Справа № 347/2032/25
Провадження № 6/347/40/25
У Х В А Л А

Іменем України

02.10.2025 м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Книщука Р.М.,

секретаря судового засідання Додяк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів подання старшого державного виконавця Косівського відділу державної виконавчої служби у Косівському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Косович Лесі Зіновіївнипро тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника фізичної особи ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

29 вересня 2025 року до Косівського районного суду Івано-Франківської області надійшло подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи боржника ОСОБА_1 .

Подання обґрунтовано тим, що на виконанні у Косівському відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 75956771, відкрите на підставі виконавчого листа № 347/1083/14-ш від 18.07.2014, виданого для стягнення з ОСОБА_1 на користь держави в особі КНП «Косівська ЦРЛ» Косівської міської ради 1264,77 грн шкоди, заподіяної на лікування потерпілого.

Боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянин України.

Відповідно до статей 3, 4, 2426 Закону України «Про виконавче провадження», 03.09.2024 державним виконавцем Косович Л.З. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи і майно, а також попереджено про відповідальність за неподання чи подання неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам провадження.

Станом на день подання, судове рішення боржником не виконано: декларацію не подано, заходів щодо виконання рішення не вжито, що є порушенням частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження».

У процесі виконання рішення державним виконавцем були направлені запити до державних органів з метою встановлення майнового стану боржника, зокрема: до податкових органів щодо джерел доходів; до ПФУ щодо працевлаштування та пенсійного забезпечення; до МВС щодо наявності зареєстрованих транспортних засобів.

За результатами відповідей установлено, що у боржника відсутні доходи, рахунки в банках, майно на праві власності, транспортні засоби, він не працевлаштований і не отримує пенсію.

Постановами від 11.09.2024 та 26.06.2025 накладено арешт на кошти боржника з направленням документів до банківських установ.

11.06.2025 державний виконавець надсилав боржнику виклик для надання пояснень, проте той на виклик не з`явився і причин неявки не повідомив.

04.08.2025 державним виконавцем здійснено виїзд за адресою реєстрації боржника в с. Космач, де було встановлено його відсутність за місцем проживання, а також невідоме місце перебування.

22.09.2025 Державною прикордонною службою України надано інформацію про те, що боржник не перетинав державний кордон України.

З огляду на викладене, вважається, що боржник ухиляється від виконання судового рішення, не вживає заходів для його виконання за рахунок належного йому майна та доходів. У зв`язку з цим до боржника було застосовано заходи примусового виконання.

Відповідно до пункту 19 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець має право звертатися до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього обов`язків.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право виїзду громадянина може бути обмежене у випадку ухилення від виконання зобов`язань, що підлягають примусовому виконанню.

Статтею 441 Цивільного процесуального кодексу України передбачено можливість застосування тимчасового обмеження у праві виїзду як заходу забезпечення виконання судового рішення.

У зв`язку з цим, державний виконавець Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України просить суд:тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України фізичну особу боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 до повного виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом № 347/1083/14-ц від 18.07.2014 про стягнення 1264,77 грн на користь КНП «Косівська ЦРЛ» Косівської міської ради.

Державний виконавець у судове засідання не з`явилася, однак подала письмову заяву з проханням розглянути подання за її відсутності.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 441 Цивільного процесуального кодексу України, тимчасове обмеження у праві виїзду фізичної особи за межі України може бути застосовано судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення іншого органу (посадової особи), що підлягає примусовому виконанню. Таке обмеження здійснюється у порядку, передбаченому для забезпечення позову, з урахуванням особливостей, визначених зазначеною статтею.

Суд уповноважений постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи боржника за невиконаним рішенням на строк до повного виконання зобов`язань.

Згідно з пунктом 19 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець має право звернутися до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду з України у разі ухилення останнього від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду. Зазначене обмеження діє до моменту повного виконання рішення або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Порядок реалізації права громадянина України на виїзд за межі держави визначається Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України». Частина перша статті 6 цього Закону передбачає можливість тимчасового обмеження права виїзду громадянина у разі ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду або іншим рішенням, що підлягає примусовому виконанню, до моменту виконання таких зобов`язань.

У той же час, стаття 33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання та право вільно залишати територію України. Обмеження цього права можливе лише на підставі закону.

Аналогічні положення містяться і в міжнародних актах, що є складовою частиною національного законодавства України. Зокрема, стаття 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. Обмеження цього права допускається лише на підставі закону і в межах, необхідних у демократичному суспільстві зокрема, в інтересах національної безпеки, громадського порядку, охорони здоров`я або прав і свобод інших осіб.

Схожі положення містить і стаття 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, яка допускає обмеження права на виїзд виключно відповідно до закону і з урахуванням необхідності захисту державної безпеки, громадського порядку, здоров`я, моралі або прав інших осіб.

Суд зазначає, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України є втручанням у конституційне право особи, тому його застосування можливе виключно за наявності достатніх, належним чином підтверджених доказів, які свідчать про усвідомлене ухилення боржника від виконання зобов`язань, а не лише факт їх невиконання.

Даючи правову оцінку поданню державного виконавця та долученим до нього документам, суд зазначає, що матеріали не містять достатніх, належним чином підтверджених доказів наявності з боку боржника ОСОБА_1 умислу ухилятися від виконання покладених на нього судовим рішенням грошових зобов`язань, а також обґрунтованих підстав для застосування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Зокрема: у матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження та строки добровільного виконання; відсутні докази про вручення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження та вимоги про подання декларації про майновий стан; не надано доказів отримання боржником виклику до виконавця для надання пояснень; не підтверджено, що боржник володіє документами для виїзду за кордон, зокрема паспортом громадянина України для виїзду за межі держави; не вбачається наявності вичерпного комплексу виконавчих дій з боку виконавця щодо спонукання боржника до виконання судового рішення; відсутні підтвердження наявності свідомих, умисних дій або бездіяльності, спрямованих на перешкоджання виконанню рішення.

Суд наголошує, що лише факт невиконання рішення чи неявка на виклик не може вважатися ухиленням, як це передбачено законодавством, а отже не є підставою для обмеження конституційного права на виїзд за межі України.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 є необґрунтованим і не підтверджує наявність законних підстав для втручання в конституційне право особи.

Керуючись статтями 33 Конституції України, 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, статтями 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», 18 Закону України «Про виконавче провадження», статтями 260, 261, 353, 441 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Косівського відділу державної виконавчої служби у Косівському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Косович Лесі Зіновіївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Р.М. Книщук