповідачка визнає частково і готова сплачувати на користь позивача аліменти на утримання повнолітніх дітей у розмірі 2000,00 грн. на кожну дитину. Київським апеляційним судом 11 грудня 2024 року у справі 755/14477/23 уже раніше розглядалося питання стягнення з відповідачки аліментів на утримання дітей та було присуджено по 2000 гривень на кожного з дітей. Суд досконально дослідив матеріальне становище відповідачки, що є необхідним відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, та можливість надавати матеріальну допомогу дітям. Відповідачка зазначає, що з того часу її матеріальне становище тільки погіршилось з липня 2024 року вона втратила роботу і з того часу є безробітною, що підтверджується Даними з індивідуальних відомостей про застраховану особу (довідки форми ОК-5). З 05.08.2024 року відповідачка зареєстрована, як безробітна у Калуській філії Івано-Франківського ОЦЗ, що підтверджується довідкою від 10.06.2025. Зокрема з даної довідки видно, що відповідачка не отримувала допомогу по безробіттю з грудня 2024 року по червень 2025 року. Відповідачка вказує, що зараз в неї дуже скрутне матеріальне становище і вона не здатна сплачувати цілих 8000 гривень в місяць на дітей, оскільки за останні місяці відповідачка майже не отримувала доходу. На теперішній час прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 гривень на місяць і відповідачка погоджується сплачувати 2000 гривень, на кожну дитину, що є навіть більшим ніж половина від визначеного законодавством прожиткового мінімуму. У постанові Верховного Суду в справі № 635/1139/17 від 20 травня 2020 року зазначено, що при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. Відповідачка зазначає, що квартира, в якій проживає позивач також належить і їй на праві спільної часткової власності. З початком збройної агресії росії проти України та з веденням бойових дій відповідачка змушена була переїхати з м. Києва в м. Калуш, Івано-Франківської області (звідки вона родом) та стала на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою реєстрації АДРЕСА_2 . З огляду на вище наведені обставин, відповідачка не має можливості сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі 8000 тисяч так як це фізично не можливо. Більша сума, ніж 4000 грн. на обох дітей до сплати аліментів, тільки погіршить матеріальне становище відповідача. Ці обставини були відомі позивачу як раніше так і на момент звернення в суд із даною позовною заявою. Після розірвання шлюбу позивач повністю користується квартирою, та не дозволяє відповідачці проживати у ній. Позивач використовуючи безпорадність відповідачки створив такі перешкоди та умови, за яких відповідачка не має можливості користуватися своїм майном, та не може бачитися зі своїми дітьми. В зв`язку з відсутністю у відповідачки в м. Києві роботи та іншого придатного для проживання житла, вона змушена була повернутись назад в м. Калуш де і надалі проживає. Враховуючи що відповідачка є співвласником квартири, позивач за допомогою суду вирішив покласти на неї не посильні зобов`язання зі сплати аліментів, наперед знаючи що вона не має змоги сплачувати аліменти в сукупному розмірі 8000 грн. Виконання оскаржуваного рішення неодмінно призведе до створення у відповідачки заборгованості зі сплати аліментів, оскільки розмір стягуваних аліментів є для неї непосильним, та з часом надасть позивачу можливості в такий спосіб відібрати у відповідачки часку її майна в своїх цілях. Метою законодавчого закріплення права одного з батьків, з ким проживає дитина на отримання аліментів у твердій грошовій сумі є перш за все захист інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідачка вказує, що не відмовляється виконувати свій батьківський обов`язок і частково визнає вимоги позивача, а саме погоджується сплачувати на користь позивача аліменти на утримання повнолітніх сина та доньки у розмірі 2000,00 грн. на кожну дитину.

За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Як убачається з матеріалів справи, 05.08.2008 року сторони у справі зареєстрували шлюб (а.с. 40).

Позивач та відповідачка є батьками повнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 41-42).

Після досягнення повноліття діти сторін продовжують навчання, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 13-33, 43) та не заперечувалось відповідачкою, а також відповідачкою не заперечувалось, що діти проживають з батьком.

