КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Сушко Л.П.,

при секретарі Даньшиній І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дульська Тетяна Володимирівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Звєрькова Наталія Володимирівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чернокур Олена Михайлівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та витребування земельної ділянки,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 березня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Кордюкової Ж.І.,-

встановив:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.

ОСОБА_1 просив: визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0, 829 га, кадастровий номер :79:364:0324 від 10березня 2012 року, укладений між ОСОБА_1 , від імені якого діяв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дульською Т.В. 10 березня 2012 року та зареєстрований в реєстрі за № 279;витребувати від ОСОБА_5 земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0, 829 га, кадастровий номер :79:364:0324 на користь ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за позивачем зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :79:364:0324 та видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 905404.

У січні 2022 року з відкритої інформації Державного реєстру речових прав ОСОБА_1 стало відомо, що вказана земельна ділянка була декілька разів відчужена на підставі довіреності від 18 вересня 2006 року за реєстровим № 1650, виданої від імені позивача.

ОСОБА_1 зазначав, що жодної довіреності на відчуження земельної ділянки не видавав. Згідно відповіді Київського державного нотаріального архіву від 10 лютого 2022 року за реєстровим номером № 1650 в реєстрі за 2006 рік том 2 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Смалій Г.М. зазначена не довіреність, а інша нотаріальна дія.

На момент звернення до суду із позовом власником земельної ділянки в реєстрі прав власності зазначений ОСОБА_5 .

Позивач просив визнати недійсним перший договір купівлі-продажу від 10 березня 2012 року та витребувати у ОСОБА_5 на користь позивача спірну земельну ділянку.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 21 березня 2025 року позовні вимоги залишено без задоволення.

Скасованозаходи забезпечення позову, які були вжиті ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 17листопада 2022 року про накладення арешту на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0, 829 га, кадастровий номер :79:364:0324, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_5 .

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги поданої апеляційної скарги підтримав.

Представник ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Залишаючи позовні вимоги без задоволення, суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимог. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що довіреність від 18 вересня 2006 року є підробленою. За відсутності доказів, що довіреність підписана іншою невстановленою особою, а не позивачем, не можна стверджувати про відсутність волевиявлення позивача на відчуження належного йому на праві власності нерухомого майна.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що 18 грудня 2008 року Київською міською радою прийнято рішення № 922/922 про передачу у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , площею 0, 0829 га з цільовим призначенням будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

22 грудня 2019 року за позивачем зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :79:364:0324 та видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 905404, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 07-7-05101.

У січні 2022 року ОСОБА_1 з відкритої інформації Державного реєстру речових прав стало відомо про неодноразове відчуження спірної земельної ділянки на підставі довіреності, яку позивач не видавав.

ОСОБА_1 також зазначав, що невідомі особи 07 лютого 2012 року звернулись від імені позивача до Київської міської ради та отримали дублікат державного акту на право власності на належну земельну ділянку серії ЯЖ № 812741.

10 березня 2012 року між ОСОБА_2 , який діяв від імені позивача, та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки. Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дульською Т.В. та зареєстровано в реєстрі за № 279.

З метою укладення вказаного правочину ОСОБА_2 надав видану від імені позивача довіреність щодо права розпорядження земельною ділянкою, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смалій Г.М. від 18 вересня 2006 року за реєстровим № 1650.

13 вересня 2012 року ОСОБА_3 відчужила земельну ділянку ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу.

23 липня 2013 року ОСОБА_4 відчужив земельну ділянку ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Звєрьковою Н.В., зареєстровано в реєстрі за № 2565.

Обгрунтовуючи позовну заяву, ОСОБА_10 зазначив, що довіреність щодо розпорядження земельною ділянкою не підписував, із ОСОБА_2 не знайомий, грошових коштів від укладеного договору купівлі-продажу не отримував.

Згідно відповіді Київського державного нотаріального архіву від 10 лютого 2022 року за реєстровим номером № 1650 в реєстрі за 2006 рік том 2 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Смалій Г.М. зазначена інша нотаріальна дія, а не довіреність.

ОСОБА_10 просив визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки укладений між ОСОБА_1 , від імені якого діяв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дульською Т.В. 10 березня 2012 року та зареєстрований в реєстрі за № 279 та витребувати від ОСОБА_5 спірну земельну ділянку на користь позивача.

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 3 статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису ч. 1 ст. 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник має право витребувати майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ЦК України), незалежно від того, чи заволоділа ця особа незаконно спірним майном сама, чи придбала його у особи, яка не мала права відчужувати це майно. При цьому положення ст. 400 ЦК України вказує на обов`язок недобросовісного володільця негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна.

Разом з тим ст. 330 ЦК України передбачає можливість добросовісному набувачеві набути право власності на майно, відчужене особою, яка не мала на це права, як самостійну підставу набуття права власності (та водночас, передбачену законом підставу для припинення права власності попереднього власника відповідно до приписів ст. 346 ЦК України). Так, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України майно не може бути витребуване в нього.

