Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/893/25
Провадження № 2/382/550/25
РІШЕННЯ

Іменем України

11 вересня 2025 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кисіль О.А.

за участю секретаря Чепіль А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Яготин справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Сацик Василя Олександровича до Яготинської міської ради Київської області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернувся з позовом до Яготинського районного суду Київської області до Яготинської міської ради Київської області про встановлення факту, що має юридичне значення, відповідно до вимог якого просив встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю в період з 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто не менш як п`ять років до відкриття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 . Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини, тобто на день смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов обгрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 . Матір`ю якого є ОСОБА_4 , а батьком - ОСОБА_5 , згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 02 березня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Радянського району м. Києва.

Заочним рішенням Яготинського районного суду Київської області від 13 серпня 2015 року у справі №382/850/15 (провадження №2/382/332/15) ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були позбавлені батьківських прав по відношенню до їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Піклувальником неповнолітнього ОСОБА_3 був призначений його дід ОСОБА_2 ..

За змістом заочного рішення Яготинського районного суду Київської області від 13 серпня 2015 року неповнолітній ОСОБА_3 виховувався в сім`ї діда ОСОБА_2 , та баби ОСОБА_6 . Вони повністю забезпечували ОСОБА_3 всім необхідним, дбали про його фізичний, моральний та матеріальний розвиток.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_6 , згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 30 червня 2016 року Яготинським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Київській області.

ОСОБА_6 та ОСОБА_2 були співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташовується в АДРЕСА_1 , де частка кожного з них становила по 1/2 частині. Вказаний житловий будинок був набутий ними на підставі договору дарування від 18 грудня 2002 року.

За час свого життя ОСОБА_6 не склала заповіту як особистого розпорядження на випадок своєї смерті. Тому після її смерті спадкування здійснювалось за законом. ОСОБА_2 як чоловік ОСОБА_6 та спадкоємець першої черги за законом у встановлений законом 6-місячний строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6 , та у такий спосіб набув право власності на іншу 1/2 частку у вказаному житловому будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 15 листопада 2016 року Яготинським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Київській області.

ОСОБА_2 не доводиться кровним родичем позивачу. Проте, позивач належить до четвертої черги спадкоємців за законом як особа, яка не менше п`яти років до відкриття спадщини проживала однією сім`єю зі спадкодавцем.

Незважаючи на це, нотаріусом було роз`яснено позивачу про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , у зв`язку з неможливістю перевірити факт проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Внаслідок чого, під час наміру позивача оформити свої спадкові права виникла необхідність у підтвердженні факту належності до четвертої черги спадкоємців за законом

04 січня 2023 року позивач змінив своє прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_4 , виданого 04 січня 2023 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ).

З 5-річного віку позивач проживав у родині ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , перебуваючи на їхньому повному матеріальному утриманні, зважаючи на свій малолітній вік. Зазначене у повній мірі підтверджується тим, що з 2004 року по 2013 рік позивач навчався в Яготинському навчально-виховному комплексі «Спеціалізована школа загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №2» Яготинської районної ради Київської області, про що отримав атестат про базову загальну середню освіту від 11 червня 2013 року. В подальшому, позивач продовжив здобувати повну загальну середню освіту у цьому ж навчальному закладі про що отримав атестат про повну загальну середню освіту від 30 травня 2015 року.

Крім цього, за період навчання в Яготинському навчально-виховному комплексі «Спеціалізована школа - загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №2» Яготинської районної ради Київської області позивач був нагороджений похвальними листами директора за високі досягнення у навчанні, згідно похвального листа №16 від 31 травня 2007 року та №17 від 31 травня 2008 року.

Додатково факт проживання позивача разом з дідом ОСОБА_2 підтверджується обставинами, які були встановлені в ході розгляду цивільної справи про позбавлення ОСОБА_5 та ОСОБА_9 батьківських прав відносно їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_3 , а також призначення ОСОБА_2 піклувальником неповнолітнього позивача.

Так, в мотивувальній частині заочного рішення Яготинського районного суду Київської області від 13 серпня 2015 року судом було встановлено, що:

- ОСОБА_10 проживає в АДРЕСА_1 . Виховується в сім`ї бабусі ОСОБА_6 та діда ОСОБА_2 , які є пенсіонерами за віком;

- в березні 2014 року батько дитини ОСОБА_5 , а в лютому 2015 року мати ОСОБА_4 звернулися із заявами до служби у справах дітей та молоді із заявами про позбавлення їх батьківських прав у відношенні їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_11 ;

- з травня по грудень 2012 року ОСОБА_4 проходила курс реабілітації у реабілітаційному центрі «Відродження» Житомирської області с. Почуйки, проте курс реабілітації не був пройдений у зв`язку з самовільним виїздом з центру;

- ОСОБА_9 зареєстрована за місцем проживання в АДРЕСА_2 , разом з неповнолітнім сином ОСОБА_3 . Обстеження умов їх проживання провести неможливо по причині постійної відсутності за місцем проживання.

