Справа № 367/9281/24
Провадження №2/367/1748/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

01 жовтня 2025 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді Третяк Я.М.,

за участю:

секретаря судових засідань Люліної О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2024 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором № 0.671.0318.ФО_К від 12.03.2018 у розмірі 18 896,86 грн.; судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн.; витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

В обґрунтування позову, зокрема, зазначається, що 12.03.2018 між АТ «Юнекс Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Омега Фінанс» та ОСОБА_2 було укладено № 0.671.0318.ФО_К.

Зазначається, що відповідно до умов кредитного договору № 0.671.0318.ФО_К від 12.03.2018 відповідачу було надано кредит у сумі 20 000,00 грн терміном користування до 12.03.2020, а позичальник зобов`язується повернути отримані кредитні кошти, сплатити комісії, нараховані проценти за користування кредитом, а інші платежі в порядку, в строки та на умовах, передбачених цим договором, а також виконати інші умови цього договору.

Як стверджується у позові, додатком № 1 до кредитного договору № 0.671.0318.ФО_К від 12.03.2018 визначено графік погашення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за кредитним договором.

Позивач зауважує, що відповідно до графіку погашення кредит надавався строком з 12.03.2018 по 11.03.2020.

Зі слів позивача, за цей період позичальник, крім тіла кредиту - 20 000,00 грн мав ще також сплатити, проценти за користування кредитом у сумі 2,08 грн та комісії за обслуговування кредиту у сумі - 14 352,00 грн та всього сума платежів за кредитом протягом дії договору мала скласти - 34 354,00 грн.

В позові звертається увага на те, що факт видачі АТ «Юнекс Банк» та отримання відповідачем коштів за кредитним договором № 0.671.0318.ФО_К від 12.03.2018 підтверджується випискою за особовим рахунком позичальника.

Як наголошує позивач, банком в повному обсязі було виконано свої зобов`язання за кредитним договором № 0.671.0318.ФО_К від 12.03.2018, а саме надавши відповідачу кошти (цільове призначення - споживчі потреби) у розмірі визначеному цим договором.

Вказується, що, відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання по договору, не сплачував щомісячні платежі за кредитом, комісію за обслуговування та проценти за користування кредитом та інші платежі, тим самим допускаючи порушення умов кредитного договору.

Позивач вказує, що станом на 31.03.2021 згідно графіку погашення відповідач не виконав свої зобов`язання по договору в частині повернення тіла кредиту, сплати комісії та процентів за користування кредитом, а кількість днів прострочення станом на 31.03.2021 складає 752 днів.

Також, у позові зазначається, що банком були нараховані відповідачу штрафні санкції за кожен день прострочення платежу до 31.03.2021 включно в розмірі 3 293,56 грн.

У позові наголошується, що 28.03.2021 на електронному майданчику (електронна торгова система) ТОВ «Смарттендер» відбувся електронний аукціон з продажу лоту № 1 до складу якого входять: права вимоги за кредитними договорами фізичних осіб, організатором аукціону та власником активів якого було АТ «Юнекс Банк».

Як вказується у позові, переможцем електронного аукціону є ТОВ «ФК «Омега Фінанс», що підтверджується протоколом електронного аукціону № UA-PS-2021-03-19-000106-1 від 28.03.2021.

Крім того, у позові звертається увага на те, що 31.03.2021 між АТ «Юнекс Банк» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Омега Фінанс» (Фактор) укладено Договір факторингу № 31/03-2021.

Також зауважується, що відповідно до умов даного Договору ТОВ «ФК «Омега Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «Юнекс Банк» в тому числі і до ОСОБА_2 за кредитним договором № 0.671.0318.ФО_К від 12.03.2018 та факт набуття прав вимоги ТОВ «ФК «Омега Фінанс» щодо відповідача підтверджується витягом з Реєстру прав вимоги, що є Додатком № 1 до Договору факторингу № 31/03-2021 від 31.03.2021.

Також, зі слів позивача, 12.10.2021 на адресу відповідача було направлено повідомлення про відступлення права вимоги № 10-21/3067/Ф та надано строк для погашення суми заборгованості за кредитним договором № 0.671.0318.ФО_К від 12.03.2018, яка складала 18 896,86 грн, проте, відповідне поштове відправлення № 05 050 282 017 82 було повернуто відправнику із зазначенням причини повернення «П - за закінченням терміну зберігання».

