КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2025 року місто Київ

справа №760/25592/21

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Рейнарт І.М.

за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 24 квітня 2025 року про залишення позовної заяви без розгляду, постановлену під головуванням судді Майстренка О.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Інкомсервіс» про визнання тарифів та дій незаконними, скасування рішень, зобов`язання здійснити перерахунок житлово-комунальних послуг,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив:

визнати тарифи (внески) на утримання будинку та прибудинкової території (управління будинком) в 2018-2021 роках незаконними, безпідставними та необґрунтованими;

скасувати рішення ОСББ «Інкомсервіс» від 16 січня 2018 року про встановлення тарифу (внеску) на оплату послуги з управління багатоквартирним будинком для квартир у розмірі 5,50 грн за кв. метр на 2018 рік;

скасувати рішення ОСББ «Інкомсервіс» від 20 грудня 2018 року про встановлення тарифу (внеску) на оплату послуги з управління багатоквартирним будинком для квартир у розмірі 8,44 грн за кв. метр на 2019 рік;

скасувати рішення ОСББ «Інкомсервіс» від 03 грудня 2019 року про встановлення тарифу (внеску) на оплату послуги з управління багатоквартирним будинком для квартир у розмірі 8,44 грн за кв. метр на 2020 рік;

скасувати рішення ОСББ «Інкомсервіс» від 17 грудня 2020 року про встановлення тарифу (внеску) на оплату послуги з управління багатоквартирним будинком для квартир у розмірі 8,05 грн за кв. метр на 2021 рік;

скасувати рішення ОСББ «Інкомсервіс» від 22 грудня 2021 року про встановлення тарифу (внеску) на оплату послуги з управління багатоквартирним будинком для квартир у розмірі 8 грн за кв. метр на 2022 рік;

скасувати рішення ОСББ «Інкомсервіс» від 15 грудня 2022 року про встановлення тарифу (внеску) на оплату послуги з управління багатоквартирним будинком для квартир у розмірі 8 грн за кв. метр на 2023 рік;

визнати незаконними та неправомірними дії ОСББ «Інкомсервіс» щодо розподілу плати за теплову енергію серед власників приміщень будинку;

зобов`язати ОСББ «Інкомсервіс» здійснити відповідний перерахунок житлово-комунальних послуг згідно вимог чинного законодавства України.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 05 березня 2024 року, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 17 липня 2024 року закрито провадження у справі.

Постановою Верховного Суду від 25 вересня 2024 року ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 05 березня 2024 року і постанову Київського апеляційного суду від 17 липня 2024 року скасовано та передано справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 29 листопада 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано позивачу п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених в мотивувальній частині ухвали недоліків (сплати судового збору).

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 12 грудня 2024 року продовжено процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 . Роз`яснено позивачу право у п`ятиденний строк, з дня отримання копії даної ухвали, усунути виявлені недоліки, надавши до суду докази сплати судового збору (оригінал квитанції) у встановленому в ухвалі розмірі за належними реквізитами.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 24 квітня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В мотивування вимог посилалася на те, що суди всіх інстанцій у даній справі визнали законність звільнення позивача, як споживача у цій справі від сплати судового збору на підставі ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», але, не зважаючи на рішення судів, суддею Солом`янського районного суду міста Києва постановлено ухвалу від 29 листопада 2024 року у зазначеній справі про те, що він зобов`язаний сплатити судовий збір у цій справі з метою подальшого продовження розгляду даної справи.

Вважає, що ухвала судді від 29 листопада 2024 року суперечить чинному законодавству України та перешкоджає подальшому розгляду справи, оскільки він як споживач звільнений від сплати судового збору.

Відзиву на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надійшло.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач доводи апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача подав до суду апеляційної інстанції клопотання, в якому просив відкласти розгляд справи, оскільки на 18 вересня 2025 року о 14.30 год. призначено судовий розгляд справи №331/377/25 в Броварському міськрайонному суді Київської області під час якого буде вирішуватися питання продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, де участь захисника є обов`язковою.

Колегія суддів відхиляє вказане клопотання, оскільки представником відповідача не надано доказів на підтвердження обставин, викладених у клопотання.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Виходячи з положень ст.13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність відповідача на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 29 листопада 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано позивачу п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених в мотивувальній частині ухвали недоліків (сплати судового збору).