Визнаючи частково позовні вимоги, відповідачка додала до свого відзиву на позовну заяву дані Пенсійного фонду України із яких вбачається, що з липня 2024 року відповідачці доходи не нараховувались, а також додала довідку про те, що з 05.08.2024 року відповідачка зареєстрована як безробітна у Калуській філії Івано-Франківського ОЦЗ (а.с. 55-59).

Відповідно до положень ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Аналіз наведеної норми закону вказує на те, що обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання настає за наступних умов:

- дитина досягла повноліття, але їй ще не виповнилось 23 років;

- дитина навчається і саме у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги;

- платник аліментів має можливість надавати матеріальну допомогу;

- право позивача на звернення до суду з відповідним позовом обумовлене проживанням разом із ним дитини, яка продовжує навчання або за зверненням самої повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до положень ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

За змістом положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

За змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Ураховуючи, що діти сторін після досягнення ними повноліття продовжують навчання, ця обставина вказує на наявність об`єктивних причин, що позбавляють повнолітніх дітей можливості працювати та утримувати себе самостійно.

За таких умов повнолітні діти дійсно потребують матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання, тому вимоги позивача про стягнення аліментів в даному випадку є законними та обґрунтованими.

Положеннями ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.ст. 78-80 ЦПК України).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Отже, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання дитина не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 29 січня 2018 року по справі №622/373/16-ц, касаційним судом роз`яснено, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199-201 СК України).

Відповідно до правових висновків, Верховного Суду у постанові від 28 лютого 2019 року у справі № 466/532/16-ц, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що постановою Київського апеляційного суду від 11.12.2024 року у справі №755/14477/23, рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 січня 2024 року - змінене в частині розміру аліментів, викладений другий та третій абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції: Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 22 вересня 2023 року до досягнення дитиною повноліття; Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. щомісячно, починаючи з 22 вересня 2023 року і до закінчення нею навчання, тобто до 30 червня 2024 року.

У даній справі суд апеляційної зазначив наступне: Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач спроможна сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 4000 грн. щомісячно, а також у матері наявна можливість надавати допомогу на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання, в розмірі 4000 грн. щомісячно; Проте погодитись з висновком суду першої інстанції неможливо, оскільки судом не було з`ясовано належним чином матеріальне становище платника аліментів, що є необхідним відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України , та можливість матері надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, що продовжує навчання, відповідно до вимог ст. 199 СК України; Як вбачається з тимчасового посвідчення № НОМЕР_1 від 11 березня 2022 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що тимчасово проживає на території, відповідач ОСОБА_2 перебуває на обліку в Калуській територіальній громаді та має фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , залишаючись при цьому зареєстрованою за адресою АДРЕСА_3 ; Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 19.10.2019 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вказана квартира АДРЕСА_4 належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частці кожному; Згідно з довідкою, виданою директором ТОВ «Віола Трейдинг Груп» від 05.02.2024 року № ВТ00-000002, ОСОБА_2 працює у вказаному товаристві на посаді бухгалтера, її дохід за період з січня 2023 року по січень 2024 року склав 100 388 грн. 87 коп., сума до виплати - 81 544 грн. 28 коп.; Таким чином, середньомісячний заробіток відповідача становить 7722 грн. 22 коп.; З огляду на викладене вбачається, що відповідач не спроможна сплачувати на утримання неповнолітнього сина - 4000 грн., на утримання дочки, що продовжує навчання, - 4000 грн., оскільки загальна сума стягнення перевищує середньомісячний розмір доходу відповідача; Аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, зважаючи на те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 182 СК України, виходячи із матеріального становища відповідача та заявлених позивачем вимог про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, апеляційний суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 22 вересня 2023 року до досягнення повноліття сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; Ухвалюючи рішення про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки сторін ОСОБА_4 , яка досягла 18 років та продовжує навчання у вищому навчальному закладі освіти, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що оскільки ОСОБА_4 навчається на денній (очній) формі навчання, то позбавлена можливості офіційно працювати та отримувати доходи і утримувати себе самостійно, а отже донька об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання; Разом з тим, визначаючи розмір щомісячного утримання в сумі 4000 грн., судом першої інстанції не було належним чином перевірено можливість матері надавати матеріальну допомогу у зазначеному розмірі; У постанові Верховного Суду в справі № 635/1139/17 від 20 травня 2020 року зазначено, що при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання; З наявного в матеріалах справи договору про надання освітніх послуг, укладеного між Київською державною академією декоративно-прикладного мистецтва і дизайну ім. М. Бойчука та ОСОБА_2 вбачається, що вартість навчання за рік становить 20 000 грн., тобто 1667 грн. на місяць; З огляду на те, що щомісячна плата за навчання становить суму 1667 грн. та що крім оплати вартості навчання, донька сторін, яка навчається на денній формі навчання несе і інші витрати, пов`язанні із навчанням та проживанням, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим, враховуючи розмір доходів відповідача, визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 22 вересня 2023 року на період навчання; При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, колегія суддів приймає до уваги обставини, зазначені у статті 182 СК України та, виходячи з засад розумності, виваженості, справедливості, задовольняючи правомірні очікування позивача на отримання аліментів, та враховуючи те, що відповідач не заперечувала проти стягнення з неї аліментів у розмірі 1600 грн., вважає за необхідне розмір аліментів, визначений до стягнення судом першої інстанції, змінити, шляхом його зменшення до суми в розмірі 2000 грн. щомісячно, оскільки саме зазначений розмір аліментів є тією грошовою сумою, яку відповідач спроможна надати на утримання дочки з урахуванням її матеріального становища та стану здоров`я; Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткову обґрунтованість доводів апеляційної скарги та про необхідність змінити оскаржуване рішення суду, визначивши розмір аліментів, що підлягають стягненню зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в сумі 2000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, та на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4 в сумі 2000 грн. щомісячно до закінчення навчання, а саме - до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Визначаючи розмір аліментів у цій справі суд виходить із того, що повнолітні діти, які продовжують навчання, дійсно потребують матеріальної допомоги від своїх батьків, адже не можуть самостійно себе забезпечувати через необхідність щоденного навчання, підготовки до семінарів, лекцій, виконання завдань навчання тощо, також потребують коштів на повсякденні потреби.

Разом з цим, убачається, що з часу стягнення з відповідачки аліментів за попереднім рішення суду, її матеріальний стан лише погіршився, натомість можливість надавати матеріальну допомогу повнолітнім дітям є однією з головних умов стягнення аліментів на утримання повнолітніх доньки/сина.

За таких умов, приймаючи до уваги обставини, зазначені у статті 182 СК України та, виходячи з засад розумності, виваженості, справедливості, задовольняючи правомірні очікування позивача на отримання аліментів, та враховуючи те, що відповідач не заперечувала проти стягнення з неї аліментів у розмірі 2000 грн. на кожну дитину, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у сумі 2000,00 грн. на кожну дитину, яка продовжує навчання.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача аліментів у сумі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки законодавчо визначений мінімальний розмір аліментів передбачений лише щодо утримання неповнолітніх дітей і не розповсюджується на сплату аліментів стосовно повнолітніх дітей, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів має відбуватись з часу пред`явлення позову, тобто з 28.05.2025 року.

Стягуючи аліменти на утримання доньки сторін, яка продовжує навчання, суд ураховує, що апеляційним судом було чітку визначено дату до якої має відбуватись стягнення - 30 червня 2024 року. Натомість і після цієї дати дівчина продовжує навчання, а виконання попереднього рішення не є можливим через зазначення конкретної дати до якої стягуються аліменти за попереднім рішенням суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 181, 182, 191, 192, 199, 200, 201 СК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 178, 247, 263-265, 275, 279, 354, 355, 430 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення аліментів на утримання дітей, які продовжують навчання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 28.05.2025 року і до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 23 (двадцяти трьох) річного віку.

Право на утримання (стягнення аліментів) припиняється у разі припинення навчання.

Рішення в частині стягнення суми платежу в межах одного місяця на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 28.05.2025 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23 (двадцяти трьох) річного віку.

Право на утримання (стягнення аліментів) припиняється у разі припинення навчання.

Рішення в частині стягнення суми платежу в межах одного місяця на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає негайному виконанню.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 29.09.2025 року.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ; зареєстрована: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 );

Третя особа - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 );

Третя особа - ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ).

Суддя -