Справа № 613/1184/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.09.2025 року с-ще Краснокутськ
Краснокутський районний суд Харківської області в складі:
головуючої Вовк Л.В.
з участю секретаря судового засідання Тішакіної Л.В.,
учасники справи :
позивач ТОВ ФК « КРЕДИТ КАПІТАЛ»,
представник позивача , адвокат АО «АПОЛОГЕТ» Усенко М.І.,
відповідачка ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Краснокутськ Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача.
У червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (далі - ТОВ «ФК «КРЕДИТ - КАПІТАЛ»), через систему "Електронний суд", звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 73 256,77 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що 23.10.2021 між Акціонерним товариством « БАНК ФОРВАРД» ( надалі - Банк) та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 300007644, відповідно до умов якого відповідачці було відкрито рахунок та надано кредит у сумі 35 000,00 грн на строк 1462 дні , у період з 23.12.2021 по 23.10.2025 , а відповідачка зобов`язувалася повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього Договору. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме перерахував грошові кошти в обсязі та у строк , визначені умовами кредитного договору, однак у встановлений строк заборгованість не була погашена відповідачкою . 25.07.2024 АТ «Банк ФОРВАРД» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ - КАПІТАЛ» уклали Договір № GLIN426202/1 про відступлення права вимоги. Відповідно до зазначеного договору ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками АТ « БАНК ФОРФАРД» , у тому числі і до боржниці ОСОБА_1 за кредитним договором №300007644 від 23.10.2021 .У зв`язку з чим, станом на дату відступлення права вимоги , заборгованість у відповідачки перед позивачем становить 73 256,77 грн , яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 32 052,17 грн, заборгованості за відсотками - 6,1 грн , заборгованості за комісією - 41 198,50 грн . Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у сумі 73 256,77 грн , а також витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу .
Аргументи учасників справи.
Відповідачка відзиву на позов не надала, з будь-якими клопотаннями та заявами до суду не зверталася.
Рух справи.
Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 16.07.2025, провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представник позивача, адвокат Усенко М.І., у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував .
Відповідачка у судове засідання не з`явилася повторно, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно і належним чином ,в порядку ст. 128 ЦПК України, про що свідчать розписки про отримання судових повісток від 19.07.2025 та 04.09.2025, про причини неявки суду не повідомила .
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленої про дату, час та місце судового засідання відповідачки, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив на позов , відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 23.10.2021 між АТ «БАНК ФОРВАРД» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №300007644 , шляхом підписання анкети-заяви (акцепт пропозиції) на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «БАНК ФОРВАРД» (а.с.6-8).
Згідно п.3 «Основних умов кредитування з урахувань побажань» паспорта споживчого кредиту ( Додаток до договору №300007644 від 23.10.2021) , підписаним відповідачкою , тип кредиту : кредит , строк кредитування : 48 місяців; мета отримання кредиту : на споживчі потреби.
Перелік та вартість супровідних послуг, що надаються банком, зазначено в п.4 «Інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача» паспорта споживчого кредиту та розміщені на сайті банку. (а.с. 9-10).
Підписавши договір, відповідачка добровільно погодилась на умови кредитування, зокрема, з розміром кредиту, порядком його надання та відсотками за користування кредитом.
Підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту є належним доказом ознайомлення з умовами кредитування, що узгоджується з позиціями Верховного Суду у постановах від 23.12.2019 року у справі №572/1169/17, від 12.02.2020 року у справі №382/327/18, від 02.12.2020 року у справі 284/157/20.
Крім того, позивачем долучені : згода клієнта ОСОБА_1 на обробку персональних даних від 23.10.2021, заява ОСОБА_1 про переказ грошових коштів від 23.10.2021, заява-приєднання (акцепт) від 23.10.2021 до оферти щодо укладання договору добровільного страхування життя (а.с. 12, зворотня стр.12).
Факт використання кредитних коштів ОСОБА_1 підтверджується розрахунком заборгованості, доданим до позовної заяви, який містить дані щодо руху коштів на рахунку, суми погашення за наданим кредитом, а також випискою по особовому рахунку (а.с. 13-38).
Відповідачка належним чином свої зобов`язання не виконувала, внаслідок чого за розрахунком заборгованості за Договором про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «БАНК ФОРВАРД» №300007644 від 23.10.2021, у зв`язку з чим, станом на дату відступлення права вимоги , заборгованість у відповідачки перед позивачем становить 73 256,77 грн , яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 32 052,17 грн, заборгованості за відсотками - 6,1 грн , заборгованості за комісією - 41 198,50 грн. ( а.с. 13)
25.07.2024 між АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення права вимоги №GLIN426202/1, відповідно до умов якого АТ «БАНК ФОРВАРД» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників зазначених в реєстрі боржників. (а.с. 40-42)
Відповідно до витягу із Реєстру боржників до договору відступлення права вимоги, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №300007644 від 23.10.2021 , у сумі 73 256,77 грн. (а.с. 43).
08.03.2025 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на адресу проживання ОСОБА_1 , за допомогою оператора поштового зв`язку «Укрпошта» , направлено досудову вимогу (повідомлення) щодо виконання договірних зобов`язань у сумі 73 256,77 грн за кредитним договором АТ «Банк Форвард» №300007644 від 23.10.2021. (а.с. 45, 52).
З моменту отримання права вимоги до відповідачки, а саме з 25.07.2024 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
Таким чином, відповідачка ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за кредитним договором №300007644 від 23.10.2021 у сумі 73 256,77 грн.
Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до положень ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12 від 28.03.2018 передбачено , що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Також Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що в охоронних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочки виконання грошового зобов`язання. Отже, період правомірного користування коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування супроводжується нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у кредитному договору, а у разі прострочки позичальником виконання зобов`язань зі своєчасного повернення кредиту права кредитора захищаються шляхом нарахування процентів річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Згідно із ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом
Частинами 1, 3 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.
Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Частиною 1 ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Виходячи зі змісту Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2019 року у справі № 526,405/13 - факт не вчинення жодних дій, щодо розірвання кредитних договорів, або визнання їх не дійсними тривалий час, а також користування кредитними коштами та сплати відповідачем в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитними договорами - є нічим іншим як визнання вище наведених кредитних договорів такими, що укладені з досягненням всіх істотних умов, а також підтвердженням отриманям всіх благ передбачених кредитними договорами.
Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На час розгляду справи судом, відповідачкою не надано відомостей, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку.
Враховуючи викладене, та приймаючи до уваги те, що судом достовірно встановлено, що у відповідачки утворилась заборгованість перед позивачем за договором, що свідчить про неналежне виконання, останньою, умов укладеного договору, а також позивачем, на виконання вимог ст. 81 ЦПК України, доведені позовні вимоги, які знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, суд вважає, що позов є обґрунтований та підтверджений належними доказами , в зв`язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі.
Щодо розподілу судових витрат.
ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» , звертаючись до суду, просило стягнути з відповідачки на його користь витрати на правову допомогу у сумі 7000,00 грн.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин 1-6 статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові Великої Палати від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15 ц, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не вправі втручатися в ці правовідносини… За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами… Суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п.4 ст.1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
В постанові Верховного Суду від 22 липня 2021 року у справі №628/2292/18 зазначено, що якщо винагорода адвоката за послуги згідно з договором про надання правової допомоги була визначена сторонами у твердій (фіксованій) сумі, то вона за весь час дії договору не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.
В постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року у справі №750/2055/20 вказано, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат , суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 , міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19 та від 11 листопада 2020 року у справі №673/1123/15-ц.
Здійснення адвокатом правничої допомоги в інтересах позивача підтверджується матеріалами справи, поданими адвокатом позовної заяви, з додатками до неї, поданими іншими заявами по суті справи.
Судом враховується, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписамистатті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивачу правничу допомогу по даній справі надавало Адвокатське об`єднання « Апологет» , в особі адвоката Усенка М.І. , на підставі договору про надання правової допомоги №0206 від 02.06.2025.( а.с.45)
Акт наданих послуг №172 від 09.06.2025 свідчить про те, що виконавцем надано клієнту , а клієнтом прийнято послуги , згідно договору про надання правової ( правничої) допомоги №0206 від 02.06.2025, сума наданих послуг складає 7000,00 грн , боржник по кредитному договору № 300007644 ОСОБА_1 ( а.с.45 зворотня сторінка)
Згідно детального опису наданих послуг від 09.06.2025 за договором про надання (правничої ) допомоги від 02.06.2025 за №0206 , адвокат надав клієнту наступні послуги: усну консультацію клієнта; ознайомлення з матеріалами кредитної справи; погодження правової позиції клієнта у справі; складення позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта; подання заяви до суду від імені клієнта у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором №300007644 від 23.10.2021 з ОСОБА_1 ( а.с.46)
Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не має право втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Матеріали справи не містять доказів того, що відповідачка просить відмовити у задоволенні таких витрат та/або зменшити їх розмір. Клопотань чи заперечень від відповідачки щодо витрат на правову допомогу у суді матеріали справи також не містять.
З огляду на вищезазначене, оскільки сплачені судові витрати позивачем доведені, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача витрат на професійну (правничу ) допомогу у сумі 7000,00 грн.
За частиною першою ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, суд вважає, що з відповідачки ОСОБА_1 слід стягнути на користь позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» , понесені ним при зверненні до суду, і документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір у сумі 2422,40 грн. (а.с. 1).
Ураховуючи викладене та керуючись статтями 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд
Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором №300007644 від 23.10.2021, станом на 25.07.2024 , у сумі 73 256 ( сімдесят три тисячі двісті п`ятдесят шість ) грн 77 коп , яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 32 052,17 грн, заборгованості за відсотками - 6,1 грн , заборгованості за комісією - 41 198,50 грн .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7000 грн , а всього 9 422 ( дев`ять тисяч чотириста двадцять дві ) грн 40 коп.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована по АДРЕСА_1 , РНОКПП : НОМЕР_1 .
Повне судове рішення складено 30.09.2025.
Суддя Л.В. Вовк