15.09.2025 Єдиний унікальний номер 205/2467/25
Провадження номер 2/205/2323/25
15.09.2025 м. Дніпро
Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого - судді Грони Д. С.,
за участю секретаря судового засідання Галушки А. А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування кватирою,
Позивач 22.01.2025 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом: виділення позивачу в користування житлової кімнати площею 17,1 кв. м. та лоджії площею 2,1 кв. м.; виділення відповідачу в користування кімнату житловою площею 10,2 кв.м.; залишення у спільному користуванні позивача та відповідача коридор, площею 4,7 кв.м., кухні, площею 7,6 кв.м., туалету, площею 1,1 кв. м., ванної кімнати, площею 2 кв. м, кладової, площею 0,3 кв. м. В подальшому позовні вимоги були уточнені наступним чином: встановити наступний порядок користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом: виділення у користування позивачці ОСОБА_1 окремої житлової кімнати житловою площею 17,2 кв. м. (№ 2 згідно плану квартири) та лоджії площею 3,7 кв.м. (№ 6 згідно плану квартири); виділення у користування відповідачу ОСОБА_2 окремої житлової кімнати житловою площею 10,3 кв. м. (№ 3 згідно плану квартири); залишення у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - коридору площею 4,9 кв. м. (№ 1 згідно плану квартири), кухні, площею 7,1 кв.м. (№ 4 згідно плану квартири), санвузла площею 3,0 кв.м. (№ 5 згідно плану квартири).
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі під час якого придбали вищевказану квартиру. 25.08.2022 Новокодацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2024 у справі № 205/5994/22 вказану квартиру було визнано спільним сумісним майном подружжя, визнано за позивачем частину квартири. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.06.2024 у справі № 205/1045/23 усунуто перешкоди для ОСОБА_1 в користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вселення її в цю квартиру. Позивач, у зв`язку з наявністю кардіологічного захворювання, потребує доступу до свіжого повітря та місця для встановлення тренажера. Натомість відповідач використовує лоджію для куріння, дим від куріння потрапляє в житлове приміщення, що негативно впливає на самопочуття позивача. Мирним шляхом визначити спосіб користування квартирою позивач з відповідачем не можуть, тому вона вимушена звернутися до суду з цим позовом.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.02.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.03.2025 було закрито підготовче провадження у цій справі та призначено справу до розгляду.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» від 26.02.2025 року №4273-IX, який набрав чинності 25.04.2025, з 30.04.2025 змінено найменування Ленінського районного суду міста Дніпропетровська на Новокодацький районний суд міста Дніпра.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, подали заяву в якій просили суд розглянути справу без їх участі, вказали, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі.
Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, у судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності від нього не надходила.
Суд вважає можливим на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами.
Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 в рівних частинах по 1/2, про що свідчить рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровськ від 20.11.2024 у справі № 205/5994/22, Витяг з Державного реєстру речових прав № 434493662 від 08.07.2025.
Згідно технічного паспорту, загальна площа квартира АДРЕСА_1 , становить 46,2 кв.м., житлова площа - 27,5 кв.м., допоміжна 18,7 кв.м.
Вказана квартира складається з двох кімнат: 1-ша кімната - 17,2 кв.м., 2-га кімната - 10,3 кв.м., та місць загального користування, коридору площею 4,9 кв.м., санвузлу площею 3,0 кв.м., кухні площею 7,1 кв.м., лоджії площею 3,7 кв.м.
Як вбачається з карточки огляду лікаря від 15.01.2025 позивач має захворювання серцево-судинної системи, алергічний риніт, алергічну реакцію на сигаретний дим, пил. Лікарем рекомендовано доступ до свіжого повітря, використання домашнього тренажера.
Сторони не можуть дійти згоди та домовитися про порядок користування квартирою.
Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України визначено поняття права власності, що є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ст. 319 ЦК України).
Статтею 358 ЦК передбачено підстави та умови здійснення права спільної часткової власності співвласниками та презюмується, що таке здійснення відбувається за їхньою згодою. Відповідно до частини третьої цієї статті кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Виходячи з аналізу зазначеної правової норми слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності.
Зокрема, при встановленні порядку користування квартирою кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина квартири з урахуванням його частки в праві спільної власності на квартиру.
Згідно зі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.95 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною власністю чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.
Положення пункту 6 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 04.10.91 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» містить роз`яснення про те, що у разі виділу частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухні, коридор, тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.
За таких обставин, враховуючи розмір квартири та кількість її співвласників усунути непорозуміння в користуванні майном шляхом виділення в натурі кожному його ідеальної частки без порушення прав інших співвласників неможливо, суд доходить висновку, що єдиним можливим способом вирішення спору є визначення в судовому рішенні порядку користування вказаним майном.
Суд звертає увагу учасників справи, що вимушене встановлення порядку користування квартирою не впливає на зміну розміру часток співвласників.
При цьому, встановлюючи порядок користування квартирою суд враховує кількість осіб зареєстрованих у помешканні, їх вік, сімейний стан, стан здоров`я, стосунки між ними, встановлений порядок користування кімнатами, який вже склався між співвласниками.
Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями діючого цивільного законодавства, враховуючи площу кімнат, їх розташування, побажання сторін та звичний порядок користування, суд вважає за доцільне встановити порядок користування вказаною квартирою наступним чином: виділити у користування позивачці ОСОБА_1 окрему житлову кімнату житловою площею 17,2 кв.м. (№ 2 згідно плану квартири) та лоджію площею 3,7 кв.м. (№ 6 згідно плану квартири); виділити у користування відповідачу ОСОБА_2 окрему кімнату житловою площею 10,3 кв.м. (№ 3 згідно плану квартири); залишити у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - коридор площею 4,9 кв.м. (№ 1 згідно плану квартири), кухню, площею 7,1 кв.м. (№ 4 згідно плану квартири), санвузол площею 3,0 кв.м. (№ 5 згідно плану квартири).
Суд вважає, що такий порядок користування жилим приміщенням є найбільш оптимальним для сторін стосовно умов розташування кімнат у спірній квартирі та є найменш обтяжливим для сторін і максимально відповідатиме їхнім правам та законним інтересам.
Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши правову природу спірних правовідносин, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 316, 317, 319, 358 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-82, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою - задовольнити.
Встановити наступний порядок користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом:
виділити у користування позивачці ОСОБА_1 окрему житлову кімнату житловою площею 17,2 кв. м. (№ 2 згідно плану квартири) та лоджію площею 3,7 кв.м. (№ 6 згідно плану квартири);
виділити у користування відповідачу ОСОБА_2 окрему кімнату житловою площею 10,3 кв. м. (№ 3 згідно плану квартири);
залишити у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - коридор площею 4,9 кв. м. (№ 1 згідно плану квартири), кухню, площею 7,1 кв.м. (№ 4 згідно плану квартири), санвузол площею 3,0 кв.м. (№ 5 згідно плану квартири).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Апеляційну скаргу може бути подано безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ,.
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Суддя: Денис ГРОНА