Справа № 216/6315/25
Провадження 2/216/2921/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення матеріалів позовної заяви

02 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Гайтко Л.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 , інтереси якої представляє представник ОСОБА_2 , звернулася до Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 про стягнення аліментів.

У своїй позовній заяві позивачка просить суд стягнути з Військової частини НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати аліментів, накопичену з грошового забезпечення ОСОБА_3 , в розмірі 494 398,70 грн. (чотириста дев`яносто чотири тисячі триста дев`яносто вісім гривень 70 копійок).

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичної осіб, юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Позов за змістом і формою повинен відповідати вимогам ст.ст. 175-177 ЦПК України

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовну заяву слід залишити без руху з наступних підстав.

Главою 15 Сімейного Кодексу України передбачено ОБОВ`ЯЗОК МАТЕРІ, БАТЬКА УТРИМУВАТИ ДИТИНУ ТА ЙОГО ВИКОНАННЯ.

Відповідно до ч.1 ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

При цьому, з позовними вимогами щодо стягнення аліментів позивачка звернулася саме до військової частини НОМЕР_1 , оскільки відповідно до витягу з Наказу №3277 від 05.05.2023 року командира військової частини НОМЕР_1 «Зникнення безвісти капітана ОСОБА_3 , командира 3 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , вважати пов`язаним із захистом Батьківщини під час виконання обов`язків військової служби, при веденні бойових дій з підрозділами держави-агресора Російської Федерації», про що безпосередньо зазначено в ухвалі суду від 11.12.2023 року. Факт зникнення безвісті відповідача-під час виконання обов`язків військової служби, при веденні бойових дій з підрозділами держави-агресора, підтверджується Витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісті за особливих обставин, реєстровий номер 61.

Як передбачено ч. 1 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина 4 статті 25 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.4 ЗУ «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» - особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи.

Згідно ч.2 ст.4 ЗУ «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» - особа вважається зниклою безвісти за особливих обставин до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом.

За положеннями ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» № 2505-VIII, набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи.

Проте статус батька дитини, який несе обов`язки щодо утримання дитини, позивачем взагалі не визначено.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону № 2505-VIII особам, які зникли безвісти за особливих обставин під час проходження військової служби, надаються гарантії, передбачені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та іншими актами законодавства України.

Згідно з ч. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

У даному випадку, виплати грошового забезпечення регулюються Порядком про виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 р. N 884.

Згідно з п. 3 вказаного Порядку, за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Пункт 4 Порядку встановлено, що виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

Відповідно до п. 7 Порядку, виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

Згідно з п. 6 Порядку, виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей: військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Проте, визначивши військову частину НОМЕР_1 як відповідача, позивачем не надано доказів звернення в установленому законом Порядку про виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 р. N 884, та як наслідок, відмови компетентного органу відповідача у такій виплаті.

За такого позивачу необхідно уточнити, в порядку якого судочинства подано вказану заяву, а також зазначити процесуальний статус учасників справи відповідно до вимог ЦПК України.

Згідно ст.43ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Стаття 44 цього кодексу визначає порядок встановлення опіка над майном фізичної особи, яка визнана безвісно відсутньою, а також особи, зниклої безвісти за особливих обставин.

За положеннями ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» № 2505-VIII набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи.

Отже, ОСОБА_3 , згідно Єдиного реєстру осіб зниклих безвісти за особливих обставин є безвісті зниклою особою, і, як наслідок, судовий розгляд буде здійснюватися за його відсутності, чим останній позбавляється права заперечувати проти вимог позивача, надати відзив або їх визнавати, чим порушують процесуальні права та обов`язки відповідача, передбачені ст. 49 ЦПК України.

Рішення суду про визнання його безвісті відсутнім немає, як і опікуна.

Тому, в разі відкриття провадження у справі, суд буде позбавлений можливості направити ОСОБА_3 (його опікуну) ухвалу відповідного змісту про відкриття провадження у справі, позов із додатками та інші документи, а також повідомити про час і місце розгляду справи.

В матеріалах справи наявні докази того, що військова частина вже не нараховує грошове забезпечення ОСОБА_3 .

Окрім цього, необхідно вирішити питання про залучення до участі у справі Міністерство оборони України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог.

На виплату коштів, які є грошовим забезпеченням військовослужбовця можуть претендувати члени сім"ї військовослужбовця згідно п.7 Порядку про виплату грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 р. № 884. У такому разі, необхідно вирішувати питання про залучення в якості третіх осіб членів сім"ї ОСОБА_3 з метою не порушення їх прав та інтересів для участі у розгляді справи про стягнення аліментів.

На підставі вищезазначеного, ухвалою суду від 14.08.2025 року, позовну заяву було залишено без руху, позивачу було надано десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, роз`яснено, що в разі невиконання вказаних вимог, позовна заява буде вважатись не поданою та буде повернута йому. Ухвалу суду було направлено позивачу супровідним листом від 18.08.2025 року за вих. № 10085.

19.09.2025 року ухвала суду з супровідним листом була повернута до суду з поміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». До сьогоднішнього часу ухвалу суду не виконано, в зв`язку з чим недоліки, вказані в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху, не виправлені. Сам позивач та/або його представник за весь час знаходження матеріалів позовної заяви в суді, жодного разу не поцікавилися станом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до ч.6 ст. 185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвала про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Відповідно до ч.7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

З врахуванням наведеного, а також того, що описані в ухвалі недоліки заявником не усунуті, відповідно до вимог ст. 185 ч.3 ЦПК України, у заяву слід вважати неподаною та повернути заявнику.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 175-177,185 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення аліментів - повернути без розгляду позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Копію ухвали направити позивачу для відома.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Л.А. ГАЙТКО