Провадження №: 2-з/755/225/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" вересня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва

в складі головуючого - судді Гончарук В.П.,

за участі секретаря засідання Оніщука Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_3 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_3 про забезпечення позову, в якій заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на 100% у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «РАВ» (), яке зареєстроване Печерською районною у м. Києві державною адміністрацією та знаходиться за адресою: Україна, 01010, місто Київ, вул. Острозьких Князів, будинок 24. квартира 21, що належать ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .; накладення арешту на майно Товариства з обмеженою відповідальністю «РАВ» (), що розташоване за адресою: АДРЕСА_2, а саме: склад яйця, склад тари, цех по виготовленню розсипних кормів, пташник №7, земельна ділянка, кадастровий номер :11:001:0001, площа (та) 7,1582; госпблок,, генераторна, трансформаторна підстанція, пожежне депо, адміністративна будівля,, пташник, пташник напільний, пташник для водоплаваючих, склад, виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, зерносховище, нежитлове приміщення виробничий будинок та будівлю пташника, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .; Заборонити товариству з обмеженою відповідальністю «РАВ» розпоряджатися вищевказаним майном.

Вимоги заяви обгрунтовані тим, що представником позивача подано позов до Дніпровського районного суду м. Києва до відповідача ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Предметом позову є кошти в сумі 480 000 доларів США, що відповідно до курсу Національного банку України станом на 16 вересня 2025 року у гривневому еквіваленті дорівнює 19 791 216,00 грн. (курс долара США станом на 16.09.2025 року становить 41,2317 за 1 гривню).

ОСОБА_1 був визнаний потерпілим у кримінальному провадженні, порушеному відносно ОСОБА_3 , внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000195 від 01.04.2013 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15.09.2025 року про закриття кримінального провадження ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності. Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди залишено без розгляду.