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції виходив з того що:

відповідач ОСББ «Інкомсервіс» в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» не є виконавцем, виробником або продавцем житлово-комунальних послуг, як про те вказує позивач, а відтак відсутні підстави вважати, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів»;

позивачем подано позов у вересні 2021 року та заявлено в позові сім позовних вимог, які мають немайновий характер, за які останній повинен сплатити судовий збір у розмірі 6356 грн. (908 грн. х 7).

09 грудня 2024 року позивачем до суду першої інстанції подано заяву, в якій останній просив звільнити його від сплати судового збору на підставі ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», посилаючись на те, що у цій справі предметом спору є надання йому житлово-комунальних послуг відповідачем, а тому він є звільненим від сплати судового збору.

Вказував на те, що у даній справі він подавав позовну заяву, апеляційну і касаційну скарги і не сплачував судовий збір відповідно до приписів Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 12 грудня 2024 року продовжено процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 . Роз`яснено позивачу право у п`ятиденний строк, з дня отримання копії даної ухвали, усунути виявлені недоліки, надавши до суду докази сплати судового збору (оригінал квитанції) у встановленому в ухвалі розмірі за належними реквізитами.

Вказана ухвала була направлена на адресу позивача рекомендованим листом та повернулась до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

23 грудня 2024 року позивачем було подано апеляційну скаргу на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 29 листопада 2024 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 29 листопада 2024 року повернуто особі, яка її подала.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 24 квітня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції посилався на ч.13 ст.187 ЦПК України та виходив з того, що позивач не виконав вимоги ухвал Солом`янського районного суду міста Києва від 29 листопада 2024 року та від 12 грудня 2025 року.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 у вересні 2021 року звернувся до суду з позовом до ОСББ «Інкомсервіс» про визнання тарифів та дій незаконними, скасування рішень, зобов'язання здійснити перерахунок житлово-комунальних послуг, посилаючись на те, що керівництвом ОСББ «Інкомсервіс» незаконно встановлено внески (тарифи) на утримання будинку та прибудинкової території, які є завищеними та економічно необгрунтованими.

Вказував, що незаконними є дії керівництва ОСББ «Інкомсервіс» стосовно розподілу плати за теплову енергію серед власників приміщень будинку.

Зазначав, що оскільки дії ОСББ «Інкомсервіс» щодо розподілу плати за теплову енергію серед власників приміщень будинку є незаконними, а рішення відповідача про встановлення тарифу (внеску) на оплату послуги з управління багатоквартирним будинком для квартир необгрунтованими, вважає, що наявні підстави для зобов`язання ОСББ «Інкомсервіс» здійснити відповідний перерахунок житлово-комунальних послуг згідно вимог чинного законодавства України.

Таким чином, спір у справі, що розглядається, стосується реалізації прав та виконання обов`язків позивача у межах здійснення ним як співвласником володіння, користування і розпорядження спільним майном багатоквартирного будинку, учасника правовідносин з надання житлово-комунальних послуг.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, не сплачував судовий збір, заявивши клопотання про його звільнення на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

У преамбулі Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав (частина третя статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Системне тлумачення норм статті 5 Закону України «Про судовий збір» та статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дозволяє зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб як споживачі серед переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають або позбавлені. Оскільки така пільга встановлена спеціальною нормою (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів»), що закріплена в законі, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

Звільнення споживачів від сплати судового збору має відбуватися не тільки у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), але й на наступних стадіях цивільного процесу (при подачі апеляційної та касаційної скарги). Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права. Аналогічний висновок зроблений і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №761/24881/16-ц (провадження №14-57цс18). Звільнення споживачів від сплати судового збору має відбуватися не тільки у суді першої інстанції при пред`явленні позову, але й на наступних стадіях цивільного процесу, зокрема, на стадії виконання рішення суду, яка є невід`ємною стадією цивільного процесу.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСББ «Інкомсервіс» про захист прав споживачів, який обґрунтовував порушенням відповідачем його прав, як споживача комунальних послуг, а відтак на позивача поширюються пільги зі сплати судового збору, передбачені частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 25 вересня 2024 року, який було висловлено у даній справі, від 11 грудня 2024 року у справі №308/22432/23, від 05 березня 2025 року у справі №766/3408/24.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позивач не звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви.

Відповідно до ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду на підставі ч.13 ст.187 ЦПК України не відповідає дійсним обставинам справи та вимогам закону, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України є підставною для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 379, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 24 квітня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 24 вересня 2025 року.

Головуючий:

Судді: