"29" вересня 2025 р. Справа № 363/5467/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області в складі: судді Баличевої М.Б., секретаря Гриб І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) Вишгородського районного ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та зобов`язання вчинити дії щодо зняття арешту майна,-

встановив:

18.09.2025 року засобами поштового зв`язку до Вишгородського районного суду Київської області надійшла вказана скарга., в якій представник ОСОБА_2 просив зобов`язати Вишгородський районний відділ Державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з усього майна ОСОБА_1 , накладеного постановою про арешт майна боржника серія та номер ВП 56467611, виданий 01.06.2018 видавник: старшим державним виконавцем Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Ткачуком Б.В., за виконавчим листом № 363/4945/15-ц від 02.11.2016, про стягнення з ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 , на користь ПАТ "Універсал Банк" заборгованість в розмірі 39854,23 дол. СІЛА, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 41399250 від 01.06.2018, реєстраційний номер обтяження 26428124 (спеціальний розділ), дата державної реєстрації 01.06.2018 року та виключити з Єдиного реєстру боржників відомості про боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Скарга обґрунтована тим, що у червні 2025 року, внаслідок погашення заборгованості за кредитним договором AT «Універсал Банк», згідно Договору № 06/3166к-07 від 25.10.2007 року (Договору іпотеки 13213 від 25.10.2007 року), приватним нотаріусом Прокопенко Л.В. Київського міського нотаріального округу було знято заборону з нерухомого майна належного ОСОБА_1 , а саме земельної ділянки, площею 0,1052 га та житлового будинку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Одночасно з цим, заявнику стало відомо про існування арешту, накладеного державним виконавцем Вишгородського ВДВС Київської області на все його майно та про наявність відносно нього, як боржника, відомостей в Єдиному реєстрі боржників. Оскільки у заявника немає жодної заборгованості, а також відкритого виконавчого провадження, 03.09.2025 року він звернувся до Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Міністерства юстиції України з письмовою заявою про зняття арешту з його майна та виключення відомостей, відносно нього, з Єдиного реєстру боржників. Проте, в задоволенні заяви ОСОБА_1 було протиправно відмовлено.

Скаржник та його представник в судове засідання не з`явилися, 29.09.2025 року через систему «Електронний суд» представником подано заяву про розгляд справи без їх участі, скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.

Представник Вишгородського районного ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явились. 22.09.2025 року через систему «Електронний суд» представником поданий відзив, в якому вказано, що арешт накладений на все майно ОСОБА_1 постановою ВП 56467611 від 01.06.2018, та вилучення з реєстру боржників при виконанні виконавчого провадження № 56467611 може бути здійснено державним виконавцем за заявою Боржника за умови оплати на рахунок відділу суми коштів заборгованості за виконавчим документом з урахуванням, виконання постанов про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та за умови, що такий виконавчий документ повторно на виконання не пред`явлено або на підставі судового рішення. 24.09.2025 року через канцелярію суду представником подане клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи.

Згідно зі ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наявні докази, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Положеннями ч. 1 ст. 477 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що 24.05.2018 року старшим державним виконавцем Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Ткачуком Б.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 56467611 на підставі виконавчого листа № 363/4945/15-ц, виданого Вишгородським районним судом Київської області 02.11.2016 р. про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості в розмірі 39854,23 дол. США (а.с. 17).

01.06.2018 року старшим державним виконавцем Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Ткачуком Б.В. винесено постанову про арешт всього майна боржника ОСОБА_1 (а.с. 18).

22.06.2020 року постановою головного державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ємельяновою І.О. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 19).

01.09.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 62913968 на підставі виконавчого листа № 363/4945/15-ц, виданого Вишгородським районним судом Київської області від 02.11.2016 р. (а.с. 21).

01.10.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Микитин О.С. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 частини 1 статті 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 22).

Листом АТ «Універсал Банк» № 2603 від 27.05.2025 року просить приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Колич Т.В. припинити заборону відчуження об`єкту нерухомого майна, який є предметом іпотеки відповідно до зазначеного договору іпотеки (припинити обтяження іпотекою) щодо нерухомого майна: житлового будинку та земельної ділянки, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 25).

З довідки АТ «Універсал Банк» № Р-450 від 28.05.2025 року вбачається, що 22.07.2021 року проведена реструктуризація зобов`язань за Кредитним договором на виконання вимог п. 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування». Станом на 27.05.2025 р. заборгованість по кредиту повністю погашена (а.с. 23).

