ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.,

сторони

позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені якого діє законний представник ОСОБА_3

відповідач ОСОБА_4

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діє законний представник ОСОБА_3 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2025 року про зупинення провадження у справі,

В С Т А Н О В И В

В грудні 2023 року ОСОБА_3 як законний представник неповнолітнього позивача ОСОБА_2 та за довіреністю в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, шляхом її виселення без надання іншого житлового приміщення.

Позовна заява мотивована тим, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 успадкували після смерті свого батька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 житловий будинок АДРЕСА_1 по частці кожний.

Відповідачка ОСОБА_4 , яка співмешкала в цьому будинку із померлим ОСОБА_5 відмовилась звільнити помешкання на вимогу спадкоємців, тому вони звернулись до суду із даним позовом.

В квітні 2025 року від представника відповідача ОСОБА_6 надійшла заява, в якій він просить зупинити провадження у справі №214/10426/23 до набрання законної сили судовим рішенням в цивільній справі №214/2095/25, яка розглядається Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2025 року зупинено провадження у цивільній справі №214/10426/23 за позовною заявою ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, шляхом її виселення без надання іншого житлового приміщення до набрання законної сили судовим рішенням в цивільній справі №214/2095/25, яка розглядається Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

При цьому судом першої інстанції допущено описку в номері справи замість вірного №214/2097/25 зазначено помилково №214/2095/25, що може бути усунуто судом першої інстанції.

Ухвала суду мотивована тим, що прийняття рішення по даній справі неможливе до вирішення цивільної справи №214/2097/25, оскільки обставини справи можуть бути використані сторонами в якості доказів та стосуються предмету доказування у даній справі.

На вказане судове рішення законний представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що спірні правовідносини в даній цивільній справі стосуються права користування житлом відповідачкою ОСОБА_4 , а не права власності, родинних стосунків чи спадкових справ. Навіть у разі встановлення батьківства ОСОБА_5 відносно дитини ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зміни кола спадкоємців та перерозподілу спадщини, це все вплине виключно но спадкові та майнові права неповнолітньої ОСОБА_7 , та не змінить статусу відповідачки ОСОБА_4 з користувача на власника.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9,10, 14, 19, 37-40 частини 1 статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана на ухвалу суду про зупинення провадження у справі, яка входить до переліку ухвал суду, зазначених у частині 2 статті 369 ЦПК України, і апеляційні скарги на які розглядаються без повідомлення учасників справи, дана справа підлягає розгляду за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Зупинення провадження у справі це тимчасове припинення вчинення судом процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Пунктом 6 частини 1 статті 251 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

Основним критерієм відповідно до вказаного пункту визначення наявності підстав для зупинення провадження у справі є неможливість розгляду справи.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Разом із тим, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини 1 статті 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зазначене відповідає висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 357/10397/19, провадження № 61-5752сво21.

Визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини 1 цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Саме по собі твердження про неможливість розгляду даної справи до розгляду іншої справи не може бути підставою для зупинення провадження у справі. Взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення у іншій справі.

Відповідних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20 червня 2019 року у справі № 910/12694/18.

Крім того, межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 27 лютого 2023 року у справі № 380/7845/21, необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи в стані невизначеності, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 , за довіреністю в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, шляхом її виселення без надання іншого житлового приміщення.

Разом з тим, 20 березня 2025 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області відкрито провадження за позовною заявою представника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , Криворізький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради про встановлення батьківства та визнання недійсними свідоцтва про спадщину.

Із змісту статті 251 ЦПК України вбачається, що зупинення провадження у справі має на меті полегшити доказову діяльність осіб, які беруть участь у справі, в силу так званих преюдиціальних фактів.

При цьому, слід зазначити, що відповідно до частин 4, 5, 6 статті 82 ЦПК України тільки ті обставини, встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 752/9802/17, провадження № 61-612св17.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції не зазначив, які саме факти, що мають в подальшому розцінюватися як преюдиціальні, повинен встановити суд при розгляді справи № 214/2097/25, і які він не може самостійно встановити у межах даної справи.

Матеріали даної цивільної справи та наявні в ній докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, а саме встановити та оцінити підстави проживання відповідачки у спірному помешканні.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції на зазначене та вимоги закону уваги не звернув, не проаналізував предмети та підстави спорів у справах, та необґрунтовано задовольнив клопотання третьої особи, дійшовши помилкового висновку щодо зупинення провадження у справі.

Крім того, таке процесуальне рішення не відповідає принципу ефективності судового процесу, спрямованому на недопущення затягування розгляду справи.

Отже, судом першої інстанції постановлено оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, а тому ухвала підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Пунктом 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року визначено, що якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, що може бути оскаржена окремо від рішення суду, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ЦПК України.

Оскільки наразі вирішується процесуальне питання, а не розглядається справа по суті, та справа підлягає направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду, питання щодо стягнення судових витрат апеляційним судом не вирішується.

Керуючись ст. 367, ч. 2 ст. 369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381, 382, 384, 389 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діє законний представник ОСОБА_3 , задовольнити.

Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2025 року скасувати, справу направити до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 29 вересня 2025 року.

Головуючий

Судді