Справа № 288/505/25
Провадження № 2/288/315/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року селище Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Зайченко Є. О.,

за участю секретаря судових засідань Корнієнко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Попільня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Попільнянської селищної ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до Попільнянської селищної ради Житомирського району, Житомирської області (далі відповідач-1), ОСОБА_2 (далі відповідач 2) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини в якій вказує, що ОСОБА_1 , яка зареєстрована та проживає, за адресою: АДРЕСА_1 є спадкоємницею за заповітом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Остання померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до довідки, виданої Голуб`ятинським старостинським округом Попільнянської селищної ради Житомирського району Житомирської області ОСОБА_3 постійно проживала та була зареєстрована до дня своєї смерті за адресою: АДРЕСА_2 . Разом із нею за даною адресою зареєстровані та проживали: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - дочка, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - онука.

05.02.2018 року ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до змісту якого, на випадок своєї смерті вищезазначені земельні ділянки вона заповідає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Даний заповіт складено в селищі Попільня Житомирського району Житомирської області та посвідчено і записано зі слів ОСОБА_5 нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області Пилипчуком А.Я.

ОСОБА_1 про існування заповіту ОСОБА_3 дізналася лише у лютому 2025 року, тому до того часу не зверталася до нотаріуса для оформлення спадщини після померлої, оскільки не входить до жодної з передбачених законодавством черг спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 . Більше того, у останньої є спадкоємці за законом, про що було відомо ОСОБА_1 і вона розраховувала, що саме вони успадкують все майно, що належало померлій ОСОБА_3 .

21.02.2025 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Мітніцького Юрія Георгійовича з заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої ОСОБА_3 . Однак, нотаріус відмовив ОСОБА_1 у прийнятті заяви про прийняття спадщини і видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини, який закінчився 08 квітня 2022 року.

Вважає, що відповідачем за позовом повинна бути донька померлої ОСОБА_2 , як спадкоємниця першої черги за законом, яка проживала спільно з нею до дня її смерті за адресою: АДРЕСА_2 її слід вважати такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

На підставі вищевикладеного, позивач просить визначити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , додатковий строк в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 після смерті ОСОБА_3 .

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, 01 липня 2025 року та 30 вересня 2025 року від представника позивача надійшло клопотання в якому він просить справу слухати у його відсутність та позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача- 1 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, 29 серпня 2025 року надав до суду лист в якій просив справу розглядати без його участі, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду.

Відповідач -2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена. До суду надійшло клопотання ОСОБА_2 про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги просить задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , помела ІНФОРМАЦІЯ_6 . /а.с.8/

Як вбачається з заповіту від 05 лютого 2018 року, посвідченого Пилипчуком А.Я., приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області та зареєстрованого в реєстрі за № 80, ОСОБА_3 , на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: - належні їй земельні ділянки площею 4,6414 га, кадастровий номер :03:000:0055 та площею 1,8337 га, кадастровий номер :03:000:0179, що розташовані на території Голуб`ятинської сільської ради, Попільнянського району, Житомирської області заповідає ОСОБА_1 . /а.с.9/

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 05 лютого 2018 року, приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області Пилипчук А.Я. зареєстровано заповіт ОСОБА_3 від 05 лютого 2018 року. /а.с.10/

Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру від 21 лютого 2025 року, в Спадковому реєстрі відсутня інформація про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 . /а.с.11/

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові реєстри) від 21 лютого 2025 року, у Спадковому реєстрі наявна інформація про заповіт ОСОБА_3 від 05 лютого 2018 року, зареєстрований в реєстрі за № 80 від 05 лютого 2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Пилипчук А.Я. /а.с.12-13/

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №118076 від 08.10.2004 року, виданого на підставі розпорядження голови Попільнянської райдержадміністрацїі від 15.09.2004 року за № 328, ОСОБА_3 на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,6414 га а кадастровими номером: :03:000:0055, що розташована на території Голуб`ятинської сільської ради Житомирської області. /а.с.14-15/

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13 грудня 2017 року, земельна площею 4,6414 га, що розташована на території Голуб`ятинської сільської ради Житомирської області та належить ОСОБА_3 , має кадастровий номер: :03:000:0055. /а.с.24-25/