З Листа АТ «Універсал Банк» № Р-451 від 28.05.2025 року вбачається, що Банком вжито необхідних заходів та направлено оригінал листа про припинення обтяжень щодо нерухомого майна та оригінали документів на заставне майно на відділення (а.с. 24).

11.06.2025 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.В. було знято заборону з нерухомого майна належного ОСОБА_1 , а саме земельної ділянки, площею 0.1052 га та житлового будинку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав № 430838491 та 430835718 (а.с. 26-27).

03.09.2025 року представником ОСОБА_1 адвокатом Синиченко О.Ю. подано заяву Вишгородському ВДВС у Вишгородському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ), в якій просив скасувати арешти на майно, виключити з Єдиного реєстру боржників відомості щодо ОСОБА_1 (а.с. 14).

03.09.2025 р. Вишгородським ВДВС у Вишгородському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) надана відповідь № 97443, зі змісту якої вбачається, щоарешт накладений на все майно ОСОБА_1 постановою ВП 56467611 від 01.06.2018, та вилучення з реєстру боржників при виконанні виконавчого провадження № 56467611 може бути здійснено державним виконавцем за заявою Боржника за умови оплати на рахунок відділу суми коштів заборгованості за виконавчим документом з урахуванням, виконання постанов про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та за умови, що такий виконавчий документ повторно на виконання не пред`явлено або на підставі судового рішення (а.с. 15-16).

Частиною дев`ятою статті 27 Закону Про виконавче провадження» № 1404-VIII ( тут та далі в редакції від 23.05.2020 р. )виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

У разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається. (ч. 3 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону (ч. 5 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження»).

У разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження (ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені наслідки завершення виконавчого провадження, а саме у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом. Законом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що арешт майна боржника є заходом завершення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах зроблено у постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14- ц (провадження № 61-2829св21).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Одночасно з цим, застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Зазначені принципи сформульовано і в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Спорронг і Лоннрот проти Швеції (23 вересня 1982 p.), відповідно до якого суд повинен визначити, чи було дотримано справедливий баланс між вимогами інтересів суспільства і вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом Конвенції в цілому і також відображено у структурі ст. 1 Першого протоколу. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власниками права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку встановлених законом.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення коленому права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" підлягає примусовому виконанню.

Водночас у разі повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.

Вказані висновки викладені у постанові КЦС ВС від 13.07.2022 року у справі № 2/0301/806/11.

Все майно заявника, в тому числі земельна ділянка, площею 0,1052 га та житловий будинок, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 було арештовано постановою виконавця ще 01.06.2018 року.

Вказані заходи примусового виконання були застосовані в межах виконавчого провадження № 56467611, що було відкрито на виконання виконавчого листа Вишгородського районного суду Київської області № 363/4945/15-ц від 02.11.2016 року (про стягнення з ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 , на користь ПАТ "Універсал Банк" заборгованість в розмірі 39854,23 дол. США), який після повернення стягувачу 22.06.2020 року був повністю виконаний заявником.

Таким чином, виконавчий документ № 363/4945/15-ц виданий Вишгородським районним судом Київської області 02.11.2016 року, для забезпечення виконання якого в межах виконавчого провадження № 56467611 все майно ОСОБА_1 було арештовано, був повністю виконаний заявником, будь-які претензії з боку стягувача відсутні.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про задоволення вимог скарги.

Керуючись ст. 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

постановив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) Вишгородського районного ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та зобов`язання вчинити дії щодо зняття арешту майна - задовольнити.

Зобов`язати Вишгородський районний відділ Державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з усього майна ОСОБА_1 , накладеного постановою про арешт майна боржника серія та номер ВП 56467611, виданий 01.06.2018 видавник: старшим державним виконавцем Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Ткачуком Б.В., за виконавчим листом № 363/4945/15-ц від 02.11.2016, про стягнення з ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 , на користь ПАТ "Універсал Банк" заборгованість в розмірі 39854,23 дол. США, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 41399250 від 01.06.2018, реєстраційний номер обтяження 26428124 (спеціальний розділ), дата державної реєстрації 01.06.2018 року та виключити з Єдиного реєстру боржників відомості про боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя М.Б. Баличева