Єдиний унікальний номер: 378/1087/25
Провадження № 2/378/428/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Марущак Н. М.

за участю секретаря: Замші В. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ставище цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ТТовариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулося ТОВ «Іннова Фінанс» (01014, м. Київ, вул. Болсуновська, 8, поверх 9, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з посиланням на те, що 11 березня 2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Іннова Фінанс» було укладено договір про надання коштів у позику № на суму 2000 грн., строк кредитування 360 днів, знижена процентна ставка 0,01% в день, стандартна процентна ставка 2,2% в день. Відповідач зобов`язання за вказаним кредитом не виконує, у зв`язку з чим має заборгованість у сумі 13108,00 грн., з яких: 2000,00 грн. заборгованість за кредитом, 11108,00 грн. заборгованість за процентами, які нараховувались по 06.03.2025 року.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вищевказану суму заборгованості за кредитним договором та понесені витрати на сплату судового збору.

Ухвалою Ставищенського районного суду від 02.09.2025 відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 60).

Представник позивача ТОВ «Іннова Фінанс» в судове засідання не з`явився, про час та розгляд справи товариство повідомлене належним чином (а. с. 66), в позові представник позивача просить розгляд справи проводити за відсутності представника товариства (а. с. 6 зв.).

Відповідачка до суду подала заяву, в якій позовні вимоги визнала, справу просить розглядати у її відсутність (а. с. 69).

Суд, розглянувши дану справу, заяву відповідачки про визнання позову, дослідивши подані письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

11 березня 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання у позику грошових коштів № (а. с. 7 - 17).

Відповідно до умов договору, позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику на суму у розмірі 2000,00 грн. (п. 2.3), шляхом перерахунку на банківський рахунок (банківську картку) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно умов договору.

Умовами договору передбачено також, що строк позики складає 360 днів (п. 2.5); детальні терміни повернення кредиту визначені в Графіку платежів; тип процентної ставки - фіксована (п. 2.6); стандартна процентна ставка 2.2 % в день та застосовується в межах строку кредиту (п. 2.6.1); орієнтовна загальна вартість кредиту складає за стандартною ставкою 17840,00 грн. (п. 2.9.1)

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. ст. 628, 629 ЦК України).

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень частин першої, третьої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно статті 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Вищевказаний договір № від 11 березня 2024 року про надання грошових коштів у позику, було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, та підписано шляхом накладення електронного підпису позичальника, відтвореного шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора n7a0wf1vo (а. с. 17 зв.).

Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказаний договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

З ТОВ «Іннова Фінанс», як клієнтом, співпрацює ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» на підставі договору № 160523/1 від 16.05.2023 про надання послуг з приймання та переказу платежів, що доданий до позову, в системі EasyPay, згідно з нормами ч. ч. 1, 2 ст. 29 Розділу 4 ЗУ «Про платіжні послуги». Так, за цим договором клієнт доручає ФК здійснювати перекази коштів з використанням Реєстру виплат на користь отримувачів, а ФК в свою чергу, надає населенню фінансові послуги з переказу коштів без відкриття рахунку (а. с. 38 - 41).

Згідно з квитанцією до платіжної інструкції ТОВ ФК «Контрактовий дім» № 1354 від 11.03.2024 ТОВ «Іннова Фінанс» 11.03.2024 перерахувало на банківську картку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 (зазначений в договорі позики п. 3.1) кредитні кошти у розмірі 2000,00 грн. (а. с. 33, 34).

Згідно до розрахунку заборгованості станом на 06.03.2025 заборгованість відповідачки по вищевказаному договору від 11.03.2024 по тілу кредиту становить 2000 грн., по відсотках становить 11108,00 грн., загальна сума заборгованості за таким розрахунком становить 13108,00 грн. (а. с. 43 - 45).

Отже, позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредитні кошти у загальному розмірі 2000,00 грн. на умовах, передбачених договором.

Таким чином, встановлені вище обставини, підтверджують факт укладання між позивачем та відповідачем кредитного договору, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора n7a0wf1vo, умовами якого було визначено суму кредиту, розмір відсотків, порядок повернення грошових коштів, та строк дії кредитного договору, при цьому факт отримання грошових коштів підтверджується відповідною квитанцією до платіжної інструкції про переказ кредитних коштів на картку позичальника.

В порядку ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позичальник має право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. (ч. 1 ст. 1051 Цивільного кодексу України)

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що відповідачем порушено умови договору в частині своєчасного повернення грошових коштів, на момент звернення позивача до суду відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання за договором позики, грошові кошти позивачу не повернула, в порядку ст. 1051 Цивільного кодексу України відповідачка не заявляла вимог з приводу оспорювання договору, - тому позивачем правомірно пред`явлено вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за договором надання грошових коштів в позику № від 11.03.2024 в сумі 13108,00 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача слід стягнути заборгованість в розмірі 13108,00 грн., з яких: 2000,00 грн. заборгованість за кредитом, 11108,00 грн. заборгованість за процентами.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки, яка позовні вимоги визнала, слід стягнути на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у зв`язку із визнанням позову відповідачкою до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору з державного бюджету, сплаченого при поданні позову.

Керуючись ст. ст. 207, 526, 626, 628, 638, 639, 1048, 1049, 1051, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. ст. 4, 10, 12, 81, 141, 142. 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором надання грошових коштів в позику задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» заборгованість по договору надання грошових коштів в позику № від 11.03.2024 року в сумі 13108 (тринадцять тисяч сто вісім) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» з державного бюджету 50 відсотків судового збору в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок, сплачених по платіжній інструкції № 48 від 05.08.2025.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» (вул. Болсуновська, 8, поверх 9, м. Київ, 01104; ).

Відповідачка ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ).

Повне рішення складено 02 жовтня 2025 року.

Суддя Н. М. Марущак