Житомирський апеляційний суд
Категорія 63 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Борисюка Р.М., Шевчук А.М.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №295/12807/24 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Покровське 94» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 29 квітня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Кузнєцова Д.В. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У серпні 2024 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Покровське 94» звернулось до суду з даним позовом у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 4 055,58 грн, а також судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що ОСОБА_1 є власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . ОСББ «Покровське 94» створене власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 . Протоколом правління від 10.03.2020 №6 прийнято рішення про визначення розміру внесків, а саме з розрахунку за 1 кв.м 6,22 грн. Відповідачем не здійснено свого обов`язку з утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до статуту та законодавства України, в результаті чого утворилась заборгованість за період з листопада 2023 по липень 2024 в розмірі 4 055,58 грн.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 29 квітня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Покровське 94» заборгованість зі сплати внесків в сумі 4 055,58 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Покровське 94» 3028 ,00 грн судового збору та 1 500 грн витрат на професійну правничу допомогу. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що оскаржуване судове рішення є незаконним, необґрунтованим, ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права. Вказує, що надані позивачем протоколи є неповними та не місять додатків, який є невід`ємною частиною протоколу, відсутність яких унеможливлює встановити кількість учасників зборів, так і кількості голосів, які занесені до даного протоколу. Крім того, відповідач заявляв клопотання про витребування оригіналу протоколу установчих зборів з додатками, однак таке клопотання судом першої інстанції розглянуто не було. Вказує, що згідно рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20.09.2021 по справі №295/5000/21 ухвалено рішення про визнання недійсним рішення загальних зборів ОСББ « Покровське 94» , викладене в пункті 3.2 протоколу №6 загальних зборів співвласників будинку за адресою АДРЕСА_1 від 10.03.2020 в частині встановлення тарифу за комунальні послуги в розмірі 6 грн.22 коп. за метр квадратний та затвердження кошторису будинку. Крім того, доказів понесення витрат на правничу допомогу до завершення судових дебатів представником відповідач суду не було подано. Також судом було проігноровано той факт, що відповідач є особою пенсійного віку, інших доходів крім пенсії немає.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , згідно з паспорту громадянина України та інформацією відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області.

Із розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 має заборгованість по сплаті внесків з листопада 2023 по липень 2024 року у розмірі 4 055,58 грн.

Відповідно до п. 1 Розділу І Статуту ОСББ «Покровське 94», затвердженого установчими зборами співвласників будинку АДРЕСА_1 , протокол №1 від 11.05.2016, ОСББ створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 . Метою створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку відповідно до п. 1 розділу ІІ Статуту є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом.

Відповідно до протоколу №6 загальних зборів співвласників будинку АДРЕСА_1 від 10.03.2020 зборами був встановлений тариф за комунальні послуги в розмірі 6,22 грн. за метр квадратний та затверджений кошторис будинку відповідно до додатку №3.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань співвласників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені Законами України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Виходячи з положень ч. 1 ст. 17, ст. 20, ч.ч. 6, 7, 8 ст. 22, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» власники квартир, нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку, функції по утриманню якого і прибудинкової території здійснює об`єднання співвласників, зобов`язані нести витрати по утриманню спільного неподільного майна.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та Статутом об`єднання внески і платежі.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» витрати на управління багатоквартирним будинком в тому числі включають: витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку та інше.

Частиною 2 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.

За положеннями ч. 3 ст. 12 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.

Отже, обов`язок утримання майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства. Витрати на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку розподіляються між співвласниками пропорційно до їх часток співвласника незалежно від факту використання ними належного їм нежитлового приміщення та спільного майна, а також членства в об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 01.04.2015 у справі № 916/2197/13 (№ 3-28гс15), від 11.11.2015 у справі № 3-945гс15, від 27.01.2016 у справі № 904/8242/14 (№ 3-1028 гс15) та постановах Верховного Суду від 14.12.2017 у справі № 910/582/17, від 22.05.2018 у справі № 910/12065/17.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема, встановлювати порядок сплати, перелік, розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного ремонтного фондів; визначати підрядника, укладати договори про управління експлуатацію, обслуговування, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення майна з будь-якою фізичною або юридичною особою; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків та платежів.

Статтею 322 ЦК України передбачено обов`язок власника утримувати майно, що йому належить.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає житлово-комунальні послуги як результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги має право звертатися до суду в разі порушення споживачами умов договору.

Згідно з п. 2 Розділу V Статуту співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Також встановлено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 20.09.2021 у цивільній справі №295/5000/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСББ «Покровське 94» визнано недійсним рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Покровське 94», викладене в пункті 3.2. протоколу №6 загальних зборів співвласників будинку АДРЕСА_1 від 10 березня 2020 року в частині встановлення тарифу за комунальні послуги в розмірі 6 грн. 22 коп. за метр квадратний та затвердження кошторису будинку.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 26.05.2022 рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20.09.2021 скасовано, ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Таким чином, посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на визнання недійсним рішення загальних зборів співвласників будинку АДРЕСА_1 від 10 березня 2020 року в частині встановлення тарифу за комунальні послуги в розмірі 6 грн. 22 коп. за метр квадратний є безпідставними.

В постанові Верховного Суду від 21 січня 2020 року у справі №910/1395/19 зазначено, що законодавством на відповідача, як на члена ОСББ, покладено обов`язок виконувати чинні та не скасовані рішення статутних органів ОСББ, якими зокрема є загальні збори учасників та правління ОСББ.

Заборгованість відповідача по сплаті внесків з листопада 2023 по липень 2024 складає 4 055,58 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.

Таким чином, встановивши, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 , є споживачем житлово-комунальних послуг, а саме послуг з управління багатоквартирним будинком, які надаються позивачем за вказаною адресою, доказів щодо ненадання або неналежного надання вказаних послуг ОСОБА_1 не подано, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за надані послуги.

Посилання в апеляційній скарзі на існування кримінального провадження, порушеного за заявою відповідача, не спростовує указаних висновків та не може бути підставою для відмови у позові.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Щодо стягнення судових витрат.

Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічні висновки викладені Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, провадження № 61-21442св19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, провадження № 61-21197св19, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, провадження № 61-44217св18, від 14 вересня 2021 року у справі № 204/6564/19, провадження № 61-1970св21, від 09 листопада 2021 року у справі № 648/2776/20, провадження № 61-7641св21.

З матеріалів справи вбачається, що 06.10.2023 року між ОСББ «Покровське 94» та Адвокатським бюро «Григорія Мініча» був укладений договір №06/10-23/ЮО.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що гонорар є формою винагороди бюро за надання правничої допомоги клієнту згідно з договором. Розмір гонорару або порядок його обчислення та сплати погоджується сторонами у додатках до договору.

З додатку №1 до Договору №06/10-23/ЮО від 06.10.2023 року «Складові та розміри гонорару бюро» слідує, що вартість послуг бюро за підготовку і подання позовної заяви про стягнення дебіторської заборгованості на користь клієнта (в спрощеному провадженні без виклику сторін), в тому числі підготовка, підписання позовної заяви, засвідчення копій додатків до неї та подання таких документів до суду складає 3 000 грн.

Велика Палати Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 вказала, що «при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу».

Також у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару інша сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Аналогічні висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.

Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, пункт 268; рішення ЄСПЛ від 28 липня 1999 року у справі «Ботацці проти Італії», заява № 34884/97, пункт 30).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що доказів понесення витрат на правничу допомогу до завершення судових дебатів представником позивача до суду не подано, не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи.

Так, у позовній заяві представник ОСББ «Покровське-94» - Довгалюк Р.О. просив стягнути 3000,00 грн витрат за надання професійної правничої допомоги.

До позову було долучено: ордер, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, договір №06/10-23/ЮО про надання правничої допомоги від 06.10.2023 у якому вказано складові та розмір гонорару.

Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на вказане, взявши до уваги характер правовідносин у цій справі, зокрема, обсяг наданих адвокатом позивачу ОСББ «Покровське 94» послуг, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що з урахуванням клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу справедливим буде зменшити їх розмір до 1 500,00 грн.

З урахуванням встановленого, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позову.

Жодних інших доводів на спростування висновків суду апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст.374, ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 29 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді