СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-о/759/717/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду міста Києва Кравченко Ю.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про встановлення факту, що має юридичне значення та внесення змін до актового запису про народження,

ВСТАНОВИВ:

09 вересня 2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про встановлення факту, що має юридичне значення та внесення змін до актового запису про народження.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2025 головуючим суддею визначено Кравченка Юрія Вікторовича. Справа передана судді 15.09.2025.

Дослідивши заяву та додатки до неї, суддя дійшов таких висновків.

Згідно з пунктом 6 статті 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

При цьому для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки та врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК України) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

До відкриття провадження у справі, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст. 175, 177 ЦПК України, чи підсудна справа даному суду, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в цивільній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Предметом поданої заяви є вимога ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме визначити батьком дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати ОСОБА_1 бабусею ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язати Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записавши батьком ОСОБА_3 .

Заява обґрунтована тим, що:

- ІНФОРМАЦІЯ_4 у її сина, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 народилася дочка, ОСОБА_5 ; народження дочки батьки не зареєстрували;

- ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер;

- з метою проведення державної реєстрації народження внучки ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просила встановити факт народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визначити батьками дитини ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ;

- 06 червня 2024 року Святошинський районний суд міста Києва під головуванням судді Бабич Н.Д. ухвалив рішення в цивільній справі № 759/3955/24 за вказаною заявою, яким заяву задовольнив частково: встановив факт народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 дитини жіночої статі, ОСОБА_2 ; відомості про батька визначив внести на підставі статті 135 Сімейного кодексу України;

- під час державної реєстрації народження батько дитини був записаний відповідно вказаної норми як ОСОБА_7 , що позбавляє заявницю можливості подати документи на паспорт громадянина України на ім`я внучки.

Наведені обставини дозволяють виснувати, що Святошинський районний суд міста Києва уже вирішував питання про визнання ОСОБА_3 батьком ОСОБА_4 в порядку статті 315 ЦПК, про що вказав у рішенні, що набрало законної сили.

При цьому пред`явлення вимоги про визнання ОСОБА_1 бабою ОСОБА_2 зазначеного висновку не спростовує. З урахуванням принципу розумності очевидно, що факт визнання заявниці бабусею дитини напряму залежить від визнання батьком дитини її сина.

Вимога про зобов`язання органу ДРАЦС внести зміни до актового запису про народження дитини за своїм змістом не є вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення, а тому не може бути розглянута в порядку окремого провадження.

З огляду на викладене, у відкритті провадження у справі суддя відмовляє.

Водночас суддя звертає увагу на таке.

Відмовляючи в задоволенні вимоги про визначення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд акцентував, що належним способом захисту інтересів малолітньої ОСОБА_2 буде звернення до суду із заявою про встановлення батьківства ОСОБА_3 в порядку статті 130 Сімейного кодексу України.

Згідно із значеною нормою у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу, а саме матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття

На підставі викладеного, керуючись ст. 186, 258, 260, 294, 315, 353-355ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про встановлення факту, що має юридичне значення та внесення змін до актового запису про народження.

Копію ухвали направити заявниці разом із матеріалами заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Ю.В. Кравченко