РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2025 року

м. Рівне

Справа № 569/20255/24

Провадження № 22-ц/4815/1245/25

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання Ковальчук Л.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач КП "Обласний перинатальний центр" Рівненської обласної ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 червня 2025 року (ухвалене у складі судді Левчука О.В., повний текст рішення складено 30 червня 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Обласний перинатальний центр" Рівненської обласної ради про стягнення середньої заробітної плати та поновлення на роботі,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства "Обласний перинатальний центр" Рівненської обласної ради про стягнення середньої заробітної плати та поновлення на роботі.

Позов обґрунтовувала тим, що 20 вересня 2024 року її було звільнено з посади лікаря-акушера-гінеколога кабінету невиношування консультативно-діагностичного відділення Комунального підприємства "Обласний перинатальний центр" Рівненської обласної ради, у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Своє звільнення вважає незаконним. Зазначає, що в "Обласному перинатальному центрі" POP працює тривалий період часу, зокрема, 01.08.1990 була зарахована на посаду лікаря-акушера-гінеколога Рівненського пологового будинку (колишня назва закладу), практично вся її трудова діяльність пов`язана з даною установою. За період її трудової діяльності постійно вдосконалювала свою професійну майстерність, неодноразово проходила курси підвищення кваліфікації, володіє системою "Doctor Elecs", сучасною методикою консервативного лікування гінекологічних хворих та вагітних. Під час лікування хворих використовувала рекомендації провідних спеціалістів акушерів-гінекологів України та сучасну методику лікування зарубіжних країн.

Проте, не зважаючи на її кваліфікацію та значний досвід роботи саме її було звільнено з роботи у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Про наступне вивільнення її повідомляли 15.07.2024, 05.09.2024 і 19.09.2024, підставою для скорочення в повідомленнях зазначено накази по Комунальному підприємству "Обласний перинатальний центр" Рівненської обласної ради від 15.07.2024 за № 74/0 "Про оптимізацію роботи, зміни в організації виробництва і праці та скорочення штатної чисельності і штату працівників" та з №290/к від 15.07.2024 "Про попередження працівників про наступне їх вивільнення". З даними наказами її ніхто не ознайомлював, їх зміст їй невідомий як і невідома кількість звільнених працівників.

У повідомленнях про наступне вивільнення їй було запропоновано 30 посад, зокрема посади ліфтера, двірника, гардеробника, а також ряд посад медичних працівників, які не відповідають її кваліфікації.

У зв`язку з цим, в повідомленнях про звільнення в графі ознайомлення позивачка зазначила: "Прошу надати посаду згідно з моєю лікарською кваліфікацією". Проте, посад згідно з лікарською кваліфікацією їй не було надано.

У період з 15.07.2024 до 20.09.2024 на посаду лікаря-акушера-гінеколога була прийнята в штат (орієнтовно 01 серпня 2024 року) М. Близнюк, яка лише нещодавно закінчила інтернатуру і не має належного стажу роботи. У зазначений вище період на лікарські посади було прийнято ще також двох лікарів.

Враховуючи протиправність дій відповідача, вона вимушена звернутися до суду.

Просила суд визнати протиправним та скасувати наказ "Обласного перинатального центру" Рівненської обласної ради від 19.09.2024 № 399/к про звільнення ОСОБА_1 . Поновити її на роботі в Комунальному підприємстві "Обласний перинатальний центр" Рівненської обласної ради з 20.09.2024 на посаді лікаря-акушера-гінеколога кабінету невиношування консультативно-діагностичного відділення; стягнути з Комунального підприємства "Обласний перинатальний центр" Рівненської обласної ради на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.09.2024 по день ухвалення рішення.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 червня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Обласний перинатальний центр" Рівненської обласної ради про стягнення середньої заробітної плати та поновлення на роботі відмовлено.

Рішення мотивовано необґрунтованістю позовних вимог.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що судом не надано оцінки доводам сторони позивачки про те, що відповідач з 01.06.2024 року (часу переведення ОСОБА_1 на посаду, яка підлягала скороченню) вчиняв цілеспрямовані дії щодо недопущення подальшого працевлаштування ОСОБА_1

01 червня 2024 року позивачці було запропоновано переведення з посади лікаря-акушера-гінеколога відділення оперативної гінекології з малоінвазивними технологіями на посаду лікаря акушера-гінеколога кабінету невиношування консультативно-діагностичного відділення.