Таким чином, позивач вважає, що станом на 31.03.2021 відповідно до Реєстру прав вимог сума заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 0.671.0318.ФО_К від 12.03.2018 перед новим кредитором - ТОВ «ФК «Омега Фінанс» складала - 18 896,86 грн, з яких: 8 325,69 грн прострочена заборгованість по тілу кредиту; 1,60 грн - прострочені проценти кредитом; 7 276,01 грн - прострочена комісія за обслуговування кредиту; 3 293,56 грн - штрафи, пеня.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.09.2024 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Третяк Я.М.

Ухвалою суду від 20.09.2024 вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмового провадження).

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч.2 ст. 247 ЦПК України).

28.10.2024 до суду від представника відповідача адвоката Федак М.Л. надійшов відзив на позовну заяву в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У відзиві вказується, що відповідач не повідомив позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за кредит. Сума кредиту не може вважатися простроченою сумою основного боргу, а сума плати за кредит - відповідно простроченими процентами.

Вказав, що позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором кредиту в порушення вимог ЦПК України не надав документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Розмір неустойки за прострочку виконання зобов`язання, яку позивач хоче стягнути з відповідача значно перевищує розмір збитків, яких саме позивач взагалі не зазнав.

Зазначив, що позивачем пропущено строк позовної давності, як до основного так і додаткового зобов`язання, оскільки такий тривав з травня 2019 року по травень 2022 року, а тому просив застосувати строк позовної давності та з цих підстав відмовити позивачу в задоволенні позову.

Щодо укладення договору вказав, що під час його укладення відповідач перебувала у скрутному матеріальному становищі, витрати відповідача за вказаним договором зросли до непомірних розмірів у зв`язку з тим, що відповідач розраховувала на іншу загальну суму кредиту. Зазначив, що в порушення п.2 ч.1 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» позивач не надав відповідачу, як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору, чим було порушено вимоги законодавства.

29.10.2024 представником позивача подано відповідь на відзив та заперечення на клопотання про застосування в якому з доводами відповідача, викладеними у відзиві не погоджується, з огляду на таке.

31.03.2021 між Акціонерним товариством «ЮНЕКС БАНК» (Клієнт) та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» (Фактор) укладено Договір факторингу № 31/03-2021.

Відповідно до умов Договору факторингу № 31/03-2021 від 31.03.2021 р. укладеного між АТ «ЮНЕКС БАНК» (в цьому договорі Клієнт) та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» (в цьому договорі Фактор) ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «ЮНЕКС БАНК» в тому числі і до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) за кредитним договором № 0.671.0318.ФО_К від 12.03.2018 р.

Відповідно до Реєстру прав вимоги станом на кінець дня 31.03.2021 загальна сума заборгованості боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 0.671.0318.ФО_К від 12.03.2018 р. перед новим кредитором ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» становить 18 896 грн. 86 коп. (вісімнадцять тисяч вісімсот дев`яносто шість гривень 86 копійок), з яких: 8 325 грн. 69 коп. - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 1 грн. 60 коп. прострочені проценти за кредитом; 7 276 грн. 01 коп. прострочена комісія за обслуговування кредиту та 3 293 грн. 56 коп. штрафи, пені.

Звертає увагу, що в додатках до позовної заяви було додано належним чином завірені копії витягу з Реєстру прав вимоги, що є Додатком № 1 до Договору факторингу № 31/03-2021 від 31.03.2021 р. та виписку по особовому рахунку ОСОБА_1 по кредитному договору № 0.671.0318.ФО_К від 12.03.2018 р. за період з 12.03.2018 р. по 31.03.2021 р. надані документи підтверджують факт видачі кредиту, його розмір, а також відображають суму заборгованості по кредитному договору.

Звертає увагу суду на той факт, що ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» з моменту укладення договору факторингу № 31/03-2021 від 31.03.2021 р. не нараховано ОСОБА_1 жодних процентів за користування кредитними коштами, комісії за обслуговування кредиту, штрафу чи пені за кредитним договором № 0.671.0318.ФО_К від 12.03.2018

Також зазначає, що ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» належним чином було повідомлено відповідачку про відступлення права вимоги за укладеним кредитним договором шляхом направлення повідомлення про відступлення права вимоги № 10-21/3067/Ф від 12.10.2021 на дійсну адресу місця реєстрації та проживання боржника, яка з моменту укладення договору та по сьогоднішній день є незмінною.

Окрім цього зазначає, що станом на 12 березня 2020 ОСОБА_1 не повернула суму коштів, які вона отримала за кредитним договором, а також проценти за користування кредитними коштами та комісію за обслуговування кредиту, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість.

