Справа № 946/2259/25
Провадження № 2/946/2513/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Бортейчука Ю.Ю.

за участю секретаря судового засідання Іванової Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРНИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 8100528 від 19.07.2024 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19.07.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №8100528. Згідно умов даного договору ОСОБА_1 було надано кредит в розмірі 14 500,00 грн. Відповідачка зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки згідно графіку погашення кредиту, однак свої зобов`язання належним чином не виконала. 27.01.2025 року було укладено договір №27.01/25-Ф, відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 8100528. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за договором № 8100528 від 19.07.2024 року у розмірі 42 847,50 грн., судові витрати в розмірі 2422,40 грн та 13 000,00 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 06.05.2025 року було відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд цивільної справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Відповідачці надіслано копію позовної заяви з доданими документами, та роз`яснено про необхідність подання в п`ятнадцятиденний строк письмового відзиву разом з наявними у нього доказами.

Вказана ухвала судді була направлена на адресу відповідачці.

09.05.2025 року відповідачка була ознайомлена з матеріалами справи.

16.05.2025 року від відповідачки ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якій зазначено, що позовні вимоги ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» не визнає, вважає їх надуманими, неправдивими, не підтвердженими належними та допустимими доказами та такими, що не відповідають чинному законодавству і фактичним обставинам з наступних причин. Вона ніколи, в тому числі і в липні 2024 року, не укладала кредитний договір з будь-якою особою, як юридичною, так і фізичною, як в простій усній чи письмовій, нотаріальній або електронній формі, і не зверталася з жодною заявою до будь-яких осіб про надання кредиту. Вона також не підписувала як безпосередньо, так і шляхом накладення електронного цифрового підпису за допомогою кваліфікованого сертифікату чи одноразового ідентифікатора жодного документу, який би свідчив про будь-яке спілкування між нею і первісним кредитором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» або позивачем. Додані до позовної заяви документи не свідчать про протилежне і не підтверджують заявлені позивачем вимоги.

Нібито укладений нею і первісним кредитором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» договір споживчого кредиту, на якому ґрунтуються позовні вимоги, містить цілий ряд порушень чинного законодавства, яке регулює подібні правовідносини. Порядок укладання договорів в електронній формі регулюється ЦК України, Законами України «Про споживче кредитування» та «Про електронну комерцію». Так, за ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, зміни до нього укладаються у письмовій формі в паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів сторін у порядку, визначеному законодавством. Кожна сторона договору отримує о одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, який належить споживачу (отримувачу кредиту), має бути переданий йому невідкладно після підписання сторонами. Примірник начебто укладеного нею договору їй не направлявся, докази протилежного у справі відсутні. Жодного із вказаних документів, заяв, дій тощо позивачка не підписувала, не подавала, не робила. Особистого кабінету / Мобільного застосунку «Credit Plus» у неї немає і ніколи не було. Отже, отримати одноразовий ідентифікатор С3999 через цей мобільний застосунок вона не могла, доказів того, що вона його отримувала, позивач не надав.

Крім того, звертає увагу суду на наступне. В договорі, викладеному українською мовою, її паспортні дані вказані російською, а з чотирьох начебто її телефонних номерів три їй не належать і ніколи не належали ; ; ).

У справі відсутні докази ідентифікації особи, яка отримує кредитні кошти як ОСОБА_1 , докази належності їй банківського рахунку, на який були перераховані кошти, що позбавляє можливості підтвердити не тільки факт перерахування коштів на відповідний рахунок, зазначений в договорі про надання кредиту, а також встановити кінцевого отримувача коштів за укладеним договором.

Також у матеріалах справи відсутні докази обміну електронними повідомленнями щодо її згоди на відкриття кредиту. Номер рахунку, на який перераховувались кошти, їй не належить і ніколи нею не відкривався. Матеріали справи не містять доказів належності банківського рахунка, на який були перераховані кошти, безпосередньо їй -як відповідачу, що унеможливлює для неї підтвердити факт перерахування коштів на відповідний рахунок. ЇЇ гривневі рахунки відкриті в АТ «Приватбанк», але з 19.07.2024 року ніяких зарахувань від ТОВ «Авентус Україна» не надходило, що підтверджується оригіналами виписок з її рахунків.

Кожен з перерахованих вище фактів, які б свідчили про укладення або хоча б про намір укладення нею кредитного договору, позивачем документально не підтверджено, будь-які письмові докази отримання відповідачкою кредиту на нібито вказану їй платіжну банківську картку в АТ «Перший Український Міжнародний банк (ПУМБ) у справі відсутні. Хто ж насправді був отримувачем кредитних коштів на картку ПУМБ, позивачем не вказується.

Додані до позовної заяви роздруковані копії розрахунків заборгованості за договором не є належними доказами надання відповідачеві кредитних коштів, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом позивача чи первісного кредитора та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Не може бути таким доказом і лист ТОВ «ПЕИТЕК» від 29.01.2025 року №20250129-2.1, оскільки він теж не відповідає вимогам до первинного банківського документу, а є лише нічим не підтвердженим листом повідомленням.

Позивачем також не підтверджено факт невиконання умов кредитного договору Позичальником. Відповідно до ст. 612 ЦКУ боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріали справи не містять жодних належних письмових доказів на підтвердження факту надання первісним кредитором їй та користування нею кредитними коштами. Позивачем додано до позовної заяви лише розрахунок заборгованості та довідку сервісу онлайн платежів «Paytech Financial», які не є первинними документами бухгалтерського обліку, передбаченими Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Доданий розрахунок є одностороннім арифметичним розрахунком заявлених до стягнення сум і повністю залежить від волевиявлення і дій позивача, а тому не може бути належним і допустимим доказом у судовій справі згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17 та постановою Верховного суду У країни від 11.03.2015 року у справі №6-16це 15.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення та можуть складатися у паперовій формі та/або у вигляді електронних записів (у формі, яка доступна для читання та виключає можливість внесення будь-яких змін). У разі складання їх у вигляді електронних записів за потреби повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії. Первинні документи як у паперовій формі, так і у вигляді електронних записів (непаперовій формі) повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання документа; назву підприємства (банку), від імені якого складений документ; місце складання документа; назву отримувача коштів; зміст - суму операції (цифрами та прописом). Сума операції може бути відображена цифрами за відсутності на документі суми прописом, якщо цей документ формується за допомогою програмного забезпечення в автоматизованому режимі або якщо це передбачено нормативно-правовими актами Національного банку України; номери рахунків; назву банку (отримувача та платника коштів); посади та підписи осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення (підтвердження підпису на документі в електронному вигляді здійснюється за допомогою електронного коду працівника або електронного підпису). Первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку. Вказані норми також відображені в ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Також зазначила, що лише вказаними документами може підтверджуватися обставина надання грошових коштів у безготівковій формі. Вказані документи не були надані суду для обґрунтування законності позовних вимог; позивачем не тільки не підтверджено факт невиконання кредитного зобов`язання, але й факт виконання зобов`язань ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА».

Крім того, позивачем заявлено про відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 13 000 грн., яку вона вважає невиправдано завищеною і з врахуванням наданих мною вище пояснень безпідставною. Складання цієї позовної заяви не потребувало аналізу великої кількості документів, у справах даної категорії наявна усталена судова практика, в тому числі і безпосередньо в адвокатському об`єднанні «ЛІГАЛ АССІСТАНС», яке готувало позов. Адвокат не вивчав додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, аналогічна судова практика у об`єднання за участю цього ж позивача з тих самих підстав існує по всій Україні (напр. справи №522/10671/24, №337/2664/24, №176/1796/24 та ін.). Справа розглядатиметься у спрощеному провадженні, тому за будь- яких умов заявлені до відшкодування витрати є необґрунтованим і не співмірними.

З врахуванням викладеного вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» ґрунтуються на недостовірних, неперевірених, неправдивих даних, які порушують її особисті права і вводять суд в оману.