Крім того, заяву обгрунтовано тим, що у травні 2010 року громадянин ОСОБА_4 познайомив ОСОБА_1 з громадянином ОСОБА_3 та рекомендував його як підприємця, який є засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «РАВ» (зареєстроване Печерською районною у м. Києві державною адміністрацією 02.11.2007, ), займається вирощуванням курей та реалізацією курячих яєць на території України, після чого у ОСОБА_3 виник умисел на заволодіння коштами останніх. Під час ведення переговорів ОСОБА_3 повідомив, що ТОВ «РАВ» є власником птахокомплексу площею понад 6000 кв. м, розташованого у АДРЕСА_2 , який займається виробничою діяльністю, тобто виробляє та реалізує куряче яйце. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння коштами, ОСОБА_3 запропонував громадянину ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на партнерських засадах виступити учасниками підприємства, придбавши частки статутного капіталу останнього, та запевнив, що за його безпосереднього керівництва виробничими процесами та комерційними питаннями підприємства та участі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у даному бізнес проекті прибутки їм гарантовані у найкоротший термін. Умовами входження до ТОВ «РАВ» ОСОБА_3 назвав сплату грошей у сумі 480 тис. Доларів США готівкою. Вказані кошти ОСОБА_1 мав сплатити ОСОБА_3 за продаж частки у статутному капіталі підприємства у розмірі 2,13 % з одночасним збільшенням ставки до 25%. За декілька днів до підписання договорів купівлі-продажу часток у статутному капіталі ТОВ «РАВ» громадянин ОСОБА_1 у присутності ОСОБА_4 в особистому автомобілі, припар кованому на паркувальному майданчику на Контрактовій площі, що у м. Києві, будучи впевненим, що діяльність ТОВ «РАВ», як того обіцяв ОСОБА_3 , принесе очікувані та обговорені прибутки, передав ОСОБА_3 гроші у сумі 480 тисяч доларів США готівкою. Дані кошти ОСОБА_3 за домовленістю мав покласти від імені ОСОБА_1 на поточний рахунок ТОВ «РАВ», як внесок до статутного капіталу. Сторонами підписано відповідні договори купівлі-продажу часток у статутному капіталі ТОВ «РАВ» 19.05.10, згідно з якими громадянин ОСОБА_3 продав ОСОБА_1 та ОСОБА_4 по 2,13% часток статутного капіталу кожному. Безпосередньо під час підписання договорів купівлі-продажу ОСОБА_3 з метою схилення до підписання цивільно-правового правочину ОСОБА_1 повідомив завідомо неправдиві дані, зазначивши, що він має повноваження відчужувати корпоративні права ТОВ «РАВ» та не перебуває в шлюбних відносинах. На підтвердження своїх слів пред`явив паспорт громадянина України на власне ім`я НОМЕР_1 , виданий 03.03.2006 Печерським РУ ТУ МВС України в м. Києві, у якому відсутня відмітка про реєстрацію шлюбу, створюючи умови для визнання даного договору у подальшому недійсним. При цьому, ОСОБА_3 достовірно знав, що на момент укладення договору купівлі- продажу частки перебуває у шлюбі із громадянкою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованому від 28.01.2005 відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м. Києва (свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_2 ), що накладає юридичні обмеження на одноособове розпорядження спільним майном подружжя та корпоративними правами відповідно до ст. 65 Сімейного кодексу України. Таким чином, ОСОБА_3 , ввівши в оману громадянина ОСОБА_1 , досяг укладення договору купівлі-продажу частки ТОВ «РАВ» та підписання протоколу загальних зборів учасників ТОВ «РАВ», згідно якого ОСОБА_1 та ОСОБА_4 стали учасниками підприємства з частками у статутному капіталі по 25%. У вересні 2011 року громадянин ОСОБА_1 придбав у громадянина ОСОБА_4 частку статутного капіталу ТОВ «РАВ» у розмірі 25% та став рівноправним учасником ТОВ «РАВ», маючи 50% статутного капіталу на рівні з ОСОБА_3 . Після детального ознайомлення із документацією щодо господарської діяльності ТОВ «РАВ» ОСОБА_1 усвідомив, що підприємство будь-якої господарської діяльності не проводить, оскільки птахо комплекс та належна ТОВ «РАВ» техніка передана в оренду підприємству об`єднання громадян «Журавушка» української спілки інвалідів «Спілка онкоінвалідів». При цьому, сума оренди за весь птахо комплекс становить лише 27000 гривень на місяць. Все виробництво та реалізацію курячих яєць здійснює підприємство «Журавушка», керівником якого є громадянин ОСОБА_6 згідно договору від 2009 року. Крім того, отримані від ОСОБА_1 кошти у сумі 480 000 доларів США, які згідно досягнутої між ними домовленості ОСОБА_3 , мав внести до статутного капіталу ТОВ «РАВ», останній не вніс, привласнив їх та розпорядився ними на власний розсуд. В результаті своїх протиправних дій ОСОБА_3 шахрайським шляхом заволодів коштами ОСОБА_1 в сумі 480 тисяч доларів США, що у гривневому еквіваленті відповідно до курсу Національного банку України станом на 16.09.2025 року становить 19 791 216,00 грн. Таким чином, ОСОБА_3 своїми протиправними діями спричинив позивачу майнову шкоду, розмір якої станом на 16.09.2025 року становить 19 791 216,00 грн., які повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача.

Враховуючи, що ОСОБА_3 заволодів майном, належним позивачу у шахрайський спосіб (вчинив шахрайські дії в особливо великих розмірах), він може вчинити з належним йому майном у ТОВ «РАВ» будь-які дії, які позбавлять можливості задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у випадку їх задоволення судом. Сума спричиненої шкоди, сума заявленого позову зумовлюють до необхідності накладення арешту на майнові корпоративні права ОСОБА_3 . ОСОБА_3 у ТОВ «РАВ», а саме: на вклад ОСОБА_3 у статутний капітал товариства. А також, враховуючи, що відповідач є єдиним учасником товариства та по суті його єдиним власником, та ту обставину, що кошти товариства можуть бути виведені відповідачем із підприємства, а сума вкладу ОСОБА_3 явно недостатня для відшкодування спричиненої шахрайськими діями шкоди позивачу, необхідно накласти арешт на вище зазначене майно ТОВ «РАВ».