Отже, перебіг строку позовної давності за позовною заявою про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором № 0.671.0318.ФО_К від 12.03.2018 р. розпочався з дня закінчення терміну повернення коштів за кредитним договором (тіло кредиту, проценти за користування кредитними коштами, комісія за надання кредиту), тобто з 12.03.2020 р. та з урахуванням наданого трирічного строку позовної давності мав би закінчитися 12.03.2023 р. та відповідно до ст. 258 ЦК України строк позовної давності в один рік (штрафи, пені) то він мав би закінчитися 12.03.2021 р.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що 12.03.2018 між акціонерним товариством «Юнекс Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 0.671.0318.ФО_К, який підписаний сторонами та скріплений печаткою АТ «Юнекс Банк».

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору банк надає позичальнику кредит у сумі 20 000,00 грн, терміном користування до 12.03.2020 (день остаточного повернення кредиту), а позичальник зобов`язується повернути отримані кредитні кошти, сплатити комісії, нараховані проценти за користування кредитом та інші платежі в порядку, в строки та на умовах, передбачених цим договором, а також виконати інші умови цього договору.

Цільове призначення (мета) кредиту споживчі потреби. Строк користування кредитом обчислюється від моменту перерахування кредитних коштів відповідно до п. 2.1 цього договору (п. 1.2, 1.3 Кредитного договору).

У п. 1.4 Кредитного договору зазначено, що позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути кредит в повному обсязі в терміни, встановлені цим договором, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової домовленості сторін або достроково, відповідно до умов договору або чинного законодавства України. Кредит вважається повернутим в момент зарахування суми кредиту в повному обсязі на відповідні рахунки банку з обліку заборгованості позичальника за цим договором.

Згідно з п. 1.5 Кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує:

1.5.1 проценти за користування кредитом щомісячно, із розрахунку фіксованої процентної ставки 0,01% річних.

1.5.2 комісію за надання кредиту одноразово, не пізніше дня отримання кредиту, в розмірі 0,00 % від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 цього договору.

1.5.3 комісію за обслуговування кредиту щомісячно, в розмірі 2.99% від суми кредиту, зазначеної в п.1.1 цього договору, яка включається до складу щомісячних ануїтетних платежів.

Надання кредиту здійснюється шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_2 в банку, код банку 322539 , за умови сплати позичальником комісії (у разі наявності), встановлених 1.5.2 цього договору.

Відповідно до п.2.2 кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється банком не рідше, ніж один раз на місяць за період з першого по останній календарний день поточного місяця включно, а за останній період користування кредитом по день повного погашення кредиту. Проценти нараховуються за методом «факт/факт». Проценти нараховуються на фактичний залишок заборгованості за кредитом, при цьому день надання кредиту включається до розрахунку процентів, а день остаточного погашення кредиту не включається. Погашення процентів, нарахованих за звітний календарний місяць, здійснюється в порядку та строки, визначені пп. 2.3, 2.4 цього договору.

Відповідно до п.2.3 кредитного договору, погашення кредиту, комісії за обслуговування кредиту та нарахованих процентів здійснюється позичальником щомісячно в період з 01 по 10 (включно) число кожного місяця протягом строку дії цього договору, починаючи з місяця, наступного за місяцем підписання цього договору, в сумі 1432,00 грн (платіж). Якщо 10-те число припадає на неробочий день, погашення платежу здійснюється позичальником в останній робочий день перед таким неробочим днем. Погашення останнього платежу здійснюється не пізніше останнього дня строку кредиту, визначеного в п.1.1 цього договору.

Згідно п. 2.4 кредитного договору, погашення заборгованості за кредитом, комісії за обслуговування кредиту та процентами, а також інших платежів, передбачених умовами цього договору, здійснюється за допомогою регулярного платежу, який був встановлений на поточний (картковий) рахунок № НОМЕР_3 позичальника, шляхом безготівкового перерахування суми платежу, визначеного в п.2.3 цього договору, та суми інших платежів (при наявності) на рахунок № НОМЕР_3 в ПАТ «Юнекс Банк», код банку 322539.

У п. 3.2.2 Кредитного договору сторони погодили, що позичальник зобов`язується сплачувати щомісячно платіж по кредиту, комісію за обслуговування та нараховані проценти згідно п. 2.3, 2.4 цього договору, забезпечити повернення отриманого кредиту, комісію за обслуговування і сплату нарахованих процентів та комісій у встановлені цим договором строки.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що Додатком № 1 до Кредитного договору, який є невід`ємною його частиною, сторони погодили Графік погашення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за кредитним договором № 0.671.0318.ФО_К від 12.03.2018, який підписаний сторонами.

Відповідно до Додатку № 1 Графіку погашення кредит надавався на період з 01.04.2018 по 01.03.2020, а загальна сума платежів за кредитним договором склала 34 354,08 грн.

