01.10.2025 Єдиний унікальний номер 205/6070/24
Справа № 205/6070/24
Провадження № 2п/205/67/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра в складі: головуючого судді Федотової В.М., за участю секретаря судового засідання Волошенко Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Білогруд Дмитра Олександровича про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2025 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року представник відповідача адвокат Білогруд Д.О. звернувся до Новокодацького районного суду міста Дніпра із вищевказаною заявою.

В обґрунтування заяви зазначив, що 31.05.2025 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено заочне рішення, яким позовні вимога АТ «Сенс Банк» було задоволено, вирішено стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 501384058 від 02.11.2021 року станом на 18.09.2023 року в загальному розмірі 265 538,83 грн. та вирішено питання розподілу судових витрат. Зазначає, що відповідач дійсно зверталася до АТ «Альфа-Банк» з наміром отримати грошові кошти у кредит і дійсно було створено як пропозицію укласти договір так і її погодження відповідачем, також було створено паспорт споживчого кредиту відповідно до якого загальна сума кредиту складає 430 141,66 грн., проте відповідач ознайомившись з паспортом та графіком погашення а також сумою відсотків не погодилась на оформлення кредиту. В кінці 2021 року банк самостійно повідомив відповідача, що їй нібито надано відновлювальну кредитну лінію на суму 200 000,00 грн. та що остання може ними користуватися, про те ОСОБА_1 даними коштами не користувалася взагалі, що підтверджується наданими виписками по рахунках де відсутні будь які дії ОСОБА_1 щодо покупки товарів, переказів, зняття готівки, окрім як списання самим же позивачем собі ж коштів за погашення неіснуючої заборгованості за неіснуючим договором. Одразу після початку повномаштабного вторгнення банк та само як надав відновлювальну кредитну лінію так її само ї обмежив та залишив ОСОБА_1 лише власні кошти. Зазначає, що відповідач не отримувала оскаржуване заочне рішення, не знала про наявність зазначеної цивільної справи.

Враховуючи викладене, представник відповідача просить суд поновити строк на оскарження заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.01.2025 року по цивільній справі № 205/6070/24, скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду шляхом повернення до підготовчого судового засідання.

Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 01.09.2025 року визнано поважними причини пропуску та поновлено строк на звернення відповідача до суду, вказану заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Неявка представника у судове засідання не перешкоджає розгляду заяви.

Представник відповідача адвокат Білогруд Д.О. письмово просив розгляд заяви провести за відсутності відповідача та його представника, заяву про перегляд заочного рішення підтримав та просив її задовольнити.

За таких обставин, з урахуванням ч. 1 ст. 287 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд заяви про перегляд заочного рішення за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, дослідивши заяву про перегляд заочного рішення та додані до неї документи, дійшов висновку, що заява про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 31.05.2025 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено заочне рішення, яким позовні вимога АТ «Сенс Банк» було задоволено, вирішено стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 501384058 від 02.11.2021 року станом на 18.09.2023 року в загальному розмірі 265 538,83 грн. та вирішено питання розподілу судових витрат.

Відповідно до положень ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 285 ЦПК України у заяві про перегляд заочного рішення, окрім обставин, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і доказів про це, повинно бути зазначено посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

На підставі ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Тобто, для скасування заочного рішення необхідна наявність одночасно двох наведених умов.

Використання законодавцем в конструкції коментованої ст. 288 ЦПК України сполучника «і» дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Отже, відповідач повинен вказати на докази, якими обґрунтовуються заперечення проти вимог позивача. При цьому, заочне рішення підлягає скасуванню, тільки якщо докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Аналогічна правова позиція викладена у п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції».

Судом встановлено, що згідно відповіді Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР від 05.06.2024 року, відповідач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.ч. 2-5 ст.128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Виклик до суду відповідача було здійснено шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку за вказаною адресою.

Як вбачається із матеріалів справи, поштові відправлення разом із судовою повісткою про виклик відповідача до суду були повернуті на адресу суду із зазначенням причини повернення «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 101, 121).

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, у разі якщо судове повідомлення направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною чи встановленою судом інформацією про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, і повернуто відділом поштового зв`язку з посиланням на відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, чи у зв`язку із відмовою адресата отримати судову повістку, то вважається що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. В свою чергу особа, яка зареєструвала свої місце проживання за певною адресою, діючи розумно та добросовісно, повинна дбати про те, щоб мати змогу отримувати надіслану їй кореспонденцію своєчасно. У разі виникнення перешкод, адресат міг, зокрема, подати заяву про пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень на іншу адресу. Це передбачено п.п. 118, 123 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270.

Отже, для добросовісного адресата є механізм забезпечення права на отримання офіційної кореспонденції незалежно від того живе він чи ні за певною адресою. Натомість у суду немає жодного механізму забезпечити вручення судової кореспонденції учаснику справи, який не бажає її отримувати або не проживає за зареєстрованою адресою. З огляду на це, відсутність відповідача за адресою проживання, на яку направлялася повістка, не може бути перешкодою для розгляду справи.

При цьому, у заяві про перегляд заочного рішення адреса реєстрації відповідача зазначена та сама, що і у позовній заяві та у відповіді Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР від 05.06.2024 року, а саме: АДРЕСА_1 .

Як на підставу скасування заочного рішення суду представник відповідача посилався також на те, що відповідач ОСОБА_1 наданими банком коштами взагалі не користувалася.

Разом з тим, як вбачається із виписки по рахунку ОСОБА_1 (а.с. 15-20), відповідач користувалася кредитними коштами, наданими банком.

У заяві про перегляд заочного рішення сторона відповідача підтвердила, що зверталась до позивача.

Таким чином, із заяви про перегляд заочного рішення вбачається, що обставини, на які посилається представник відповідача, не мають істотного значення для вирішення справи, не містять обставин та доказів, які не були відомі суду станом на момент розгляду справи.

Обставинам та доводам спору суд дав належну правову оцінку в мотивувальній частині вищевказаного заочного рішення, тому, враховуючи положення ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд не вбачає підстав для надання іншої оцінки обставинам справи, ніж вже зазначеної в заочному рішенні. Обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення є, по суті, не згодою сторони відповідача з ухваленим рішенням суду в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, зокрема, право на справедливий судовий розгляд. При цьому ключовим принципами, які мають скеровувати тлумачення ст. 6 Конвенції, є верховенство права, правова певність і належне відправлення правосуддя. Принцип правової певності є одним з основних аспектів верховенства права вимагає, серед іншого, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів, тобто остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншим словами, цей принцип гарантує остаточність рішень. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Водночас скасування рішення суду, яке вже частково виконано, може (поряд з іншими обставинами) свідчити про зведення принципу res judicata нанівець (п. 35 Рішення ЄСПЛ від 02 листопада 2004 року у справі «Трегубенко проти України» (заява № 61333/00).

Варто зазначити, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу resjudicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що судом не встановлено обставин, які могли б вплинути на зміст ухваленого за результатами заочного розгляду справи рішення, законні підстави для скасування заочного рішення у суду відсутні, а тому заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247, 284, 287, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Білогруд Дмитра Олександровича про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2025 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до пункту 4 статті 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене до апеляційного суду в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Федотова В.М.

.