Справа № 128/2721/24
УХВАЛА

Іменем України

29 вересня 2025 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого -судді: Саєнко О.Б., при секретарі: Савченко Я.С.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи Федчишиної Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про визначення місця проживання дитини», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з вищевказаним позовом, який умотивував тим, що 06 жовтня 2012 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі, який рішенням Вінницького районного суду від 07 грудня 2023 року по справі № 128/3757/23 був розірваний.

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 , проте оскільки фактично їхня сім`я розпалась ще в кінці літа 2023 року і в вересні відповідачка забрала сина і повернулась з ним до свого батька в с.Уланів Хмільницького району Вінницької області. Періодично син проживав то з відповідачкою, то із позивачем, але після офіційного розлучення в грудні 2023 року, син виявив бажання проживати із позивачем в АДРЕСА_1 , де і проживає по сьогоднішній день.

Зазначає, що в березні 2024 року відповідачка виїхала за межі України та з того часу вона жодного разу не навідувала сина, перестала цікавитись життям дитини, таким чином лише позивач займається вихованням, навчанням та розвитком сина ОСОБА_4 , дбає про його стан здоров`я, надає посильну допомогу в навчанні сина. ОСОБА_4 оточений батьківською любов`ю, піклуванням та турботою, забезпечений усім необхідним.

Також позивача зазначає, що він є військовослужбовцем, має стабільні і достатні для утримання дитини доходи. Проживає разом з сином в будинку, який належить йому на праві власності та в якому створені усі належні умови для проживання дитини, його розвитку та навчання. Будинок зі всіма зручностями, син ОСОБА_4 має свою відокремлену кімнату, де є усі необхідні речі для нормального проживання та розвитку (меблі, ліжка, стіл щоб робити уроки та інше).

Вказує, що саме він займався та займається вихованням та навчанням сина, піклується про його розвиток та стан здоров`я, забезпечений житлом, в якому створено усі необхідні умови для належного проживання та виховання дитини; позивач має постійне місце роботи і достатню заробітну плату, при цьому відповідач ОСОБА_2 вихованням сина не займається, виїхала за кордон, тому вважає, що необхідно визначити місце проживання сина ОСОБА_4 із ним, що буде цілком відповідати перш за все інтересам дитини та закону.

Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 25.07.2024 відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання.

Також, 26.05.2025 ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області, серед іншого закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено цивільну справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

17.09.2025 у судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилась, при цьому 06.08.2024 через канцелярію суду подала власноруч написану заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить розгляд даної справи проводити у її відсутності.

Суд, з урахуванням думки присутніх учасників справи, які не заперечували, вважає за можливе провести дане судове засідання у відсутності відповідача.

У даному судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позов у повному обсязі з підстав зазначених у ньому. Суду додатково пояснив, що вже півтора роки відколи колишня дружина покинула їх, син має багато друзів за місцем фактичного проживання, усім забезпечений; він постійно займається вихованням та навчанням сина ; грає із ним різноманітні ігри, а тому вважає, що він свої батьківські обов`язки виконує належним чином, у зв`язку із чим синові на даний час краще буде проживати разом із ним, як батьком. Також позивач зазначив, що із колишнього дружиною він не проживає із 2022 року, при цьому до розірвання шлюбу (07.12.2023) син проживав трохи з матір`ю, а трохи з ним , особливо в той час коли відповідачка виїжджала за кордон. На даний час він є військовослужбовцем та проходить військову службу у військовому шпиталі, як обмежено придатний на посаді: «брат молодший медичний проктологічного відділення», в якому 6 денний робочий тиждень, а саме з понеділка по суботу з 08:00 год. по 17:00 год. Пояснив, що він підтримує нормальне спілкування з відповідачкою ОСОБА_2 та вона не заперечує та не заперечувала щодо проживання сина разом із ним. Причина по якій він звернувся із позовом до суду з метою отримання рішення, щоб в подальшому колишня дружина не змогла забрати у нього сина, таким чином підстрахуватися на майбутнє.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області Федчишена Н.В. у судовому засідання зазначила, що ОСОБА_1 звернувся до Служби у справах дітей, з метою визначення місця проживання дитини разом із ним, після чого службою було оглянуто умови проживання дитини, та вирішено за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_3 разом із батьком, оскільки мати на той час участі у вихованні не приймала, так як проживає на території іншої країни та не заперечує проти визначення місця проживання сина разом із батьком.