Вищевказані обставини, встановлені судовим рішенням, переконливо свідчать про те, що батьки позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ухилялися від обов`язку по його утриманню, тому його утриманням, вихованням та розвитком займався піклувальним ОСОБА_2 ..

Станом на день смерті спадкодавця ОСОБА_2 позивачу виповнилось лише 18 років 1 місяць. Вказана обставина додатково свідчить про те, що позивач проживав в родині свого піклувальника ОСОБА_2 та у зв`язку з цим в силу положення ч. 3 ст.1253 ЦПК України, прийняв спадщину, яка відкрилась після його смерті, шляхом фактичного проживання.

Встановлення вищевказаних фактів, саме: проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 та ведення ними спільного побуту період з 2004 року по 12 листопада 2016 року, а також постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідно позивачу для усунення перешкод у оформленні спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 .

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити.

Представник відповідача звернувся із заявою про розгляд справи у його відсутність.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що він все дитинство провів із позивачем по справі починаючи з 2004-2005 років та вони навчались у одній школі та одному класі, дружили. Тому йому відомо, що заявник проживав із дідусем та бабусею по АДРЕСА_1 до поки не закінчив школу, а потім коли закінчив та вступив до навчального закладу у м.Київ, проте після навчання він приїздив до дідуся. Коли мова йшла про його батьків, то він був засмучений, тому він на цю тему розмови не вів. Коли помер дідусь, то йому було відомо, бо він час від часу телефонував, та спілкувались із заявником.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши представника позивача, свідка, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства» № 4451/70).

В силу ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (рішення від 17 червня 2011 року, заява № 21037/05), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 . Матір`ю якого є ОСОБА_4 , а батьком - ОСОБА_5 . Відповідно до заочного рішення Яготинського районного суду Київської області від 13 серпня 2015 року у справі №382/850/15 (провадження №2/382/332/15) ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були позбавлені батьківських прав по відношенню до їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Піклувальником неповнолітнього ОСОБА_3 був призначений його дід ОСОБА_2 .. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_6 . ОСОБА_6 та ОСОБА_2 були співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташовується в АДРЕСА_1 , де частка кожного з них становила по 1/2 частині. Вказаний житловий будинок був набутий ними на підставі договору дарування від 18 грудня 2002 року. За час свого життя ОСОБА_6 не склала заповіту як особистого розпорядження на випадок своєї смерті. Тому після її смерті спадкування здійснювалось за законом. ОСОБА_2 як чоловік ОСОБА_6 та спадкоємець першої черги за законом у встановлений законом 6-місячний строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6 , та у такий спосіб набув право власності на іншу 1/2 частку у вказаному житловому будинку. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. ОСОБА_2 не доводиться кровним родичем позивачу. Проте, позивач належить до четвертої черги спадкоємців за законом як особа, яка не менше п`яти років до відкриття спадщини проживала однією сім`єю зі спадкодавцем. Незважаючи на це, нотаріусом було роз`яснено позивачу про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , у зв`язку з неможливістю перевірити факт проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. 04 січня 2023 року позивач змінив своє прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_4 , виданого 04 січня 2023 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ). Позивач проживав у родині ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , перебуваючи на їхньому повному матеріальному утриманні, зважаючи на свій малолітній вік. Зазначене у повній мірі підтверджується тим, що з 2004 року по 2013 рік позивач навчався в Яготинському навчально-виховному комплексі «Спеціалізована школа загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №2» Яготинської районної ради Київської області, про що отримав атестат про базову загальну середню освіту від 11 червня 2013 року та показами свідка (а.с.11-29).

Відповідно до відповіді Яготинської державної нотаріальної контори вбачається, що спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 у Яготинській нотаріальній конторі не заводилася. (а.с.37)

Згідно витягу зі Спадкового реєстру вбачається, що за вказаними параметрами у спадковому реєстрі щодо ОСОБА_2 інформація відсутня (а.с.62)

В силу підпунктам 4.3, 4.4 п. 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріальних дій нотаріусами України факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем.

Згідно зі ст. 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Статтею 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

У постанові від 24 вересня 2020 року по справі № 644/5818/18 Верховний Суд вказав, що «при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), підлягають врахуванню правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.»

Враховуючи вищевикладене, оцінивши належність, допустимість, а також достатність встановивши правовідносини, виходячи з аналізу змісту норм чинного законодавства, що регулює відносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 81, 258-259, 265, 268, 293, 354, 141 ЦПК України, ст. ст. 12, 1216, 1217, 1218, 1264, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Сацик Василя Олександровича до Яготинської міської ради Київської області про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_1 постійно проживав однією сім`єю на час відкриття спадщини разом із ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити, що ОСОБА_1 проживав із ОСОБА_2 не менше п`яти років до дня відкриття спадщини, тобто до дня смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, після проголошення повного рішення 01 жовтня 2025 року, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 01 жовтня 2025 року.

Суддя О.А.Кисіль