27.06.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що згідно ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06 травня 2025 року, встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив.

Відзив на позовну заяву датований 14.05.2025 року, однак позивач не отримав копії відзиву на позовну заяву від відповідача, в Електронному кабінеті ЄСІТС відзив з додатками також відсутній. Лише після ознайомлення з матеріалами справи, позивач отримав можливість ознайомитися з доводами відповідача та підготувати дану відповідь на відзив.

Детально ознайомившись з відзивом на позовну заяву, вважають його необґрунтованим, таким, який не спростовує підстави, які зазначені в позовній заяві, та таким, який не підлягає взяттю до увагу, з огляду на наступне.

Що до укладення договору. Відповідачка вказує, що кредитний договір не укладала, одноразовий ідентифікатор не отримувала.

19.07.2024 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 (далі - позичальник та/або відповідач) укладено Договір № 8100528, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 9.2 Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами Сторін та діє протягом строку, вказаного в п.1.4.Договору(включно), а у випадку, якщо після закінчення вказаного строку, за Договором будуть наявні невиконані грошові зобов`язання, Договір продовжує діяти до повного виконання Споживачем зобов`язань за ним.

Відповідно до п. 9.6 Договору - Порядок укладення Договору та створення електронних підписів Сторін. Цей Договір укладається шляхом направлення його тексту, підписаного зі Сторони Товариства електронним підписом. Споживачу в Особистий кабінет/Мобільний застосунок «CreditPlus» для ознайомлення та підписання. Підпис Товариства створюється на Договорі шляхом накладення аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами електронного копіювання, за зразком попередньо узгодженим Сторонами в укладеному між Сторонами Договорі про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Споживача, що створений шляхом використання Споживачем одноразового ідентифікатора, який формується автоматично на стороні Товариства для кожного разу використання та направляється Споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім Товариству в ІКС Товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення Споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору створює підпис Споживача на Договорі та вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору. На укладений між Сторонами Договір накладається кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника Товариства із кваліфікованою електронною позначкою часу, далі по тексту Договору - оригінальний примірник Договору. У випадках дозволених законодавством, на укладений між Сторонами Договір може бути накладено електронний підпис уповноваженого працівника Товариства, що базується на сертифікаті відкритого ключа, виданого кваліфікованими надавачами електронних довірчих послуг без відомостей про те, що особистий ключ зберігається в засобі кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

Відповідно до п. 9.10. Договору - Сторони домовились, що оригінальний примірник цього Договору вважається отриманим Споживачем, якщо Товариство його направило на електронну адресу вказану Споживачем в Особистому кабінеті/ Мобільному застосунку «CreditPlus»,/Договорі та/або безпосередньо в Особистий кабінет/Мобільний застосунок «CreditPlus». У випадку відправлення Договору в Особистий кабінет/Мобільний застосунок «CreditPlus», Споживач приймає та підтверджує. що дані Особистого кабінету/Мобільного застосунку «CreditPlus» с його контактними даними, які буди ним зазначені під час укладення Договору та які дають можливість Споживачу переглядати укладений Договір, завантажити його на свій персональний комп`ютер або інший пристрій, створити копію на паперовому носії і таким чином отримати у формі, що унеможливлює зміну його змісту. В цьому випадку датою відправлення Договору вважається дата, з якої Споживачу в Особистому кабінеті/ Мобільному застосунку «CreditPlus» стає доступним текст укладеного Договору. Оригінальний примірник договору, а також додатки до нього надсилаються Споживачу одразу після його укладення (підписання Сторонами) та накладення електронного підпису уповноваженого працівника Товариства із кваліфікованою електронною позначкою часу (з урахуванням виду підпису визначеного в п.9.6 Договору), але до початку надання кредиту. Повторне направлення Договору Споживачу здійснюється на запит Споживача, що може бути направлений Споживачем Товариству в письмовій формі на поштову адресу, в письмовій (електронній) формі на електронну адресу або шляхом подання Споживачем заявки засобами телефонного зв`язку до Контакт-центру.

Із врахуванням вищезазначеного, відповідач до введення одноразового ідентифікатора детально ознайомлений із умовами договору та прийняв відповідну пропозицію, що підтверджується вищезазначеною процедурою та умовами Договору. На підтвердження вищезазначеного до позовної заяви долучено сам договір із зазначенням одноразового ідентифікатора, графік платежів, паспорт споживчого кредиту, анкету-заяву, довідку про ідентифікацію.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина 1 статті 205 ЦК України).

Крім того, Відповідач не заперечує, що відомості, вказані в Заявці-Анкеті є коректними, зокрема: ПІБ, РНОКПП, паспортні дані, телефон, тощо. Щодо зазначення паспортних даних позивача російською мовою, зазначаємо, що позичальник на власний розсуд обирає мову, якою користується під час укладення договору.

Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання Договорів шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому було перераховано грошові кошти. При цьому, перерахування коштів здійснювалось на картковий рахунок Відповідача, зазначений ним у заявці на отримання кредиту та кредитному договорі.

Враховуючи вищенаведене, правове регулювання та наявні в матеріалах справи докази вбачається, що між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Відповідачем укладено електронний кредитний договір, адже без отримання відповідачем листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Оскільки згідно з положеннями ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину, ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована.

З кредитного договору вбачається, що у відповідності до вимог частини першої статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

Оскільки даний договір укладено на сайті позикодавця та відповідач підписав його одноразовим ідентифікатором, отриманим у SMS- повідомленні, тому без отримання SMS-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства договір між відповідачем та товариством не був би укладений.

Додатково наголошують суду, що договір було підписано сторонами, екземпляр договору з додатками надано Відповідачу. Підстав для сумніву у змісті договорів Відповідачем не наведено. Відповідач не обґрунтував свої сумніви у дійсності даного договору. Клопотання про витребування даних договорів з обґрунтуванням підстав такого витребування Відповідачем не заявлено. Отже, долучені копії договору є належними та достатніми доказами.

Щодо видачі коштів.

Відповідач заперечує отримання кредитних коштів та належності їй банківського рахунку, на який було ці кошти перераховано. До відзиву на позовну заяву долучає виписки по картковим рахункам в АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_1 та НОМЕР_2 та зазначає, що на дані рахунки кредитні кошти їй не надходили.

Дані доводи не заслуговують на увагу, адже мають на меті вести суд в оману, адже кошти за кредитним договору були перераховані на рахунок відповідача НОМЕР_3 у АТ «ПУМБ», а не у АТ КБ «ПриватБанк».

Так, на виконання умов укладених договорів позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника.

Враховуючи, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» не є банком або відповідною фінансовою установою, яка має право здійснювати грошові перекази, відповідна операція була здійснена ТОВ «Пейтек» на підставі укладеного між сторонами договору. Даний договір є частиною господарської діяльності товариства.

Дана обставина підтверджується листом ТОВ «Пейтек», відповідно до якого 19.07.2024 20:39:06 було успішно перераховано грошові кошти у розмірі 14 500 грн. на картку № НОМЕР_3 , порядковий номер 2340.

Перерахування коштів здійснювалось на рахунок, зазначений Позичальником у п. 2.1 Кредитного договору.

Виходячи з викладеного, вбачається, що Відповідачем не надано жодного доказу того, що ним оспорювалися зазначений вище кредитний договорів раніше. Крім того, отримавши позовну заяву відповідач зустрічного позову щодо оспорення зазначеного кредитного договору щодо їх не укладення, не подав.

Таким чином, вбачається, що укладений між сторонами кредитний договір не оспорювався та не визнавалися судом недійсними, тому є чинними, оскільки відповідає формі, передбаченій ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України.

Представник позивача повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

30.06.2025 року відповідачка надала заперечення на відповідь на відзив.(а.с.125-130)

11.07.2025 року представник позивача надав письмові пояснення. (а.с.140-144)

Ухвалою суду від 08.07.2025 року клопотання позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано у АТ «ПУМБ» інформацію щодо даних про банківську картку ОСОБА_1 та зарахування кредитних грошових коштів.

