Провадження №2/155/801/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

29.09.2025 м. Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Сметани В.М.,

при участі секретаря судових засідань Воронюк Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абекор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абекор» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовує, що 10 січня 2025 року між ТОВ «ФК «Абекор» та ОСОБА_1 укладено електронний кредитний договір №1368062, відповідно до якого останній отримав кредит (грошові кошти) на платіжну картку в сумі 16 100,00 грн. Сторони погодили, що строк кредиту складає 80 днів з кінцевим терміном повернення до 30 березня 2025 року (включно). Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, чим порушила умови договору, в результаті чого допустила заборгованість за кредитним договором № 1368062 від 10 січня 2025 року, яка становить 28851,20 грн., з яких: 16 100,00 грн. - тіло кредиту, 12 751,20 грн нараховані відсотки.

З наведених мотивів та підстав позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у вказаній сумі, а також суму судових витрат у справі.

Відзив на позовну заяву, станом на день розгляду справи, до суду не надходив.

Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 08 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання представник позивача не з`явився, однак в позовній заяві просить розглядати справу без його участі за наявними матеріалами справи. Не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач належним чином повідомлена про день і час розгляду справи в порядку спрощеного провадження в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи.

За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Судом встановлено, що 10 січня 2025 року між ТОВ «ФК «Абекор» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1368062 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору. Кредитний договір підписано шляхом введення одноразового ідентифікатора v05388.

Згідно п.1.2 сума кредиту складає 16 100,00 грн. Строк кредиту 80 днів з кінцевим терміном повернення до 30 березня 2025 року (включно).

Кількість платежів - 2 платежі. Періодичність сплати платежів: 1 й платіж через 30 днів, 2-й платіж через 50 днів.

Згідно п.1.4 договору процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від умов користування кредитом та становить: п. 1.4.1. Базова процентна ставка 0,99% в день, що застосовується протягом першого періоду користування кредитом. п.1.4.2. Основна процентна ставка 0,99 % в день, що застосовується протягом другого періоду користування кредитом. п.1.4.3. Акційна процентна ставка, що застосовується відповідно до наступних умов: 0,5940 % в день, якщо позичальник своєчасно сплатить перший платіж не пізніше строку та не менше суми, що встановлені в початковому графіку платежів або у вказаний строк укладе додаткову угоду про продовження строку кредиту(пролонгацію).

Відповідно до п.1.7 договору денна процентна ставка на дату укладення договору становить 0,29% в день.

Кошти кредиту надаються кредитором у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .

Крім того, 08 лютого 2025 року між сторонами укладено додаткову угоду до кредитного договору № 1368062 від 10 січня 2025 року, відповідно до умов якої сторони продовжили строк кредиту на 80 днів, з кінцевим терміном повернення кредиту 29 квітня 2025 року. Основна процентна ставка 0,99% в день, застосовується протягом періоду пролонгації. На період продовження строку кредиту: денна процентна ставка на дату укладення договору складає 0,43% в день.

Додаткову угоду та паспорт споживчого кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора d42347.

Відповідно до картки обліку договору надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 1368062 від 10.01.2025 року загальна заборгованість відповідача складає 28 851,20 грн, з яких: 16 100,00 грн прострочене тіло кредиту, 12 751,20 грн заборгованість по процентах за користування кредитом.

09 червня 2025 року відповідачу скеровано вимогу досудового врегулювання спору за договором про надання кредиту №1368062 від 10.01.2025 року, яку відповідач проігнорувала та заборгованість не сплатила.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Істотними умовами договору відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України, є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно пункту першого частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

У постанові від 07 квітня 2021 року у справі № 623/2936/19 Верховний суд дійшов висновку, що використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором при укладенні договору відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Згідно з положеннями ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 89 ЦПК України, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідачки заборгованості.

Поряд з цим судом встановлено, що відповідач порушила свої зобов`язання за кредитним договором з умовами якого вона погодилася, не скористалася своїми процесуальними правами, несучи ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, не подала відзиву на позовну заяву, контррозрахунок суми заборгованості та жодних доказів на спростування викладених у позовній заяві обставин.

Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором про надання кредиту належним чином не виконала, факту укладення кредитного договору, ані факту отримання нею кредитних коштів, ані розрахунок суми заборгованості за тілом кредиту та процентами не спростувала, вказане свідчить про порушення прав позивача, яке підлягає захисту шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором.

З наведених підстав, суд дійшов до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь ТОВ «ФК «Абекор» заборгованість за кредитним договором № 1368062 від 10 січня 2025 року в розмірі 28 851,20 грн, а саме: 16 100,00 грн заборгованість по тілу кредиту, 12 751,20 грн заборгованість по процентах за користування кредитом.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Як слідує з матеріалів справи, за подання даного позову ТОВ «ФК «Абекор» сплатило судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. 11,15-16, 509, 526, 633, 634, 638-639, 1048-1049, 1054 ЦК України, ст. 4, 5, 12-13, 76-81, 141, 142, 258-259, 268, 273 -274, 280, 284, 289, 354-356 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абекор» заборгованість за кредитним договором № 1368062 від 10 січня 2025 року в розмірі 28 851,20 грн (двадцять вісім тисяч вісімсот п`ятдесят одну) гривню 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абекор» на відшкодування судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі двадцять дві) гривні 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони у справі є:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абекор» (місцезнаходження: вулиця Костянтинівська, 75, приміщення 601 А , м. Київ, );

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Дата складення повного тексту заочного рішення 29 вересня 2025 року.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області В.М.Сметана