Вислухавши вступне слово позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши наявні в ній докази у їх сукупності, суд дійшов такого.

Судом установлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 06.10.2012 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Хмільнику Хмільницького міськрайонного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №147, який рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 07.12.2023 у справі №128/3757/23, - розірвано, про що свідчить копія вищевказаного рішення суду (а.с.12-13).

В період шлюбу в сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 27.03.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №1145 (а.с.11).

Згідно копії витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №07.02-08/214, син ОСОБА_3 зареєстрований разом із батьком позивачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14), про що також свідчить копія акту обстеження умов проживання (а.с.19).

08.11.2023 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір про поділ спільного майна подружжя, яким припинено право спільної сумісної власності подружжя щодо об`єктів нерухомого майна, що набулося ними за час шлюбу. Даний договір посвідчений 08.11.2023 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвською С.М. та зареєстровано в реєстрі за №998, що підтверджується копією вказаного договору про поділ спільного майна подружжя (а.с.15-16).

Рішенням виконавчого комітету Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області №78 від 26.06.2024, затверджено висновок служби у справах дітей Лука-Мелешківської сільської ради про доцільність визначення місця проживання дитини (а.с.21), згідно якого дитиною повністю займається батько, мати на даний час участь у вихованні не приймає, так як проживає на території іншої країни та не заперечує проти визначення місця проживання сина ОСОБА_3 разом з батьком, тому служба у справах дітей вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 (а.с.20).

З довідки №66 від 24.01.2025, виданої начальником Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, судом убачається, що позивач ОСОБА_1 перебуває на військовій службі по мобілізації у Військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону (а.с.74), що також підтверджується довідкою про доходи №115 від 07.02.2025 (а.с.75).

Згідно до положень, викладених в ст. 1 ЦПК України, цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно до ч.ч.1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (частина перша статті 11 ЦК України).

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Перелік способів захисту, визначений у частині другій статті 16 ЦК України, не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду 20 вересня 2021 року (справа № 638/3792/20 , провадження № 61-3438сво21) , роз`яснено, що « предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. З огляду на підхід, який Велика Палата Верховного Суду застосувала у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, слід відступити від висновку, сформульованого у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів: Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18, провадження № 61-2018св19; Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19, провадження № 61-1807св20; Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20, провадження № 61-9658св20, конкретизувавши цей висновок так, що закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення».

Окрім вказаного, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), спір про право має розглядатися не суто технічно, а йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Так, судом встановлено та підтверджено належними, допустимими та достовірними доказами, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, в період якого народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на даний час проживає із батьком за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, відповідач ОСОБА_2 (мати) не заперечувала, не заперечує та не перешкоджає проживанню сина разом із батьком ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1, ч.4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Отже беручи до уваги відсутність предмету спору як на час звернення позивачем до суду із позовом, так і на час ухвалення судом судового рішення, визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що як на час звернення позивачем із даним позовом до суду, так і на даний час предмет спору в даній цивільній справі- відсутній.

Оскільки суд прийшов до висновку про відсутність предмету спору по даній цивільній справі, тому суд вважає, що визнання відповідачем позову за заявою поданою нею особисто через канцелярію суду 06.08.2024 є таким, що суперечить закону, в зв`язку з чим, визнання позову відповідачем слід не прийняти.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про закриття провадження у даній цивільній справі на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України - у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Керуючись ст. 206, п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Визнання позову відповідачем ОСОБА_2 , - не прийняти.

Провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 "про визначення місця проживання дитини", за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області, - закрити на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, в зв`язку з відсутністю предмета спору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали суду.

Ухвала суду складена 29.09.2025 о 17.45 год.

Суддя: Олена САЄНКО