В матеріалах справи міститься копія виписки за особовим рахунком відповідача за період з 12.03.2018 по 31.03.2021, що підтверджує факт видачі АТ «Юнекс Банк» коштів на виконання умов кредитного договору № № 0.671.0318.ФО_К від 12.03.2018 та користування такими кредитними коштами відповідачем.

31.03.2021 між АТ «Юнекс Банк» та ТОВ «ФК «Омега Фінанс» укладено договір факторингу № 31/03-2021, відповідно до умов якого фактору передано право вимоги щодо стягнення заборгованості.

Факт набуття права вимоги ТОВ «ФК «Омега Фінанс» до ОСОБА_2 підтверджується витягом з Реєстру прав вимоги, що є Додатком № 1 до Договору факторингу № 31/03-2021.

Відповідно до п.2.14 договору факторингу визначено, що фактор самостійно здійснює надсилання боржникам повідомлення про відступлення.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.10.2021 позивачем було направлено на адресу відповідача повідомлення про відступлення права вимоги та про сплату заборгованості за кредитним договором № 0.671.0318.ФО_К від 12.03.2018 за користування кредитною лінією в сумі 18896,86 грн.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При цьому ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3, ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості.

Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору.

Свобода договору, як одна з принципових засад цивільного законодавства, є межею законодавчого втручання у приватні відносини сторін. Водночас сторони не можуть врегулювати свої відносини (визначити взаємні права та обов`язки) у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, передбаченим ст. 3 ЦК України, які обмежують свободу договору (справедливість, добросовісність, розумність). Домовленість сторін договору про врегулювання своїх відносин всупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення (див. постанову Верховного Суду від 27.02.2024 у справі № 916/2239/22).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Звертаючись із позовом до суду, ТОВ «ФК «Омега Фінанс» посилається на те, що воно набуло права вимоги до відповідача на підставі договору факторингу № 31/03-2021 від 31.03.2021.

Повідомлення про відступлення права вимоги від 12 жовтня 2021 року за кредитним №0.671.0318.ФО_К від 12.03.2018 було направлено відповідачу за адресою, яка зазначена в кредитному договорі № 0.671.0318.ФО_К від 12.03.2018.

Поштове відправлення було повернуто відправнику - ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» із зазначенням причини повернення - за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Згідно з ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Суд вважає обґрунтованими вимоги позивача ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС», до якого за договором факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача, про стягнення з останнього заборгованості за основним боргом в сумі 18 896,86 грн, оскільки вказане підтверджується матеріалами справи.

За змістом вимог ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «ФК «Омега Фінанс» вказує на те, що позичальник не виконує свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

Разом з тим, суд звертає увагу на правові висновки, наведені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26.10.2022 у справі № 333/5483/20 (провадження № 61-19321св21), а саме:

«Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (у редакції, чинній на час вирішення справи судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій).

Таким чином, виписка за картковим рахунком може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом апеляційної інстанції у сукупності з іншими доказами».

Відповідна правова позиція Верховного Суду є сталою.

Так, наприклад, у постанові Верховного Суду від 23.03.2023 у справі № 910/3105/21, також зазначено, що:

«194. Розрахунок заборгованості самостійно, за відсутності первинних документів, не може вважатися доказом, який підтверджує суму видачі банком кредиту позичальнику, суми траншів кредиту, дату коли саме та яка сума кредитних коштів була повернута позичальником банку за відображеним у ньому періодом і як наслідок загальну суму боргу.

195. Виписки з особового рахунка клієнта банку (банківські виписки з рахунку позичальника) є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

196. Виписки по особовому рахунку (картковому рахунку) можуть бути належним доказом заборгованості щодо тіла кредиту за кредитним договором, який суду необхідно оцінити відповідно до вимог процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору».

На підтвердження своїх вимог щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту та прострочених відсотків ТОВ «ФК «Омега Фінанс» надало належні, достатні та допустимі докази, зокрема, кредитний договір, оформлений та підписаний його сторонами в установленому законом порядку, первинні бухгалтерські документи про зарахування на рахунок позичальника визначених договором кредитних коштів (виписка по особовому рахунку), договір відступлення прав вимоги (факторингу) за спірним кредитним договором новому кредитору ТОВ «ФК «Омега Фінанс».

Крім того, згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.1 ст. 1048ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.01.2022 у справі №910/17048/17 зазначила, що нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.

Матеріалами справи підтверджено вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми заборгованості по тілу кредиту у розмірі 8 325,69 грн та 1,60 грн прострочених відсотків за кредитом.

