Справа № 159/4903/25
Провадження № 2-о/159/176/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Губара В.Є.,

присяжних Власова А.Л., Голованя О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Щесюк Н.Й.,

заявника ОСОБА_1 ,

представників заявника Макасевич А.В. (в режимі відеоконференції), Соболівського А.М. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Соболівський А.М., заінтересована особа Військова частина НОМЕР_1 , про визнання фізичної особи безвісно відсутньою,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою та просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий 15.02.2014 Ковельським РВ УДМС України у Волинській області) безвісно відсутнім внаслідок збройної (військової) агресії російської федерації проти України під час виконання бойового завдання з метою забезпечення національної безпеки і оборони на території України.Звернення до суду обумовлене необхідністю у подальшому оформлення отримання грошового забезпечення. В обґрунтування вимог заявником зазначено, що її син, ОСОБА_2 , 05.08.2022 прийнятий на військову службу за контрактом у Збройні сили України з проходженням військової служби в складі військової частини НОМЕР_4 на посаду стрільця-помічника гранатометника 9 механізованої роти 3-го механізованого батальйону. Він їй повідомив через додаток Viber, про те що через 20 хв буде їхати на позицію для виконання завдання. Після чого зв`язок з ним втратила. 08.05.2024 заявниця отримала вхідний виклик від командира 8 механізованої роти НОМЕР_5 механізованого батальйону молодшого лейтенанта ОСОБА_3 , який уточнював інформацію про місце перебування солдата ОСОБА_2 09.05.2024 року о 9:00 під час проведення перевірки наявності особового складу 8 механізованої роти НОМЕР_5 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 у тимчасовому місці розташуванні підрозділу в АДРЕСА_1 командиром 8 механізованої роти НОМЕР_5 механізованого батальйону молодшим лейтенантом ОСОБА_3 було встановлено, що солдат ОСОБА_2 самовільно залишив місце служби. Було проведено службове розслідування по факту самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_2 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.05.2024 №135 солдата за контрактом ОСОБА_2 було виключено з продовольчого забезпечення згідно каталогу (100%) та призупинено виплату грошового забезпечення на карткові рахунки. Зазначає, що з 01.05.2024 на зв`язок солдат ОСОБА_2 із заявницею не виходив, а його місцезнаходження було невідоме з 08.05.2024 року, тому 17.05.2024 року заявниця до Ковельського РУП ГУНП у Волинській області подала заяву про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення щодо факту зникнення безвісти її сина. Заявниця оскаржувала дії командира, однак по завершенню службового розслідування факт самовільного залишення частини ОСОБА_2 - підтверджено. 27.05.2025 року заявниця направила скаргу на адресу військової частини НОМЕР_1 на дії командування військової частини НОМЕР_1 , в якій просила скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 про результати службового розслідування по факту самовільного залишення місця служби солдатом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , провести службове розслідування по факту зникнення безвісти військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та видати сповіщення сім`ї про зникнення безвісти солдата військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з вищенаведеним просить визнати ОСОБА_2 безвісно відсутнім внаслідок збройної (військової) агресії російської федерації проти України під час виконання бойового завдання.

Ухвалою суду від 21.07.2025 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами окремого провадження за участю заявника та заінтересованих осіб.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги, просила заяву задовольнити, визнати її сина безвісно відсутнім.

Представники заявника в судовому засіданні просили заяву задовольнити, покликаючись на викладені в заяві обставини та наявні у справі докази.

Представник заінтересованої особи Військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Як установлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є сином заявниці, що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 , свідоцтвом про шлюб, де прізвище заявниці зазначено як ОСОБА_4 , копією паспорта заявниці.

Згідно копії контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 з 05.08.2022 прийнятий на військову службу.

Відповідно до наказу вкомандира ійськової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03 квітня 2024 року №96 солдат ОСОБА_2 вибув у відрядження в район виконання бойових завдань за призначенням на території України, з метою забезпечення національної безпеки і оборони України.

Заявниця зазначає, що в останнє був зв`язок із сином 01.05.2024, так як він надіслав їй голосове повідомлення через додаток Viber, що він буде їхати на позицію через 20 хв.

Згідно витягу із наказу № 2528А від 05.08.2025 командира військової частини НОМЕР_1 наказано провести службове розслідування за фактом самовільного залишення солдатом ОСОБА_5 місця служби.

Враховуючи, що з 01.05.2024 на зв`язок солдат ОСОБА_2 із заявницею не виходив, а його місцезнаходження було невідоме з 08.05.2024 року, то 17.05.2024 року заявниця звернулася до Ковельського РУП ГУНП у Волинській області, відповідно 18.05.2024 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000678 щодо зникнення безвісті ОСОБА_2 , за ознаками складу кримінального порушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України.

Згідно витягу із наказу № 2977А від 27.05.2024 "Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення місця служби солдатом ОСОБА_2 " камандира військової частини НОМЕР_1 службове розслідування було завершено, а факт самовільного залишення частини ОСОБА_2 підтверджено.

Згідно виписки з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора № 08-11/1577 від 16.01.2025 відомості щодо ОСОБА_6 відсутні.

Згідно витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 85 від 12.05.2025 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зник на території бойових дій (під час воєнних дій), дата набуття статусу особи зниклої безвісти за особливих обставин 17.07.2024.

Таким чином, ОСОБА_2 до цього цього часу, перебуває у статусі особи, зниклої безвісти за особливих обставин.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, серед інших, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Відповідно до статей 305, 306 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

У заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Підстави для визнання особи безвісно відсутньою визначені ст. 43 ЦК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

Частиною другою статті 46 ЦК України визначено, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Законом України «Про правовий статус осіб,зниклих безвісти за особливих обставин» (Закон № 2505-VIІI) урегульовано правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, та забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи.

Крім того, системний аналіз норм статей 43,44 ЦК України, норм Закону №2505-VIII та Глави 4 розділу ІV ЦПК України дають суду підстави дійти висновку, що законодавець розрізнив та по різному врегулював суспільні відносини щодо набуття фізичною особою статусів: 1) зниклої безвісти за особливих обставин: збройний конфлікт, воєнні дії, тимчасова окупація частини території України, надзвичайні ситуації природного чи техногенного характеру, 2) безвісно відсутньої.

У судовому порядку, встановленому Главою 4 розділу ІV ЦПК України, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою.

Визнання фізичної особи зниклої безвісти за обставин збройного конфлікту, воєнних дій, тимчасової окупація частини території України, надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру в судовому порядку нормами розділу ІV ЦПК України не передбачено.

Надання особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством (ч.3 ст.4 Закону №2505-VIII).

Правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, ОСОБА_2 набув 17.07.2024.

Як вбачається, протягом одного року в місці постійного проживання ОСОБА_2 немає відомостей про місце його перебування, про що вказує заявник у заяві та що є підставою для визнання особи саме безвісно відсутньою в силу вимог ст. 43 ЦК України.

Визнання ж особи безвісно відсутньої за особливих обставин (під час збройного конфлікту) під час захисту Батьківщини із таким зазначенням не передбачене чинними нормами законодавства.

Такий статус особі надається в позасудовому порядку шляхом внесення відомостей до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин за заявою осіб, вказаних у ч. 1ст. 18 Закону №2505-VIII, зокрема родичів.

Положеннями частини першої статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд також вважає необхідним роз`яснити, що згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином як не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла).

З огляду на вищевикладене, оскільки ОСОБА_2 був військовослужбовцем за контрактом та виконував бойове завдання н.п. Куп`янськ Куп`янського району у Харківській області, згідно службового розслідування самовільно залишив місце служби, за відсутності будь-яких відомостей про його місцезнаходження, має правовий статус безвісти зниклого, а також враховуючи, що за зареєстрованим місцем проживання він не з`являється та на зв`язок не виходить, суд приходить до переконливого висновку про наявність підстав для задоволення заяви частково.

Також суд вважає за потрібне роз`яснити учасникам справи та усім заінтересованим особам положення ч. 1 ст. 309 ЦПК України, згідно яких у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою.

Керуючись статями 43, 45 ЦК України, статями 10, 12, 13, 81, 263, 265, 295-300 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Соболівський А.М., заінтересована особа Військова частина НОМЕР_1 , про визнання фізичної особи безвісно відсутньою - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий 15.02.2014 Ковельським РВ УДМС України у Волинській області) безвісно відсутнім внаслідок збройної (військової) агресії російської федерації проти України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: Військова частина НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 , місце знаходження: АДРЕСА_3 .

Повне рішення складено 30.09.2025.

Головуючий:В. Є. ГУБАР

Присяжні: А. Л. ВЛАСОВ

О. О. ГОЛОВАНЬ