У Х В А Л А

18 вересня 2025 року

м. Київ

Справа № 757/16507/24

Провадження № 14-100зц25

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Ткачука О. С.,

суддів: Банаська О. О., Булейко О. Л., Воробйової І. А., Губської О. А., Дашутіна І. В., Ємця А. А., Кишакевича Л. Ю., Короля В. В., Кривенди О. В., Пількова К. М., Погрібного С. О., Стефанів Н. С., Ступак О. В., Ткача І. В., Уркевича В. Ю., Шевцової Н. В.

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від

04 листопада 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від

12 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дій щодо переміщення та утримання дитини незаконними,

УСТАНОВИЛА:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_2 про визнання дій щодо переміщення та утримання дитини незаконними.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2024 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2025 року, у задоволенні позову

ОСОБА_1 відмовлено.

У квітні та червні 2025 року ОСОБА_1 три рази подавав касаційні скарги,

в яких просив скасувати рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2025 року, ухвалити нове судове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі або у разі неможливості ухвалити нове рішення, справу повернути до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвалою Верховного Суду від 09 травня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявникові з підстав невиконання вимог ухвали Верховного Суду від 15 квітня 2025 року про залишення касаційної скарги без руху.

Ухвалою Верховного Суду від 27 червня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявникові у зв`язку з зловживанням заявником своїми процесуальними правами.

Ухвалою Верховного Суду від 05 серпня 2025 року у відкритті касаційного провадження відмовлено у зв`язку з відмовою у поновленні пропущеного заявником строку для подання касаційної скарги.

У серпні ОСОБА_1 звернувся до Великої Палати Верховного Суду з касаційною скаргою в який просив прийняти касаційну скаргу до розгляду, справу розглядати у складі Великої Палати Верховного Суду, скасувати рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від

04 листопада 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від

12 березня 2025 року, ухвалити нове судове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі або у разі неможливості ухвалити нове рішення, справу повернути до суду першої інстанції на новий розгляд.

Велика Палата Верхового Суду вважає, що касаційну скаргу потрібно передати до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (частина четверта статті 10 ЦПК України.

Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом норм, які регулюють його діяльність. Термін «суд, встановлений законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів» (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (Sokurenko and Strygun v. Ukraine), заяви № 29458/04 і № 29465/04, § 24).

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6 Конституції України). Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (частина перша статті 391 ЦПК України).

Право касаційного оскарження та судові рішення, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку, регламентовані у статті 389 ЦПК України.

Відкриття касаційного провадження згідно зі статтями 393 і 394 ЦПК України передбачає перевірку правильності оформлення касаційної скарги та дотримання порядку її подання, зокрема перевірку сплати судового збору і дотримання строку на касаційне оскарження.

Підстави та порядок передання справи до Великої Палати Верховного Суду передбачені статтями 403 і 404 ЦПК України. Згідно з вказаними статтями після відкриття касаційного провадження, підготовки справи до касаційного розгляду та попереднього розгляду справи до Великої Палати Верховного Суду передається справа, а не касаційна скарга.

Питання прийняття касаційної скарги до розгляду, відкриття касаційного провадження та передання справи до Великої Палати Верховного Суду у випадках, передбачених статтею 403 ЦПК України, віднесені до повноважень Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду. Чинний процесуальний закон не передбачає самостійного вирішення Великою Палатою Верховного Суду питання про відповідність касаційної скарги вимогам статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту, про дотримання строку на касаційне оскарження, про відкриття касаційного провадження тощо, а також про передачу їй на розгляд цивільної справи.

З огляду на викладене, правові підстави для прийняття та розгляд

Великою Палатою Верховного Суду касаційної скарги ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від

12 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дій щодо переміщення та утримання дитини незаконними відсутні, тому касаційну скаргу необхідно передати за належністю до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Керуючись статтями 388, 391, 393, 394, 403 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Передати касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від

04 листопада 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від

12 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дій щодо переміщення та утримання дитини незаконними - до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. С. Ткачук

Судді: О. О. Банасько О. В. Кривенда

О. Л. Булейко К. М. Пільков

І. А. Воробйова С. О. Погрібний

О. А. Губська Н. С. Стефанів

І. В. Дашутін О. В. Ступак

А. А. Ємець І. В. Ткач

Л. Ю. Кишакевич В. Ю. Уркевич

В. В. Король Н. В. Шевцова