На виконання ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Акціонерне товариство «ПУМБ» надало інформацію, що банківська платіжна карта № НОМЕР_3 емітована на ім`я ОСОБА_1 . Операція на суму 14 500,00 19.07.2024 р. о 20:39:05 проведена з використанням сервісу переказу коштів через АТ «ПУМБ». Між банком та ТОВ «ПЕЙТЕК Україна» було укладено договір відповідно до якого Банк надав послуги переказу коштів. (а.с.153-152)

29.09.2025 року в представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі та свої письмові пояснення згідно відповіді , яка надійшла з АТ «ПУМБ».

Відповідно до ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно ч. 2 ст. 281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.07.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачкою ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 8100528. (а.с. 39-47)

Сума кредиту становить 14 500,00 гривень. Тип кредиту - кредит. Строк кредиту - 364 днів. Детальні терміни(дати) повернення кредиту визначені в Графіку платежів, що є додатком №1 до цього Договору. Тип процентної ставки - фіксована;

З договору про споживчий кредит № 8100528 від 19.07.2024 року, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , вбачається, що сторони уклали цей договір за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечено споживачу через веб-сайт або мобільний застосунок «CreditPlus. Ідентифікація споживача в ІКС товариства здійснена при вході споживача в особистий кабінет, шляхом введення коду направленого кредитодавчем на номер мобільного телефону споживача. Так, договір № 8100528 від 19.07.2024 року ОСОБА_1 підписано за допомогою одноразового ідентифікатора С3999 19.07.2024. 20:38:04. (а.с.47-зворот)

ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» виконав своє грошове зобов`язання та надав ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 14 500,00 грн., що підтверджується листом ТОВ «Пейтек» від 29 січня 2025 року (а.с. 10-12).

Відповідно до п. 2.1., п. 2.2. Договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_3 . Сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього Договору. Дати надання кредиту: 19.07.2024 року або 20.07.2024 року.

Паспорт споживчого кредиту, що підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, містить погоджені умови кредитування, а саме: сума/ліміт кредиту 14 500,00 грн.; строк кредитування - 360 днів; стандартна процентна ставка 549,00 % в рік, 1,50 % в день; штрафи: у розмірі 1 305,00 грн. на 4 день такого невиконання та /або неналежного виконання; у розмірі 20,00 грн. починаючи з 5 дня такого невиконання та /або неналежного виконання. (а.с. 68-70)

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 14 500,00 грн. шляхом зарахування цієї суми на платіжну картку відповідача № НОМЕР_3 , яка зазначена у п.2.1 кредитного договору, що підтверджується листом ТОВ «Пейтек Україна» від 29.01.2025 № 20250129-2.1. (а.с. 10-12)

Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача, про що свідчить п.10 Кредитного договору, Реквізити та підписи сторін.

Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства, однак відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, щодо своєчасної сплати кредиту.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач умови кредитного договору не виконує, у зв`язку з чим у останньої виникла заборгованість по кредиту.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4, 5 ст. 11 Закону).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник зобов`язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно зі ст. 1049 даного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

У разі порушення зобов`язання відповідно до ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та інші платежі в порядку, визначеному цим договором.

Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув надані йому кредитні кошти в строки, передбачені кредитним договором.

Таким чином, у зв`язку з порушенням умов кредитного договору відповідачем, з останньої на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 42 847,50 гривень.

27.01.2025 року було укладено Договір факторингу № 27.01/25-Ф, відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 8100528 від 19.07.2024 року, що підтверджується Витягом з Реєстру боржників. (а.с.26-30)

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №27.01/25-Ф від 27.01.2025 року, який є Додатком №1 до договору факторингу, до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 8100528 від 19.07.2024 року всього на загальну суму 42 847,5 гривень, з яких: 14 500,00 гривень - сума заборгованості по основному боргу, 21 097,5 гривень - сума заборгованості за процентами, 7 250,00,00 гривень сума заборгованості по штрафам (а.с. 52 ).