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №387651 від 15.09.2010 року, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28 січня 1999 року, №118 Попільнянської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,8337 га з кадастровими номером: :03:000:0179, що розташована на території Голуб`ятинської сільської ради Житомирської області. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 42. /а.с.15-16/

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13 грудня 2017 року, земельна площею 1,8337 га, що розташована на території Голуб`ятинської сільської ради Житомирської області та належить ОСОБА_3 , має кадастровий номер: :03:000:0179. /а.с.18-21/

Відповідно до довідки вих.№ 47 від 17 лютого 2025 року виданої Голуб`ятинським старостинським округом Попільнянської селищної ради Житомирського району Житомирської області' від 17.02.2025 року, ОСОБА_3 постійно проживала та була зареєстрована до дня своєї смерті за адресою: АДРЕСА_2 . Разом із нею за даною адресою зареєстровані та проживали: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - дочка, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - онука. /а.с.26/

21 лютого 2025 року за вих.№ 49/01-16 приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Мітніцьким Ю.Г. повідомлено ОСОБА_1 про те, що розглянувши документи щодо оформлення спадщини за заповітом, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 та отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме: належні їй земельні ділянки площею 4,6414 га, кадастровий номер :03:000:0055 та площею 1,8337 га, кадастровий номер :03:000:0179, що розташовані на території Голуб`ятинської сільської ради, Попільнянського району, Житомирської області, встановлено, що строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , закінчився 08 квітня 2022 року, а ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори 21 лютого 2025 року, тобто строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , пропущено, а тому заява про прийняття спадщини не може бути прийнята, а свідоцтва про право на спадщину не можуть бути видані. /а.с.27/

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Позивач звернулася до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, так як вона не знала про наявність заповіту.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частиною першою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем.

Для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17, від 22 березня 2023 року у справі № 361/8259/18 та багатьох інших.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість.

Згідно з правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, під час вирішення питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належно вираженим, підлягає правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також неодмінність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Тобто, складаючи заповіт, спадкодавець виражає свою волю на набуття спадкоємцем права на визначене в ньому майно.

Водночас прийняття спадщини є правом, а не обов`язком спадкоємця, який, відмовляючись від прийняття спадщини, не порушує свободи заповіту, а діє у власних інтересах.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23 визначено: «77. З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду висновує, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту, проте таку необізнаність суд не повинен ототожнювати з його (спадкоємця) незнанням про його право на спадкування загалом, оскільки в такому випадку особа з незалежних від неї причин не вчиняє юридично значущих дій, які пов`язані з набуттям нею певних прав, що випливають із спадкування. 78. Коли ж особа усвідомлює чи повинна усвідомлювати, що вона є учасником процесу спадкування, зокрема на підставі своєї спорідненості зі спадкодавцем як спадкоємець першої черги спадкування або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування, і не вчиняє активних дій, спрямованих на прийняття спадщини (засвідчення своєї згоди на вступ у всі правовідносини спадкодавця) виходячи з обставин, які не пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для своєчасного прийняття спадщини, то її необізнаність про наявність заповіту не може розглядатися як підстава для визначення їй додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини.»

В пункті 87 вищевказаної постанови визначено, що з урахуванням наведених мотивів цієї постанови Велика Палата Верховного Суду дійшла переконання про наявність підстав для відступу від загального правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, про те, що «необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини», шляхом конкретизації, зазначивши таке: - необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права; - втім це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини; - спадкоємець за законом, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини у встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; - тож необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини винятково для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом (закликані до спадкування).

Судом встановлено, що позивач не є спадкоємцем за заповітом на майно ОСОБА_3 , позивач не проживала разом із спадкодавцем на час її смерті, спадкова справа після її смерті не відкрита, про наявність заповіту позивач дізналася випадково, таким чином наявні підстави для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, позивачем доведено наявність підстав для визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, оскільки визначений частиною першою статті 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини, пропущено з поважних, незалежних від позивача причин, які вказують на наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви про прийняття спадщини, які вплинули на своєчасність прийняття позивачем спадщини.

Частиною першою статті 76 ЦПК України, передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визначення позивачу додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Керуючись статтями 15, 16, 1216, 1217, 1223, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України; статтями 2, 4, 5, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 89, 128, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Попільнянської селищної ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом від 05 лютого 2018 року, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , терміном один місяць, з часу набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду Є. О. Зайченко