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

В судове засідання сторони не викликались.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Звертаючись з вказаною заявою до суду заявник вказує, що до Дніпровського районного суду м. Києва до відповідача ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Предметом позову є кошти в сумі 480 000 доларів США, що відповідно до курсу Національного банку України станом на 16 вересня 2025 року у гривневому еквіваленті дорівнює 19 791 216,00 грн. (курс долара США станом на 16.09.2025 року становить 41,2317 за 1 гривню).

Крім того, судом встановлено, ОСОБА_1 , був визнаний потерпілим у кримінальному провадженні, порушеному відносно ОСОБА_3 , внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000195 від 01.04.2013 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15.09.2025 року у справі № 758/5261/14-к про закриття кримінального провадження ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності. Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди залишено без розгляду.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 14.05.2025 за № 426873409, ТОВ «РАВ» є власником наступних об`єктів нерухомості, а саме: Будівля, склад яйця, реєстраційний номер 080, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; Будівля, склад тари, реєстраційний номер 080, розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; Будівля, цех по виготовленню розсипних кормів, реєстраційний номер 080, розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; Будівля, пташник №7, реєстраційний номер НОМЕР_3 , розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; Земельна ділянка, реєстраційний номер 254, кадастровий номер :11:001:0001, площа (га) 7,1582; Будівля пташника, реєстраційний номер 080, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; Будівля, госпблок, реєстраційний номер 254 літ. «Ж-1», розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; Будівля генераторна, реєстраційний номер 254 літ. «К-1», розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; Будівля трансформаторна підстанція, реєстраційний номер 254 літ. «3- 2»; розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; Будівля пожежне депо, реєстраційний номер 254 літ «П-1», розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; Будівля, адміністративна будівля, реєстраційний номер 254. розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; Будівля, пташник, реєстраційний номер 254, розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; Будівля, пташник напільний, реєстраційний номер НОМЕР_4 , розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; Будівля, пташник для водоплаваючих, реєстраційний номер НОМЕР_5 . розташована за адресою: АДРЕСА_2; Будівля, склад, реєстраційний номер 101, розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; Будівля, виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, реєстраційний номер 254, розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; Будівля, зерносховище, реєстраційний номер НОМЕР_6 , розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; Нежитлове приміщення, виробничий будинок, реєстраційний номер 54, розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п. 1,2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Згідно п. 6 зазначеної Постанови, особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку із вжиттям судом заходів забезпечення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Як убачається з наданих позивачем матеріалів, що позивач ОСОБА_1 в рамках кримінального провадження звертався з позовом про віджшкодування майнової шкоди в порядку ст. 128 КПК України.

Відповідно до ухвали Оболонського районного суду м.Києва від 15 вересня 2025 р., що була постановлена в рамках кримінальної справи №758/5261/14-к позов ОСОБА_1 було залишено без розгляду.

Також, відповідно до ухвали слідчого - судді Подільського районного суду м.Києва від 3.07.2015 р. , що була постановлена в рамках кримінального провадження № 758/5261/14-к вбачається, що була задоволена заява представника цивільного позивача ОСОБА_2 та з метою забезпечення виконання цивільного порзову, що був поданий в рамках вказаної цивільної справи було накладено арешт на майно ТОВ «РАВ» ідентифікаційний код 35534074 та відповідно до відмостей з Єдиного державного реєситру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відповідач ОСОБА_3 є кінцевим беніфіціаром влсника вкзаної юридичної особи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначила, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, а також чи не перешкоджає такий вид забезпечення здійсненню господарської діяльності юридичної особи чи фізичної особи-підприємця.