Відповідно до платіжної інструкції № позивач ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» здійснив оплату ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» згідно договору факторингу №27.01/25-Ф від 27.01.2025 року (а.с. 36).

За ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.

Відповідно до ст.ст.1080, 1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.

Відповідно до ст. 514, ч.1 ст.516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №8100528 від 19.07.2024 року в розмірі 42 847,50 грн.

У зв`язку з невиконанням відповідачкою своїх зобов`язань за договором, станом на 17.03.2025 року у останній виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 42 847,50 грн., яка складається з наступного: 14 500,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 21 097,50 грн. заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 7 250,00 грн. - заборгованості за пенею та/або штрафами.

Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Разом з тим, врахувавши те, що ТОВ «Факторинг партнерс» просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за пенею (штрафом) за невиконання зобов`язання за кредитним договором у розмірі 7 250,00 грн, проте на підставі пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України відповідач звільнений від обов`язку сплатити пеню (штраф) на користь кредитодавця на період дії воєнного стану в Україні, з 24 лютого 2022 року, а отже відсутні підстави для задоволення позову в цій частині та стягнення із ОСОБА_1 пені (штрафу) в розмірі 7 250,00 грн.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

Відповідачкою не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст. 76-81 ЦПК України на спростування даних обставин щодо заперечень проти позову. Крім того, відповідачкою не надано жодного доказу того, що нею оспорювався кредитний договір №8100528.

Крім того, на виконання ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Акціонерне товариство «ПУМБ» надало інформацію, що банківська платіжна карта № НОМЕР_3 емітована на ім`я ОСОБА_1 . Операція на суму 14 500,00 19.07.2024 р. о 20:39:05 проведена з використанням сервісу переказу коштів через АТ «ПУМБ».

Тобто стороною позивача доведено факт отримання коштів відповідачкою ОСОБА_1 .

Отже, зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 , а саме щодо стягнення боргу, нарахованого первинним кредитором за договором про споживчий кредит №8100528 від 19.07.2024 року в розмірі 35 597,50 грн. з яких: 14 500,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 21 097,50 грн. заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, на користь позивача підлягають стягненню з відповідача витрати, понесені позивачем зі сплати судового збору.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України).

Таким чином на користь позивача з відповідача слід стягнути оплачений судовий збір в розмірі (83,07 %) 2 165,86 грн.

Між ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АСІСТАНС» укладено договір надання правничої допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024 року. Обсяг наданих послуг адвоката та їх вартість відображено у витягу з акту про надання юридичної допомоги №5 від 28.02.2025 року. (а.с.59-60, 66)

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

За таких обставин, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 гривень.

При вирішенні питання стягнення витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги зазначений в заяві обсяг виконаних адвокатом робіт: вивчення документів, підготовка позовної заяви. Суд також враховує категорію та складність справи, суть спору й характер спірних правовідносин, загальну тривалість процесу, кількість учасників справи, кількість та обсяг зібраних та доданих до позовної заяви доказів, а також обсяг документів, що підлягав вивченню у справі.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на складність справи, яка є малозначною, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у таких справах є майже типовими та фактично шаблонними, а обсяг наданих доказів є невеликим, участі в судовому засіданні представник позивача не брав, а тому суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу, до 5 000,00 гривень. Саме такий розмір витрат на оплату послуг адвоката суд вважає співмірним із складністю даної справи та виконаних робіт, витраченим на виконання таких часом, обсягом наданих послуг та виконаних робіт та значенням справи для сторін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», адреса місцезнаходження: 03150, м. Київ. вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, до ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (код ЄДРПОУ №42640371, адреса: м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд.6, оф.521) заборгованість за договором про споживчий кредит №8100528 від 19.07.2024 року в розмірі 35 597 (тридцять п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто сім) гривень 50 копійок, з яких: 14 500,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 21 097,50 грн. заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (код ЄДРПОУ №42640371, адреса: м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд.6, оф.521) судовий збір в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Ю.Ю.Бортейчук