печерський районний суд міста києва
пр. № 2-3741/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2025 р. Печерський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Головко Ю. Г.,

за участю секретаря судового засідання Мхітарян М. М.,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду у м. Києві клопотання представника відповідача Апарату Верховної Ради України про закриття провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Народного депутата України ОСОБА_2, Апарату Верховної Ради України про стягнення недоотриманих сум заробітної плати,-

ВСТАНОВИВ:

До Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Народного депутата України ОСОБА_2, Апарату Верховної Ради України у якій позивач просить, стягнути з Апарату Верховної Ради України в межах фонду, що передбачений народному депутату України ОСОБА_2 на оплату праці свої помічників-консультантів, на користь позивача недоотриману заробітну плату.

Ухвалою суду від 03.10.2024 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

08.01.2025 до суду від представника відповідача-2 Апарату Верховної Ради України надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі п 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

У судове засідання учасники не з`явились, позивача надійшло заперечення на клопотання представника відповідача-2 про закриття провадження у справі.

Суд розглянувши дослідивши матеріали позову приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Мотивуючи своє клопотання представник відповідача-2 зазначив, що спір який виник у даній справі з приводу стягнення недоотриманої позивачем заробітної плати під час перебування на посаді помічника-консультанта народного депутата України ОСОБА_2 , не підлягає розгляду за нормами Цивільного процесуального кодексу України, оскільки посада поміника-консультанта народного депутата України віднесена до патронатної служби, яка є публічною службою, і розгляд спорів, які пов`язані із виплатою заробітної плати під час перебування на такій посаді, здійснюється в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

За усталеною судовою практикою Верховного Суду, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило нового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

За час роботи позивача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, він вважає, що недоотримав заробітну плату, та просить стягнути її з Апарату Верховної Ради України в межах фонду, що передбачений народному депутату України ОСОБА_2 на оплату праці свої помічників-консультантів.

Вивчивши природу посади позивача, суд вбачає, що спір щодо стягнення з Апарату Верховної Ради України недоотриманої заробітної плати не підлягає розгляду у порядку норм КАС, а в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, клопотання відповідача про закриття провадження у справі з наведених підстав не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 76-81, 255 ЦПК Україна, суд, -

ВСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача Апарату Верховної Ради України про закриття провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Народного депутата України ОСОБА_2, Апарату Верховної Ради України про стягнення недоотриманих сум заробітної плати, відмовити.

Дана ухвала суду окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. Г. Головко