ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/559/25 Справа № 204/6918/24 Суддя у 1-й інстанції - Токар Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Красвітної Т.П.,

при секретарі - Гречишниковій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро

заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 10 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Волноваської міської військово-цивільної адміністрації Волноваського району Донецької області про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 серпня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 10 березня 2025 року залишено без змін.

ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського апеляційного суду з заявою, в якій просить ухвалити додаткового рішення у справі, посилаючись на те, що частина доводів апеляційної скарги, які були предметом дослідження судом апеляційної інстанції, не знайшли свого відображення у висновках суду.

Заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення не підлягає задоволенню з таких підстав.

Порядок та підстави ухвалення додаткового рішення визначені статтею 270 ЦПК України.

Згідно статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (частина 2 статті 270 ЦПК України).

Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Тлумачення частин 1, 2 статті 270 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що головне значення додаткового рішення полягає у забезпеченні повного та всебічного розгляду справи шляхом процесуального виправлення недоліків, допущених судом внаслідок неналежного виконання вимог частини 1 статті 264 цього Кодексу.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 20 грудня 2019 року у справі №240/6150/18, додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал).

Додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ЦПК України і воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі №760/34441/19-ц.

Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі №1540/4122/18 (адміністративне провадження №К/9901/36261/19) зазначив, що процесуальний інститут додаткового рішення дозволяє виправляти помилки суду, спричинені недотриманням обов`язку, зокрема, про необхідність надання судом відповідей на всі заявлені позивачем вимоги.

Отже, додатковим судовим рішенням вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази та розгляд справи належним чином відображений в описовій та мотивувальній частинах рішення.

З аналізу наведених норм вбачається, що ухвалення додаткового рішення можливе судом за умови не ухвалення рішення стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 10 березня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Волноваської міської військово-цивільної адміністрації Волноваського району Донецької област про визнання права власності було відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 серпня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 10 березня 2025 року залишено без змін.

Під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, колегією суддів надано відповідні відповіді на доводи апеляційної скарги.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 05 липня 2023 року у справі №911/3312/21 (провадження №12-43гс22) виснувала, що термін «ухвалення» додаткового судового рішення, а не термін «розгляд» законодавцем застосовано з метою, щоб підкреслити необхідність буквального тлумачення такого поняття відповідно до статті 259 ЦПК України (статті 233 ГПК України). Таке тлумачення є релевантним для з`ясування змісту положення другого речення частини 3 статті 270 ЦПК України (частини 3 статті 244 ГПК України), коли йдеться про усунення неповноти судового рішення, тобто відсутності у резолютивній частині рішення висновків щодо результатів розгляду справи. При цьому презюмується, що позовні вимоги та заперечення, докази, подані на їх обґрунтування, судом розглянуті згідно з вимогами статей 209 - 246 ЦПК України (статей 201 - 221 ГПК України), а розгляд справи належним чином відображений в описовій та мотивувальній частинах рішення. У протилежному випадку неповнота судового рішення може бути усунута шляхом його перегляду в апеляційному (касаційному) порядку, а не через ухвалення додаткового рішення.

ОСОБА_1 вважає, щочастина доводів апеляційної скарги, не знайшли свого відображення у висновках суду і полягали в тому, що справа розглянута за відсутності позивача, який не був належним чином повідомлений про розгляд справи по суті.

Аналіз поданої в порядку статті 270 ЦПК України заяви про ухвалення додаткового рішення свідчить про те, що ОСОБА_1 фактично порушує питання про зміну судового рішення і доповнення його новими даними, що є недопустимим.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, пункту 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 259, 260, 270ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 10 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Волноваської міської військово-цивільної адміністрації Волноваського району Донецької області про визнання права власності - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частини ухвали проголошена 24 вересня 2025 року.

Повний текст судового рішення складено 29 вересня 2025 року.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

Т.П. Красвітна