Позивачеві свідомо було запропоновано посаду, яка підлягає скороченню і процес скорочення якої вже було розпочато з травня 2024 року. При цьому відповідач приховав і умисно не попередив, що ОСОБА_1 запропоновано посаду, яка підлягає скороченню.

Остаточно погодивши та склавши штатний розпис, в якому була відсутня посада ОСОБА_1 , 01.07.2024 КП "Обласний перинатальний центр" РОР звернулося з листом за №453 до Департаменту цивільного захисту та охорони здоров`я Рівненської облдержадміністрації про погодження працевлаштування ОСОБА_2 на посаду лікаря-акушера-гінеколога пологового відділення, на який 03.07.2024 надано погодження.

11.07.2024 року КП "Обласний перинатальний центр" РОР видано наказ № 284/к про прийняття ОСОБА_2 на посаду лікаря-акушера-гінеколога пологового відділення.

Зазначає, що роботодавець зобов`язаний був перевести ОСОБА_1 на посаду лікаря-акушера-гінеколога пологового відділення, натомість відповідачем прийнято на постійну роботу лікаря-інтерна ОСОБА_2 з 01 серпня 2024 року.

Окрім того, відповідачем 11.07.2024 року прийнято ОСОБА_3 на посаду лікаря-акушера-гінеколога відділення оперативної гінекології з малоінвазивними технологіями на час відсутності основного працівника, а також надано йому додаткову роботу за внутрішнім сумісництвом.

Додає, що саме ОСОБА_1 повинна була бути запропонована вільна посада ОСОБА_4 .

Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

11 серпня 2025 року КП "Обласний перинатальний центр" Рівненської обласної ради подало відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на законність рішення суду.

Вказує, що на час звільнення ОСОБА_1 мала одну спеціалізацію "лікар-акушер-

гінеколог".

У повідомленні про наступне вивільнення від 15.07.2024 та у повідомленнях про вакантні посади від 05.09.2024, 19.09.2024, які ОСОБА_1 отримала під підпис, їй пропонувалися всі наявні на підприємстві вакантні посади, від переведення на які вона відмовилася.

ОСОБА_1 у цих повідомленням власноручно зробила записи, що просить надати посаду за лікарською кваліфікацією акушера-гінеколога Консультативно-діагностичного відділення.

У період з 15.07.2024 по 20.09.2024 у Комунальному підприємстві "Обласний перинатальний центр" Рівненської обласної ради вакантних посад за спеціальністю лікар-акушер-гінеколог, у тому числі в Консультативно-діагностичному відділенні, не було.

Із наказу по КП "Обласний перинатальний центр" РОР за №284/к вбачається, що рішення про прийняття ОСОБА_2 на посаду лікаря-акушера-гінеколога пологового відділення прийнято 11.07.2024. Тобто, до звільнення позивачки.

Станом на 15.07.2024, коли ОСОБА_1 попереджали про наступне вивільнення посади ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не були вакантними.

Питання призначення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на період проходження ОСОБА_4 військової служби вирішувалися вже після звільнення ОСОБА_1 .

Наголошує, що відповідно до висновків ЛКК КП "Рівненська обласна клінічна лікарня" РОР від 21.12.2021 та від 08.02.2023 ОСОБА_1 протипоказана робота в нічний час, психологічні навантаження; інтенсивні навантаження; ненормований робочий день.

Ці медичні документи ОСОБА_1 особисто подала до відділу кадрів перинатального центру.

Зокрема, у лютому 2023 року на пропозицію заступника директора КП "Обласний перинатальний центр" РОР з медичної частини про тимчасову роботу в пологовому відділенні, ОСОБА_1 від переведення відмовилася, мотивуючи це станом здоров`я.

Діяльність КП "Обласний перинатальний центр" РОР передбачає надання безперервної медичної допомоги, у тому числі в нічний час, та певні психо-емоційні навантаження.

ОСОБА_1 за станом здоров`я не може працювати у нічний час, а робота в пологовому відділенні передбачає цілодобову позмінну роботу, коли зміна заступає на чергування на 24 години.

ОСОБА_4 працює лікарем-акушером-гінекологом у пологовому відділенні, робота у якому, ураховуючи нічні зміни, протипоказана ОСОБА_1 за станом здоров`я.

Просить про залишення рішення без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.08.1990 зарахована на посаду лікаря акушера-гінеколога Рівненського пологового будинку, а з 01.12.2008 прийнята на роботу в КЗ "Обласний перинатальний центр" Рівненської обласної ради на посаду лікаря-акушера-гінеколога обсерваційного відділення в порядку переведення з Пологового будинку № 1 Рівненської міської ради, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с. 8, том 1).

На підставі наказу Комунального підприємства "Обласний перинатальний центр" Рівненської обласної ради від 19.09.2024 № 399/к ОСОБА_1 звільнено з посади лікаря-акушера-гінеколога кабінету невиношування консультативно-діагностичного відділення Комунального підприємства "Обласний перинатальний центр" Рівненської обласної ради у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 6, том 1).

Вважаючи своє звільнення незаконним, з підстав не виконання роботодавцем вимог ч. 1 ст. 42 КЗпП України щодо її переважного права на залишення на роботі, а також порушення вимог ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, ОСОБА_1 звернулася до суду за захистом трудових прав.

Як вбачається з Обґрунтування скорочення чисельності та штату працівників КП "Обласний перинатальний центр" РОР, підписаного заступником директора з економічних питань Людмилою Оліфер з метою вдосконалення діяльності роботи підприємства, раціонального використання трудових ресурсів та адекватного навантаження на працівників, планується оптимізація роботи підприємства, зокрема, консультативно-діагностичного відділення, шляхом виведення із його структури кабінету невиношування. Виконання завдань (функцій) щодо надання планової медичної допомоги пацієнтам з питань невиношування, які на даний час здійснює кабінет невиношування, може повністю забезпечити Обласний центр планування сім`ї та репродукції людини.

Така оптимізація може призвести до скорочення штату працівників кабінету невиношування консультативно-діагностичного відділення, але разом з тим надасть можливість зекономити кошти на оплату праці в сумі 391 620,00 грн за рік та уникнути дублювання виконання одних і тих самих функцій різними структурними підрозділами підприємства, що позитивно вплине на якість надання медичної допомоги. Відповідно до проекту штатного розпису та структури Підприємства з метою раціонального використання трудових ресурсів та економії фонду заробітної плати, пропонується: ліквідувати у структурному підрозділі "Консультативно-діагностичне відділення" кабінет не виношування, скоротити посади лікаря-акушера-гінеколога кабінету не виношування консультативно-діагностичного відділення (1 шт. од); акушера/акушерки кабінету не виношування консультативно-діагностичного відділення (0,5 шт.од); робітника з благоустрою господарського відділу (0,5 шт.од) (а.с. 43, том 1).

Як вбачається з Доповідної заступника директора з організаційно-методичної роботи Алли Серветник від 21.05.2024 року, що подана директору КП "Обласний перинатальний центр" РОР Вікторії Єнікеєвій з`ясовано, що в Обласному центрі планування сім`ї та репродукції людини та Консультативно-діагностичному відділені завдання щодо надання планової медичної допомоги пацієнтам з питань невиношування дублюються, оскільки виконуються і у центрі, і у відділенні. З метою вдосконалення діяльності роботи Підприємства та адекватного навантаження на працівників, пропонує оптимізувати роботу Підприємства шляхом виведення із структури Консультативно-діагностичного відділення кабінету невиношування. Виконання завдань (функцій) щодо надання планової медичної допомоги пацієнтам з питань невиношування, які на даний час здійснює кабінет невиношування, може повністю забезпечити Обласний центр планування сім`ї та репродукції людини. Така оптимізація може призвести до скорочення штату працівників кабінету невиношування Консультативно-діагностичного відділення, але разом з тим надасть можливість зекономити кошти на оплату праці та уникнути дублювання виконання одних і тих самих функцій різними структурними підрозділами Підприємства, що однозначно вплине на якість надання медичної допомоги (а.с. 44, том 1).

Згідно Доповідної начальника обласного центру планування сім`ї та репродукції людини Маргарити Цілінської, поданої директору КП "Обласний перинатальний центр" РОР Вікторії Єнікеєвій 22.05.2024 в Обласному центрі планування сім`ї та репродукції людини такі завдання виконують 9 лікарів-акушер-гінекологів відділення планування сім`ї та відділення репродуктивного здоров`я. У консультативно-діагностичному відділенні такі завдання виконує один лікар-акушер-гінеколог кабінету невиношування. Всі лікарі-акушер-гінекологи відділень обласного центру планування сім`ї та репродукції людини (відповідно до посадових інструкцій) виконують завдання з надання планової медичної допомоги пацієнтам з питань невиношування та мають змогу повністю забезпечити виконання вказаного завдання без додаткового навантаження та додаткового фінансування. Вважає, що з метою оптимізації діяльності Підприємства, зокрема Консультативно-діагностичного відділення, доцільно вивести із структури цього відділення кабінет невиношування, що призведе до економії коштів на оплату праці та підвищення рівня надання медичної допомоги (а.с. 45, том 1)

Як зазначено у Доповідній завідувача Консультативно-діагностичного відділення Олега Мельничука, що подана директору КП "Обласний перинатальний центр" РОР Вікторії Єнікеєвій 22.05.2024 проаналізувавши доповідну заступника директора з організаційно-методичної роботи ОСОБА_7 щодо оптимізації діяльності Підприємства, зокрема Консультативно-діагностичного відділення, шляхом виведення із його структури кабінету невиношування, завдання (функції) якого щодо надання планової медичної допомоги пацієнтам з питань невиношування дублюються та виконуються також лікарями-акушер-гінекологами відділень Обласного центру планування сім`ї та репродукції людини, вважає, що така оптимізація є доцільною та призведе до економії коштів Підприємства та збільшення ефективності його діяльності (а.с. 46, том 1).

24.05.2024 директором КП "Обласний перинатальний центр" РОР повідомлено профспілковий комітет КП "Обласний перинатальний центр" РОР про наступне вивільнення працівників з вересня 2024 року, у зв`язку з оптимізацією та змінами в організації виробництва і праці та запропоновано, за необхідності консультацій визначити дати їх проведення (а.с. 47, том 1).

10.06.2024 Профспілковий комітет КП "Обласний перинатальний центр" РОР повідомив, що не вбачає заперечень стосовно впровадження змін в організації виробництва і праці (а.с. 49, том 1).

12.06.2024 КП "Обласний перинатальний центр" РОР звернулося до Рівненської обласної ради про погодження нової редакції штатного розпису та структури КП "Обласний перинатальний центр" РОР, у зв`язку з оптимізацією та змінами в організації виробництва і праці, та повідомило про це Департамент цивільного захисту та охорони здоров`я Рівненської обласної державної адміністрації (а.с. 50, том 1).

21.06.2024 Постійна комісія з питань охорони здоров`я, материнства та дитинства Рівненської обласної ради надала Рекомендації №8, якими погодила внесення змін до структури та штатного розпису КП "Обласний перинатальний центр" РОР (а.с. 61, том 1).

15.07.2024 по КП "Обласний перинатальний центр" РОР видано наказ №74/0 "Про оптимізацію роботи, зміни в організації виробництва і праці, скорочення штатної чисельності і штату працівників", у пунктах 1.6., 16.1.1., 1.6.2. якого прийнято рішення про виведення з 20.09.2024 із структурного підрозділу підприємства "Консультативно-діагностичне відділення" кабінету невиношування та скорочення посад лікар-акушер-гінеколога та акушерки/акушера цього кабінету (а.с. 60, том 1).

15.07.2024 по КП "Обласний перинатальний центр" РОР видано наказ №290/к "Про попередження працівників про наступне вивільнення", відповідно до якого лікаря-акушера-гінеколога Консультативно-діагностичного відділення (кабінет невиношування) ОСОБА_1 повідомлено про наступне вивільнення із 20.09.2024, у зв`язку зі скороченням штатної чисельності і штату працівників, п.1 ч.1 ст.40 К3пП (а.с. 72, том 1).

15.07.2024 ОСОБА_8 отримала письмове повідомлення про наступне вивільнення, у якому зазначено 30 посад, вакантних на той час на підприємстві. Від запропонованих вакансій ОСОБА_8 відмовилася, а у повідомленні вказала, що просить надати посаду згідно з її кваліфікацією (а.с. 73, том 1).

30.08.2024 адміністрація КП "Обласний перинатальний центр" РОР звернулося до профспілкового комітету КП "Обласний перинатальний центр" РОР з поданням про надання дозволу на розірвання трудового договору і з 20 вересня 2024 року із ОСОБА_1 , лікарем-акушером-гінекологом кабінету невиношування Консультативно-діагностичного відділення, у зв`язку зі скороченням чисельності і штату працівників на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 84, том 1).

02.09.2024 профспілковий комітет КП "Обласний перинатальний центр" РОР повідомив про те, що згідно з ч. 2 ст. 5 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", у період дії воєнного стану норми статті 43 КЗпП не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів. Тому згода виборного профспілкового органу на розірвання трудового договору з працівником, який є членом первинної профспілкової організації, але не є членом виборного профспілкового органу, законодавством не передбачена (а.с. 85, том 1).

05.09.2024 ОСОБА_8 надано повідомлення про наявні на той час 30 вакантних посад у штатному розписі, але від них вона відмовилася та просила надати посаду згідно з її кваліфікації (а.с. 74, том 1).

У день звільнення ОСОБА_8 - 19.09.2024 їй надано письмове повідомлення про наявні на той час 24 вакантні посади, від яких вона також відмовилася та просила надати посаду згідно її лікарської кваліфікації акушера-гінеколога консультативно-діагностичного відділення (а.с. 75, том 1).

Наказом Комунального підприємства "Обласний перинатальний центр" Рівненської обласної ради від 19.09.2024 № 399/к ОСОБА_1 звільнено з посади лікаря-акушера-гінеколога кабінету невиношування консультативно-діагностичного відділення Комунального підприємства "Обласний перинатальний центр" Рівненської обласної ради у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 6, том 1).

Як вбачається з довідки № 08-22/53 від 31.10.2024, в період з 15.07.2024 по 20.09.2024 у Комунальному підприємстві "Обласний перинатальний центр" Рівненської обласної ради вакантних посад за спеціальністю лікар-акушер-гінеколог, у тому числі і в Консультативно-діагностичному відділенні, не було (а.с. 82, том 1).

Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою, отже трудовий договір є основною, базовою формою виникнення трудових правовідносин.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Розірвання трудового договору за зазначеною підставою відбувається в разі реорганізації підприємства (через злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення), зміни його власника, ухвалення власником або уповноваженим ним органом рішення про скорочення чисельності або штату у зв`язку з перепрофілюванням, а також з інших причин, які супроводжуються змінами у складі працівників за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професією.

Підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства. Втручання в господарську та іншу діяльність підприємства не допускається, крім випадків, передбачених законодавством України.

Відповідно до правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі № 519/160/16-ц, від 06 лютого 2018 року у справі № 696/985/15-ц, від 30 вересня 2021 року у справі № 462/1930/19, суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить виключно власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення.

Згідно з частиною другою статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше, ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України суду необхідно з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота.

Роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Таким чином, однією з гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини 2 статті 40, частини 3 статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 22.09.2020 року у справі №161/7196/19 однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення".

Такий висновок відповідає правовим позиціям Верховного Суду України, викладеним у постанові від 01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15, постанові від 18.09.2018 року у справі № 800/538/17 (П/9901/310/18)

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, встановивши, що у відповідача відбулися зміни в організації виробництва і праці, а саме - виведення з 20.09.2024 із структурного підрозділу підприємства "Консультативно-діагностичне відділення" кабінету невиношування та скорочення посад лікар-акушер-гінеколога та акушерки/акушера цього кабінету, позивач попереджалася про наступне вивільнення за два місяці з дати її попередження (персональне попередження вручено позивачу 15.07.2024, а звільнена вона 20.09.2024), а також ураховуючи те, що з моменту попередження про наступне вивільнення та до дати звільнення позивачці пропонувалися усі вакантні посади, що були на підприємстві на час її вивільнення та від яких вона відмовилася, дійшов правильного висновку про відсутність порушення відповідачем порядку вивільнення працівників, а саме: не виконання вимог закону щодо працевлаштування працівника на іншій посаді, згідно його кваліфікації.

Щодо доводів апеляційної скарги про прийняття роботодавцем на роботу інших працівників на посади лікаря-акушера-гінеколога, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , апеляційний суд зазначає наступне.

Наказом КП "Обласний перинатальний центр" РОР №284/к від 11.07.2024 прийнято ОСОБА_2 на посаду лікаря-акушера-гінеколога пологового відділення. Протягом 2021-2024 років вона працювала лікарем-інтерном в КП "Обласний перинатальний центр" РОР.

Станом на 15.07.2024., коли ОСОБА_1 попереджали про наступне вивільнення, ця посада не була вакантною.

Крім того, відповідно до висновків ЛКК КП "Рівненська обласна клінічна лікарня" РОР від 21.12.2021 та від 08.02.2023 ОСОБА_1 протипоказана робота в нічний час, психологічні навантаження; ненормований робочий день, у той час як посада, яку обіймає ОСОБА_2 знаходиться в пологовому відділенні та передбачає позмінну роботу, зокрема у нічний час.

Рішення про прийняття ОСОБА_3 на посаду лікаря-акушера-гінеколога відділення оперативної гінекології з малоінвазивними технологіями на час відсутності основного працівника також прийнято 11.07.2024, отже ця посада не була вакантною на час звільнення.

Стосовно посади лікаря-акушера-гінеколога пологового відділення, яку обіймає ОСОБА_4 , суд зазначає, що наказом №89/в від 06.06.2024 їй було надано щорічну відпустку тривалістю 23 календарних днів з 23.07.2024 по 14.08.2024.

На період відсутності ОСОБА_4 на її посаду тимчасово переведено ОСОБА_9 (наказ №262/к від 04.07.2024).

З 12.08.2024 ОСОБА_4 мобілізувалася до ЗСУ (Витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_2 №168ДСК від 12.08.2024). У зв`язку з цим, ОСОБА_4 , лікаря-акушера-гінеколога пологового відділення, наказом №338/к від 12.08.2024 увільнено від роботи, починаючи із 15.08.2024 на період проходження військової служби із збереженням місця роботи та посади на підприємстві.

ОСОБА_9 , яка була переведена на місце ОСОБА_4 на час відпустки, 14.08.2024 подала заяву про те, що не заперечує проти продовження її переведення на час мобілізації ОСОБА_4 ..

Наказом № 412/к від 27.09.2024 ОСОБА_9 переведено, починаючи з 01.10.2024, на основну посаду лікаря-акушера-гінеколога пологового відділення. Вказана посада, стала вакантною у зв`язку із звільненням лікаря-акушера-гінеколога ОСОБА_12 27.09.2024 на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (наказ №411/к від 27.09.2024).

У подальшому, на посаду ОСОБА_4 , починаючи із 01.10.2024, прийнято ОСОБА_13 (наказ №417/к від 30.09.2024).

З 17.10.2024 ОСОБА_10 наказом №502/к від 14.10.2024 переведено на посаду лікаря-акушера-гінеколога у відділення медицини плода та патології раннього терміну вагітності на період проходження військової служби ОСОБА_14 .

З 17.10.2024 на посаду ОСОБА_4 прийнято ОСОБА_11 (наказ №505/к від 16.10.2024).

Згідно з ч.3 ст.119 К3пП України, за працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації або прийнятими на військову службу за контрактом, зберігаються місце роботи і посада на підприємстві незалежно від підпорядкування та форми власності.