Цивільне процесуальне законодавство не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна/закриття рахунків чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 932/14900/19.

До видів забезпечення позову законом віднесено, зокрема, накладення арешту на майно, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб (пункт 1 частини першої статті 150 ЦПК України), а також заборону вчиняти певні дії (пункт 2 частини першої статті 150 ЦПК України).

Під арештом майна слід розуміти заборону розпоряджатися цим майном, а в певних випадках - і користуватися ним. Заборона вчиняти певні дії, поряд з іншим, може бути пов`язана з необхідністю збереження об`єкта спору в існуючому стані та збереження його статусу, що має сприяти вирішенню спору та можливості виконання судового рішення.

Арешт майна, як спосіб забезпечення позову, передбачає накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна (див., зокрема, постанови Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 червня 2022 року у cправі № 908/2382/21, Верховного Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2024 року у справі № 504/3408/22).

Арешт, як заборона на право розпоряджатися майном, включає і обмеження на розпорядження таким майном. Тому при накладенні арешту на майно вжиття додаткових заходів забезпечення, направлених на обмеження розпорядження таким майном, не є необхідним (див. постанову Верховного Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 липня 2024 року в справі № 567/459/23).

Таким чином, аналізуючи вище викладені обставни, стороною позивача не надано суду належних підтверджуючих відомостей на обґрунтування доцільності вжиття заходів забезпечення позову в частині накладення арешту на 100% у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «РАВ» (), яке зареєстроване Печерською районною у м. Києві державною адміністрацією та знаходиться за адресою: Україна, 01010, місто Київ, вул. Острозьких Князів, будинок 24. квартира 21, що належать ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та накладення арешту на нерухоме майно,що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «РАВ», а також Заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «РАВ» розпоряджатися вищевказаним майном.

Крім того, накладення арешту на вказане майно, що знаходяться на балансі Товариства з обмеженою відповідальністю «РАВ» (), а також 100% у статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «РАВ» () може перешкодити здійсненню його господарській діяльності, порушити інтереси інших осіб, що суперечитиме змісту заходів забезпечення та меті їх застосування, яка полягає в захисті інтересів учасника процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб, так як зазначений захід забезпечення позову, пов`язаний із втручанням у внутрішню діяльність відповідача.

У зв`язку з чим, враховуючи наявність спору між сторонами, обсяг позовних вимог, враховуючи вимоги співмірності виду забезпечення позову із заявленими вимогами, суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Оскільки предметом даного позову в межах якого сторонона позивача звернулася з даною заявою до суду є відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в розмірі 480 000 доларів США, що відповідно до курсу Національного банку України станом на 16 вересня 2025 року у гривневому еквіваленті дорівнює 19 791 216,00 грн. (курс долара США станом на 16.09.2025 року становить 41,2317 за 1 гривню), суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе частково задовольнити дану заяву про забезпечення позову до розгляду даної справи по суті та набрання чинності судовим рішенням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153, 157ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_3 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно відповідача ОСОБА_3 в межах суми позовних вимог, які становлять 480 000 доларів США, що відповідно до курсу Національного банку України станом на 16 вересня 2025 року у гривневому еквіваленті дорівнює 19 791 216,00 грн. (курс долара США станом на 16.09.2025 року становить 41,2317 за 1 гривню).

Накласти арешт на нерухоме майно відповідача ТОВ «РАВ» ідентифікаційний код 35534074, де ОСОБА_3 є кінцевим бенефіціаром даної юридичної особи.

Заборонити вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження належної відповідачу ОСОБА_3 часткою внеску в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «РАВ» (код юридичної особи 35534074).

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Копію ухвали суду для виконання направити до відповідних компетентних органів.

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження..

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Учасники справи:

Стягувач:

ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , зареєстрований: АДРЕСА_3 );

Боржник:

ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_4 ).

Суддя: