РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року Володимирський міський суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Лутая А.М.

за участю секретаря судового засідання Жолоб К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 , до Володимирської міської ради Волинської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_3 31.07.2025 року звернулася до суду з позовом до Володимирської міської ради Волинської області про визнання права власності на спадкове майно, який обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 - бабуся малолітнього ОСОБА_2 .

Після її смерті відкрилася спадщина за законом на все належне їй майно, зокрема на: квартиру АДРЕСА_1 , та грошові заощадження, що знаходились на рахунку ПАТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_4 . Заповіту на належне майно ОСОБА_4 не залишила, а тому після її смерті відкрилася спадщина за законом.

Вказує, що після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняв її чоловік ОСОБА_5 , який подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а також син ОСОБА_6 , який постійно проживав зі спадкодавцем.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 усно домовились про поділ спадкового майна, а саме чоловік отримав грошові кошти, відповідно до рішення суду від 14.11.2016 року, а сину залишилась квартира. ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_6 10.08.2019 уклав шлюб з позивачкою і ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_2 . Сім`я постійно проживала за адресою АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 помер і після його смерті спадщину фактично прийняв його син та позивач, які залишилися проживати у вказаній квартирі, сплачувати комунальні платежі, підтримувати спадкове майно в належному стані.

Зазначає, що в даний час виникла необхідність оформити право власності на спадщину, однак, при підготовці необхідних документів, було виявлено, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, що є перешкодою для оформлення та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальному порядку.

Зважаючи на викладене позивач просить визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою судду від 01.08.2025 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження.

Ухвалою суду від 01.09.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач у судове засідання не з`явилася, однак представник позивача подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, подав суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи те, що учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося.

Суд, оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов таких висновків.

Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України), Законом України "Про нотаріат", іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218, ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається спадщина, до складу якої входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Частиною 1 ст.1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1,3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року).

Верховний Суд України у постанові Пленуму № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.23 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 - бабуся малолітнього ОСОБА_2 . Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 , актовий запис №88, копією свідоцтва про народження малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_2 , та копією свідоцтва про народження ОСОБА_6 батька малолітнього ОСОБА_2 , серії НОМЕР_3 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина за законом, в тому числі на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_4 від 20.09.2007.

Спадщину фактично прийняв син спадкодавця - ОСОБА_6 , який постійно проживав з матір`ю за вказаною адресою, а також чоловік спадкодавця - ОСОБА_5 .

Згідно наданої суду копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно наданої суду копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1 , яку він прийняв після смерті своєї матері, але не встиг оформити право власності. За життя ОСОБА_6 не залишив заповіт.

Позивач та її син ОСОБА_2 , відповідно до положень ст. ст.1261,1268 ЦК України, є спадкоємцями за законом першої черги та вважаються такими, що прийняли спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6 , оскільки на момент смерті спадкодавця проживали з ним за однією адресою.

З наданих суду пояснень свідка ОСОБА_7 встановлено, що після смерті ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1 , проживав та був зареєстрований син померлої з дружиною та сином. Після смерті ОСОБА_6 у вказаній квартирі лишилась проживати його дружина, позивач по справі, та син.

Позивач, як спадкоємець першої черги, відмовляється від спадщини на користь сина ОСОБА_2 , 2020 року народження.

Наявність інших спадкоємців за законом першої черги чи за заповітом, судом не встановлена.

Позивач в інтересах малолітнього сина звернулася до нотаріуса щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 .

Проте, згідно листа державного нотаріуса Володимирської державної нотаріальної контори Волинської області Билень Н.П. від 23.09.2025 №912/01-16 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що вона не надала оригінал правовстановлюючих документів на зазначене вище спадкове майно, та запропоновано звернутися до суду.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

На підставі викладеного вище, суд вважає, що право малолітнього ОСОБА_2 на успадкування всіх прав та обов`язківпомерлого підлягає захисту в судовому порядку, оскільки через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, він не може оформити спадкові права в нотаріальному порядку, тож вимоги позивача про визнання за малолітнім ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом після смерті батька права на спадкове майно є цілком обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 141, 200, 206, 265 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1216-1218,1297 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 , до Володимирської міської ради Волинської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 ), право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 29.09.2025.

Суддя А.М. ЛУТАЙ