Оскільки за ОСОБА_4 , на виконання вимог ч.3 ст.119 КЗпП України, зберігається посада і робоче місце на період проходження нею військової служби, то її посада не є вакантною та, в розумінні ст.49-2 КЗпП України, не може бути запропонована працівникам, посади яких скорочуються.

Таким чином, в період попередження ОСОБА_15 про наступне вивільнення - з 15.07.2024 по 20.09.2024 вакантні посади лікаря-акушера гінеколога, які б відповідали кваліфікації ОСОБА_1 , а також лікарським рекомендаціям щодо умов праці позивачки, у роботодавця були відсутні, а усі інші вакантні посади позивачці були запропоновані.

Доводи апеляційної скарги про не врахуванням судом її переважного права на залишення на роботі та прийняття на роботу на посаду лікаря-акушера-гінеколога інших працівників, апеляційний суд відхиляє, з огляду на наступне.

Стаття 42 КЗпП України встановлює, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, та містить перелік категорій працівників, які мають переваги в залишенні на роботі.

За змістом статті 42 КЗпП України коло працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, та які не мають такого права, стосується всіх працівників, які займають таку ж посаду.

Визначальним критерієм для визначення наявності переважного права на залишення на роботі при скороченні чисельності штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці є саме рівень кваліфікації працівника та продуктивність праці.

При визначенні працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, використовуються ознаки, які в сукупності характеризують виробничу діяльність працівників: наявність певної освіти, стаж і досвід роботи, ставлення до роботи, якість виконуваної роботи тощо.

Тлумачення статті 42 КЗпП України дає підстави для висновку, що переважне право на залишення на роботі при скороченні однорідних професій та посад визначається кваліфікацією і продуктивністю праці. Тому при вирішенні питання про звільнення працівника роботодавець зобов`язаний перевірити наявність у працівників, посади яких скорочуються, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці. Продуктивність праці і кваліфікація працівника повинні оцінюватися окремо, але в кінцевому підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників. При відсутності різниці у кваліфікації і продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені в частині другій статті 42 КЗпП України, а також якщо це передбачено законодавством України.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 вересня 2020 року у справі № 161/7196/19 визначальним критерієм для визначення наявності переважного права на залишенні на роботі при скороченні чисельності штату працівників, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці є саме рівень кваліфікації працівника та продуктивність праці. Тому при вирішенні питання про звільнення працівника роботодавець зобов`язаний перевірити наявність у працівників, посади яких скорочуються, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці. Для такої перевірки повинні досліджуватись документи та інші відомості про освіту і присвоєння кваліфікаційних розрядів (класів, категорій, рангів), про підвищення кваліфікації, про навчання без відриву від виробництва, про винаходи і раціоналізаторські пропозиції, авторами яких є відповідні працівники, про тимчасове виконання обов`язків більш кваліфікованих працівників, про досвід трудової діяльності, про виконання норм виробітку (продуктивність праці), про розширення зони обслуговування, про збільшення обсягу виконуваної роботи, про суміщення професій тощо. Продуктивність праці і кваліфікація працівника повинні оцінюватися окремо, але в кінцевому підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників. При відсутності різниці у кваліфікації і продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені в частині другій статті 42 КЗпП України. Для виявлення працівників, які мають це право, роботодавець повинен зробити порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню.

З обставин справи вбачається, що наказом роботодавця від 15.07.2024 № 74/0 виведено з структурного підрозділу підприємства "Консультативно-діагностичне відділення" кабінет невиношування у якому була наявна одна посада лікаря-акушер-гінеколога. Вказану посаду, яка підлягала скороченню, обіймала ОСОБА_1 .

Положення статті 42 КЗпП України щодо переважного права на залишення на роботі, застосовується при скороченні однорідних професій та посад. Натомість у спорі, який переглядається в апеляційному порядку скорочено одну посаду лікаря-акушер-гінеколога кабінету невиношування "Консультативно-діагностичного відділення". Отже, у роботодавця не виник, передбачений ст. 42 КЗпП України обов`язок перевірки та порівняння кваліфікації і продуктивності праці працівників, посади яких скорочуються, оскільки скорочено одну посаду.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона, згідно вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 червня 2025 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 26 вересня 2025 року.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Хилевич С.В.