Станом на день звернення до суду з даним позовом відповідачем не вчинено жодних дій щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 0.671.0318. ФО_К від 12.03.2018 року.

Водночас, суд зазначає, що представником відповідача в поданому відзиві доводів позивача про таку заборгованість не спростовано, контррозрахунку заборгованості не зроблено, доказів сплати заборгованості за кредитним договором до суду не подано, як і доказів неотримання кредитних коштів.

Разом з тим, щодо вимог позову про стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості суд зазначає наступне.

Згідно реєстру прав вимог станом на 31.03.2021 банком включено заборгованість за комісією у розмірі 7 276,00 грн.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність і безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною, відповідно до частини першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідні висновки містяться у постанові Великої палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).

Кредитний договір № 0.671.0318.ФО_К від 12.03.2018 передбачає сплату комісії за обслуговування кредиту, щомісячно, у розмірі 2,99%. (п.1.5.3 договору).

Враховуючи те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, пункт договору, укладеного між ОСОБА_2 та АТ «Юнекс Банк» щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитом щомісячно в розмірі 2,99%, є нікчемним.

Таким чином, позовні вимоги банку про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за комісією є необґрунтованими з вказаних підстав і задоволенню не підлягають.

Щодо застосування позовної давності до вимог позивача за даним позовом, суд зазначає наступне.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в судовому порядку.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч.ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 3 вказаної статті).

Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.

Згідно з ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Частини третя та четверта статті 267 ЦК України передбачають, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Вказаний правовий висновок щодо строку позовної давності наведено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 22.10.2020 у справі № 457/462/16-ц, провадження № 61-21807св19.

Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин.

Разом з тим, суд бере до уваги, що згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 12 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02.04.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з подальшими змінами, з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України встановлений карантин.

Дію карантину неодноразово було продовжено на всій території України, востаннє постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 № 383 до 30.06.2023.

Крім того, п. 19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

З урахуванням вказаних «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, а також того факту, що станом на день розгляду вказаної справи термін дії воєнного стану продовжений, суд приходить до висновку, що позивачем не пропущено строк для звернення з відповідним позовом до суду.

Інші доводи сторін не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Аналізуючи викладене вище, а також приймаючи до уваги те, що відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконала в повному обсязі у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість в загальному розмірі 11 620,85 грн, з яких: 8 325,69 грн - прострочена заборгованість по тілу кредиту, 1,60 грн - прострочені проценти за кредитом, 3 293,56 грн - пені, вказаний розмір заборгованості здійсненний судом до умов договору, тому суд вважає що позов підлягає до часткового задоволення.

Щодо витрат на правову допомогу, суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно зі ч.ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача ТОВ "ФК "Омега Фінанс", здійснювало адвокатське об`єднання «Немесіда» на підставі Договору про надання правової допомоги від 07.12.2023; ордеру виданого адвокатом Кумко О.Д. АІ №1699947, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №9168/10, акту надання послуг від 11.09.2024, платіжної інструкції від 11.09.2024.

На підтвердження факту надання правової допомоги позивачу представником надано, копію акту наданих послуг від 11.09.2024; копію платіжної інструкції № 1558 на суму 6000,00 грн.

Однак при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17).

Таким чином, суд вважає, що витрати в розмірі 6000,00 грн не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також суперечить принципу розподілу таких витрат, оскільки з матеріалів справи вбачається відсутність співмірності з часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх необхідністю, обсягом виконаної адвокатом роботи.

Отже беручі до уваги, що рішенням суду позов задоволено частково, суд вважає, що необхідно зменшити розмір стягнень з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу до суми 4 000,00грн, яка відповідає критерію розумності, встановлений їхньою дійсністю та необхідністю у цій справі.

За змістом ч.1 ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 11, 509, 512-516, 526, 549, 599, 626, 629, 634, 638, 1050, 1054 ЦК України, статтями 7, 10, 75-79, 81, 141, 265-268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Омега Фінанс» (; адреса: 01042, м. Київ, вул. Саперне поле, буд. 12, офіс 1007) заборгованість за кредитним договором № 0.671.0318.ФО_К від 12.03.2018 в розмірі 11 620 (одинадцять тисяч шістсот двадцять гривень) гривень 85 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Омега Фінанс» (; адреса: 01042, м. Київ, вул. Саперне поле, буд. 12, офіс 1007) витрати на правову допомогу в розмірі 4 000,00грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Омега Фінанс» (; адреса: 01042, м. Київ, вул. Саперне поле, буд. 12, офіс 1007), судовий збір в розмірі 1477,42 грн.

У решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням -http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Я.М. Третяк