Справа № 932/2393/25
Провадження № 2-з/932/93/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року м. Дніпро

Суддя Шевченківського районного суду міста Дніпра Сітніков Т.Б., ознайомившись із заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Волошиної Крістіни Юріївни про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суддів Шевченківського районного суду міста Дніпра перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради про захист прав споживачів.

23.09.2025 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову, у якій вона прохає суд заборонити Комунальному підприємству «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради, його працівникам та будь-яким залученим особам вживати дії щодо відключення водопостачання та припинення подачі води за адресою: АДРЕСА_1 (особовий рахунок: НОМЕР_1 ) до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Заява обґрунтована тим, що в липні 2025 року на сайті dneprvoda.com.ua з`явилась інформація, що за користування послугами водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 (особовий рахунок НОМЕР_1 ) нараховано борг в розмірі 20 288, 45 грн., який станом на 13.12.2024 року збільшився до 31 558, 63 грн. Враховуючи те, що Позивач вчасно сплачував всі виставлені рахунки, він звернувся до суду з позовними вимогами щодо визнання дій Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради» по нарахуванню боргу за послуги водопостачання ОСОБА_1 по особовому рахунку № НОМЕР_1 з 15 квітня 2024 року по 15 вересня 2024 року протиправними та зобов`язання Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради» здійснити споживачу ОСОБА_3 перерахунок з 15 квітня 2024 року по 15 вересня 2024 року оплати за послуги з водопостачання по особовому рахунку № НОМЕР_1 по нормам за правильною формулою відповідно до положень діючого законодавства. Існують обґрунтовані побоювання, що КП «Дніпроводоканал» ДМР може вдатися до припинення водопостачання за спірною заборгованістю. Підтверджена загроза відключення: 23 вересня 2025 року на телефонний номер ОСОБА_1 надійшов телефонний дзвінок з номера НОМЕР_2 від представників Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради, під час якого було висловлено попередження щодо припинення надання послуг з водопостачання у разі несплати спірної заборгованості. Під час розмови Заявник вказав на існування відкритого судового провадження у Шевченківському районному суді міста Дніпра з приводу оскарження нарахованої заборгованості, однак ця інформація не була прийнята до уваги представниками Відповідача, які продовжили наполягати на необхідності оплати. Того ж дня представник Заявника здійснив зворотний телефонний дзвінок за вказаним номером та проінформував представників Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради про наявність судового провадження, а також про безпідставність та протиправність можливого відключення послуг, однак у відповідь представник Відповідача зазначив, що така інформація може не бути взята до уваги. Таким чином, Заявник та його представник вжили всіх можливих і розумних заходів для запобігання протиправному відключенню, включаючи безпосереднє інформування Відповідача про наявність судового провадження, що свідчить про добросовісність дій Заявника.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, ознайомившись з матеріалами позовної заяви, приходжу до висновку про відмову у її задоволенні, за наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Згідно з вимогами ч.ч. 1, 10 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Згідно із вимогами п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії. Частиною 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно із п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Зважаючи на викладене, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наступного: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду, у разі задоволення позову, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Відповідно, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення. Сукупний аналіз даних положень законодавства дає підстави вважати, що при вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову, суд повинен, крім іншого, з`ясувати відомості про особу відповідача та про належність йому майна, про накладення арешту на яке просить інша сторона. Позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини (наприклад, рішення у справі Спорронґ і Льоннрот проти Швеції від 23 вересня 1982 року, Новоселецький проти України від 11 березня 2003 року, Федоренко проти України від 01 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображена в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Баланс не буде забезпечений, якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі Спорронг та Льонрот проти Швеції). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (рішення у справі Джеймс та інші проти Сполученого Королівства).

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Окрім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову повинна довести адекватність засобу забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів позову та матеріалів заяви про забезпечення позову позивач не надає належних доказів на підтвердження того, що невжиття даних заходів може зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, та у відповідності до зазначених норм процесуального права суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150-153, 258, 260, 261, 353 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Волошиної Крістіни Юріївни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради про захист прав споживачів відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду, протягом 15 днів з дня її складення.

Суддя Сітнікова Т.Б.