Справа № 344/5057/25
Провадження № 22-ц/4808/1424/25
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Барков В. М.
У Х В А Л А

29 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Баркова В. М.,

суддів: Василишин Л. В., Максюти І. О.,

розглянувши клопотання ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Баркова В. М., суддів Василишин Л. В. та Максюти І. О. від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах на утримання неповнолітньої дитини, пені та індексації, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Денеги Давида Михайловича на рішення Івано-Франківського міського суду від 15 липня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 15 липня 2025 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах на утримання неповнолітньої дитини, пені та індексації. Постановлено стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 заборгованість по аліментах за період з 01 грудня 2018 року по 30 вересня 2019 року у розмірі 48 333,33 грн., пеню у розмірі 48 333,33 грн., суму індексації аліментів за період з 30 листопада 2020 року по 31 травня 2025 року у розмірі 44 129,95 грн., що у загальній сумі складає 140 796,61 грн. Також постановлено стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Денега Д. М. подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 01 вересня 2025 року у даній справі відкрито апеляційне провадження.

09 вересня 2025 року на адресу Івано-Франківського апеляційного суду надійшла заява позивачки ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Баркова В. М., суддів Василишин Л. В. та Максюти І. О. від участі у розгляді справи у зв`язку із обставинами, які викликають сумнів в їх об`єктивності та неупередженості.

В обґрунтування заяви вказала, що зазначені судді розглядали справу №344/1457/25 за її позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки, за результатами якої ухвалили незаконне, несправедливе та необ`єктивне рішення, допустивши порушення норм матеріального права.

Статтею 36 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 ЦПК України.

Згідно з частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до частини восьмої статті 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Оцінюючи наявність підстав для відводу, колегія суддів вважає, що такі зводяться виключно до незгоди заявниці із рішенням суду, прийнятим за результатами перегляду в апеляційному порядку справи №344/1457/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки, що відповідно до статті 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу суддів.

Будь-яких посилань на обставини, які би давали підстави для висновку про необ`єктивність та упередженість суддів Баркова В. М., Василишин Л. В. та Максюти І. О. заява ОСОБА_1 не містить, а тому відсутні підстави для задоволення такої заяви.

Водночас апеляційний суд наголошує на тому, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Отже, оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про відвід суддів Баркова В. М., Василишин Л. В. та Максюти І. О., відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись статтями 36, 39, 40 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Баркова В. М., суддів Василишин Л. В. та Максюти І. О. від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах на утримання неповнолітньої дитини, пені та індексації визнати необґрунтованою.

Заяву ОСОБА_1 передати для вирішення зазначеного питання у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді, який не входить до складу суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Барков

Л. В. Василишин

І. О. Максюта