Справа № 201/6566/25
Провадження № 2-о/201/290/2025
УХВАЛА

01 жовтня 2025 року місто Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

з секретарем судового засідання Терновою А.В

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі заявлений заявником відвід головуючому у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_2 , про встановлення факту припинення іпотеки та скасування запису про заборону відчуження на іпотечне майно та про іпотеку, -

ВСТАНОВИВ:

До Соборного районного суду міста Дніпра 27 травня 2025 року надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_2 , про встановлення факту припинення іпотеки та скасування запису про заборону відчуження на іпотечне майно та про іпотеку.

29 травня 2025 року постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження по даній справі.

13 червня 2025 року не погодившись з ухвалою суду від 29 травня 2025 року заявником подано апеляційну скаргу.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 липня 2025 року, апеляційну скаргу задоволено, ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 29 травня 2025 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 06 серпня 2025 року справа була розподілена раніше визначеному складу суду судді Демидовій С.О.

Ухвалою судді від 18 серпня 2025 року заяву залишено без руху, визначено недоліки та надано строк на їх усунення.

28 серпня 2025 року від заявника надійшла заява, якою було усунуто недоліки, визначені ухвалою судді.

Ухвалою судді від 01 вересня 2025 року відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_2 , про встановлення факту припинення іпотеки та скасування запису про заборону відчуження на іпотечне майно та про іпотеку.

30 вересня 2025 року до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Демидової С.О., в обґрунтування якої зазначено, що відвід заявлено через те, що суддя відмовилась відкрити провадження по справі без розгляду її по суті, що є необґрунтованим та упередженим підходом, крім того заявниця подала заяву про розгляд справи без її участі.

Частиною 2 ст. 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

Відповідно до положень ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Порядок вирішення заяви про відвід унормовано ст. 36-41 ЦПК України.

Так, ст. 36 Кодексу передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

З підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість (ст. 40 ЦПК України).

Так, відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Частиною 3 ст. 40 ЦПК України визначено, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п.1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні від 09.11.2006 року по справі «Білуха проти України» Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначено, що відповідно до сталої практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності («Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 та 30; «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-ХІІ). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду («Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного («Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

У рішенні від 10 грудня 2009 р. у справі «Мироненко та Мартенко проти України» ЄСПЛ дійшов висновку, що український суд не був безстороннім за об`єктивним критерієм.

На обґрунтування свого висновку ЄСПЛ звернув увагу на те, що, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в його безсторонності.

Тобто, при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді, позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими.

Заявником не наведено жодних обґрунтованих тверджень, які б підтверджували упередженість або сумнів в об`єктивності судді, окрім незгоди з процесуальним рішенням судді, в свою чергу незгода з процесуальним рішенням судді не може слугувати доказом упередженості та необ`єктивності при розгляді справи.

У справі «Хаушильд проти Данії», зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При чому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильності, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що об`єктивна неупередженість полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників цивільного процесу.

З огляду на зазначене, підстави, на які посилається ОСОБА_1 у своїй заяві про відвід судді не містять в собі будь-яких відомостей щодо можливої упередженості судді, не ставлять під сумнів її об`єктивність, а також не вказують на будь-які інші підстави передбачені законом для її відводу.

Зважаючи на викладене заявлений відвід слід визнати необґрунтованим.

На підставі викладеного та керуючись ст. 36-41ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати необґрунтованим заявлений ОСОБА_1 відвід судді Демидової С.О. у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_2 , про встановлення факту припинення іпотеки та скасування запису про заборону відчуження на іпотечне майно та про іпотеку.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Демидова