Стаття 388 ЦК України містить сукупність підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Тобто виникнення права на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Згідно ч. 1, 3 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Статтею 244 ЦК України визначено, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Колегією суддів встановлено, що позивач є власником земельної ділянки з кадастровим номером :79:364:0324.

10 березня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки.

Відповідно до копії договору, ОСОБА_2 діяв від імені позивача на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смалій Г.М. від 18 вересня 2006 року за реєстровим № 1650.

ОСОБА_1 зазначав, що довіреність щодо розпорядження земельною ділянкою не підписував, із ОСОБА_2 не знайомий.

Так, згідно ст. 52 Закону України «Про нотаріат» про всі нотаріальні дії, вчинені нотаріусами або посадовими особами органів місцевого самоврядування, робиться запис у реєстрах для реєстрації нотаріальних дій після того, як нотаріус зробить посвідчувальний напис на документі або підпише документ, що ним видається.

Кожна нотаріальна дія реєструється під окремим порядковим номером. Номер, під яким нотаріальна дія зареєстрована, зазначається на документі, що видається нотаріусом, чи в посвідчувальному написі.

Реєстр для реєстрації нотаріальних дій повинен бути прошнурований, аркуші пронумеровані. Кількість аркушів у реєстрі повинна бути засвідчена підписом посадової особи відповідного територіального органу Міністерства юстиції України та його печаткою. Кожний нотаріус веде окремий реєстр.

Запис у реєстрі робиться чітко, розбірливо, із заповненням усіх граф, передбачених за встановленою формою. Не допускаються підчистки, дописки, інші незастережні виправлення та запис олівцем.

Запис у реєстрі є доказом вчинення нотаріальної дії.

Згідноп. 2, 3 глави 11 Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріальна дія вважається вчиненою з моменту внесення про це запису до Реєстру для реєстрації нотаріальних дій. Запис у Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій є доказом вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до листа Київського державного нотаріального архіву від 10 лютого 2022 року, за реєстровим номером № 1650 в реєстрі за 2006 рік том 2 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Смалій Г.М. зазначена інша нотаріальна дія, а не довіреність.

Враховуючи відсутність запису за реєстровим номером № 1650 в реєстрі за 2006 рік про видачу позивачем довіреності на ім`я ОСОБА_2 , колегія суддів вважає, що вказана нотаріальна дія не вчинена та не призвела до виникнення у відповідача права щодо відчуження від імені позивача спірної земельної ділянки на користь третіх осіб.

Вказане свідчить про відсутність у ОСОБА_1 волевиявлення на вчинення правочину з відчуження спірної земельної ділянки та підписання договору купівлі-продажу від 10 березня 2012 року неуповноваженою особою.

Встановивши незаконність вибуття з володіння ОСОБА_1 (без волі власника) спірної земельної ділянки, колегія суддів дійшла до висновку про наявність правових підстав для її витребування на користь позивача від ОСОБА_5 (власника на момент звернення до суду із позовом).

Протилежний висновок суду першої інстанції є помилковим.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Інститут позовної давності виконує кілька завдань, зокрема забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року в справі № 367/6105/16-ц).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Представник ОСОБА_5 звертався до суду першої інстнації із заявою про застосування строку позовної давності та зазначив, що у ОСОБА_1 була об`єктивна можливість дізнатись про відчуження спірної земельної ділянки починаючи з 2013 року.

Колегія суддів відхиляє вказану заяву, оскільки відчуження земельної ділянки 10 березня 2012 року відбулось без волевиявлення позивача неуповноваженою на те особою, відтак, у ОСОБА_1 були відсутні підстави вважати, що нерухоме майно може вибути із його власності.

Після того як у січні 2022 року з відкритої інформації Державного реєстру речових прав позивачу стало відомо про неодноразове відчуження земельної ділянки, до суду з позовної заявою ОСОБА_1 звернувся у листопаді 2022 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності.

Розв`язуючи спір, суд першої інстанції необґрунтовано вважав недоведеним відсутність факту волевиявлення у ОСОБА_1 на укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки 10 березня 2012 року та дійшов до помилкового висновку про залишення позовних вимог без задоволення.

Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що у ОСОБА_2 не було повноважень від імені ОСОБА_1 відчужувати земельну ділянку на користь ОСОБА_3 , що є підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу від 10 березня 2012 року та витребування земельної ділянки від ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 21 березня 2025 року ухвалено з неповним з`ясуванням обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

В порядку розподілу судових витрат з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 6 110 грн 00 коп. та за подання апеляційної скарги у розмірі 9 165 грн 00 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 березня 2025 рокускасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дульська Тетяна Володимирівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Звєрькова Наталія Володимирівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чернокур Олена Михайлівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та витребування земельної ділянки задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0, 829 га, кадастровий номер :79:364:0324 від 10березня 2012 року, укладений між ОСОБА_1 , від імені якого діяв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дульською Т.В. 10 березня 2012 року та зареєстрований в реєстрі за № 279.

Витребувати від ОСОБА_5 земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0, 829 га, кадастровий номер :79:364:0324 на користь ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 6 110 грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 9 165 грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 29 вересня 2025 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

Л.П. Сушко