Справа № 138/1880/25
Провадження №:2/138/993/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2025 м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі головуючого судді Київської Т.Б., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшов вказаний вище позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, зокрема, що 11.05.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем укладено кредитний договір №200525915. Відповідно до умов кредитного договору (на умовах повернення, платності, строковості) Банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 18071,07 грн., а відповідач зобов`язалась повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20.07.2020 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16 відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за вказаним кредитним договором. Банк свої зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі, тоді як відповідач порушила умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування. Станом на момент відступлення прав вимоги загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становив 53374,64 грн. Позивачем на вказану суму боргу нараховано інфляційні втрати у розмірі 22230,56 грн. та 3 % річних у розмірі 4815,84 грн.

За таких підстав позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за вказаним вище договором у загальному розмірі 80421,04 грн.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 17.07.2025 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Представник позивача, належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавав.

Відповідач отримала ухвалу суду про відкриття провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Представником відповідача подано до суду додаткові пояснення в яких зазначила, зокрема, що в травні 2016 року на адресу ОСОБА_2 надійшло повідомлення від ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» про укладення договору факторингу №1905 від 19.05.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» (надалі - Фактор), з яким відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором №200525915 від 11.05.2016. Також в повідомленні було зазначено про перерахування коштів в рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором за реквізитами наданими Фактором. Також, відповідно до повідомлення ТОВ «ФК «Пледа», яке надійшло на адресу ОСОБА_1 зазначено, що ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» отримане від ПАТ «Банк Михайлівський» права вимоги за кредитним договором №200155588 від 27.11.2014 було відступлено на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фагор», відповідно до договору факторингу №1 від 20.05.2016, та запропоновано боржнику ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №200155588 від 27.11.2014 сплачувати на банківські реквізити ТОВ «Фінансова компанія «Фагор». 07.07.2016 ОСОБА_1 сплатила на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» 2000 грн., 30.07.2016 2000 грн., 09.08.2016 2000 грн.. 07.09.2016 року 15110 грн. Відповідно до довідки від 11.10.2016, виданої ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» - вбачається, що станом на 11.10.2016 є єдиним законним кредитором за кредитом, який був наданий ПАТ «Банк Михайлівський» клієнту ОСОБА_1 , за кредитним договором №200525915 від 11.05.2016, повідомлено клієнта, що станом на 11.10.2016 заборгованість за договором погашена в повному обсязі та договір закритий. Додатково повідомив, що відповідно до діючого законодавства України (зокрема, ст.204, 1082 ЦК України), дії боржників по виконанню обов`язку на користь ТОВ «ФК «Фагор» будуть вважатися належним виконанням зобов`язання за договором. З врахуванням викладеного, виконання відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов`язань перед ТОВ «ФК «Фагор» за кредитним договором №200525915 від 11.05.2016, укладеним між нею та ПАТ «Банк Михайлівський» є належним виконанням зобов`язань, внаслідок чого позовна вимога ТОВ «Діджи Фінанс» про необхідність сплати заборгованості за кредитним договором №200525915 від 11.05.2016 у розмірі 53374 гривні 64 копійок є не законною та не обґрунтованою, оскільки договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг, в зв`язку з чим є безпідставним покладення на позичальника, як споживача банківських послуг, ризику настання наслідків нікчемності правочину між його кредиторами, обов`язку повторного погашення заборгованості по одному й тому ж самому кредиту, при цьому вже у збільшеному розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані позивачем докази, суд приходить до такого висновку.

Встановлено, що 11.05.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за яким відповідач отримала кредит у сумі 18071,07 грн. на строк 549 днів, що підтверджується анкетою №2782676 від 11.05.2016, заявою №200525915 від 11.05.2016, довідкою про умови кредитування та орієнтовану сукупну вартість споживчого кредиту від 11.05.2016.

Факт отримання та використання відповідачем кредитних коштів підтверджується і наявними в матеріалах справи виписками по особовому рахунку за період з 23.05.2016 по 27.07.2020.

Між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону) було укладено договір про відступлення прав вимоги, що підтверджується договором про відступлення прав вимоги №7_БМ від 20 липня 2020 року.

Згідно Додатку №1 до договору про відступлення прав вимоги №7_БМ від 20 липня 2020 року первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв реєстр боржників, у тому числі і відповідача ОСОБА_1 (порядковий номер 98709), загальна сума заборгованості становила 53 374,64 грн.

Згідно рішення Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року визнано відсутнім у ТОВ «ФК «Плеяда» будь-яких майнових прав до боржників, перелік яких зазначений у договорі факторингу №1905 від 19 травня 2016 року та зобов`язано ТОВ «ФК «Фагор» передати ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» документи отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу №1905 від 19 травня 2016 року.

Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 29 грудня 2022 року ВП №66483131 виконавче провадження про зобов`язання ТОВ «ФК «Плеяда» передати ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19 травня 2016 року №1905 закінчено у зв`язку із виконанням його у повному обсязі приватним виконавцем.

Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 17 січня 2023 року ВП №66491947 виконавче провадження про зобов`язання ТОВ «ФК «Фагор» передати ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19 травня 2016 року №1905 закінчено у зв`язку із надходженням заяви стягувача про виконання боржником станом на 23 грудня 2022 року у повному обсязі умов виконавчого документа.

Заперечуючи проти позовних вимог, стороною відповідача надано до суду графік платежів до кредитного договору № 200525915 від 11.05.2016, встановлено кінцеву дату платежів 06.11.2017; повідомлення ПАТ «Банк Михайлівський» від 20.05.2016 адресованого ОСОБА_1 в якому зазначено, що між банком та ТОВ «ФК «Плеяда» укладено договір факторингу №1905 від 19.05.2016, згідно якого відбулось відступлення прав вимоги за кредитним договором № 200525915 від 11.05.2016 та повідомлено про необхідність сплати заборгованості за кредитним договором за реквізитами наданими фактором; повідомлення ТОВ «ФК «Плеяда» від 20.05.2016 згідно якого повідомлено, що після отримання прав вимоги між ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор» було укладено договір №1 від 20.05.2016 про відступлення прав вимоги ТОВ «ФК «Фагор», а також надано інформацію про реквізити на які боржнику необхідно вносити в подальшому платежі щодо погашення заборгованості; повідомлення ТОВ «Діджи фінанс» від 13.10.2020 в якому повідомлено про те, зокрема, що між ТОВ «Діджи фінанс» та ПАТ «Банк Михайлівський» 20.07.2020 був укладений договір відступлення прав вимоги №7_БМ відповідно до умов якого відбувся перехід прав вимоги до відповідача за кредитним договором № 200525915 від 11.05.2016, а також повідомлено реквізити для внесення платежів щодо погашення заборгованості.

Крім того, відповідачем надано квитанції №16670384 від 07.06.2016 про сплату суми коштів у розмірі 2000,00 грн. на рахунок зазначений у повідомленні ТОВ «ФК «Плеяда» від 20.05.2016, а також аналогічні квитанції від 30.07.2016, 09.08.2016, 07.07.2016 та квитанцію від 07.09.2016 про сплату суми коштів у розмірі 15110,00 грн.

Відповідно до довідки ТОВ «ФК «Фагор» від 11.10.2016, станом на 11.10.2016, ТОВ «ФК «Фагор» є єдиним законним кредитором за кредитом, який був наданий ПАТ «Банк Михайлівський» клієнту ОСОБА_1 , за договором 200525915 від 11.05.2016 та повідомлено, що заборгованість за кредитом погашена в повному обсязі та договір закритий.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором.

У відповідності до частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з частиною 2 статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено.

Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з частиною першою статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У пункті 3 частини 2 статті 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України.) Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач стверджує, що наявність у нього прав вимоги підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі № 910/11298/16.

Разом з тим, хоч вказана постанова й містить посилання на те, що ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги за усіма правами кредитора за основними договорами, що існували на момент переходу цих прав, згідно договору №7_БМ від 20 липня 2020 року, в той же час жодного переліку, які саме права вимоги були набуті та до яких саме договорів, вказане судове рішення не містить.

Сам по собі витяг з реєстру кредитних договорів до договору факторингу № 7_ БМ від 20 липня 2020 року, укладений між ПАТ «Банк Михайлівський» і ТОВ «Діджи Фінанс», не є достатнім і беззаперечним доказом переходу прав вимоги та існування заборгованості, оскільки свідчить лише про перелік осіб, які уклали договори з первісним кредитором і які не виконали умови кредитних договорів.

Також, розрахунок суми боргу зазначений позивачем у позові взагалі не містить даних про нарахування первісним кредитором коштів, періодичність їх сплати, нарахувань відсотків та інше, що унеможливлює перевірку нарахованих первісним кредитором сум.

11.10.2016 відповідач належним чином виконала свої зобов`язання за кредитним договором перед ТОВ «ФК «Фагор» особою, яка на той момент виступала кредитором. Відповідач діяла добросовісно, не знаючи і не маючи можливості знати про майбутнє рішення Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року, яким ТОВ «Діджи Фінанс» фактично визнано новим кредитором за зобов`язаннями перед ПАТ «Банк Михайлівський».

Таким чином, з вказаного вище слідує, що відповідач сплатила в повному обсязі заборгованість за кредитним договором правонаступнику банку - ТОВ «ФК «Фагор» задовго до ухвалення рішення суду про визнання договору факторингу недійсним, а тому таке погашення заборгованості є належним виконанням зобов`язань.

Оскільки на момент виконання зобов`язання ТОВ «ФК «Фагор» було належним кредитором, як про це відповідача було офіційно повідомлено, подальше визнання договорів недійсними через чотири роки не створює підстав для повторної сплати заборгованості за тим же зобов`язанням.

Водночас, якщо позивач вважає, що ТОВ «ФК «Фагор» отримало кошти без достатніх правових підстав, він має право звернутися до нього з відповідною вимогою про повернення безпідставно набутих коштів.

Зважаючи на викладені вище обставини та те, що зобов`язання відповідача були виконанні у повному обсязі ще 11.10.1016, то підстав для задоволення вимог позов суд не вбачає.

Відповідно до ч.1-2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, то судові витрати у виді судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. слід залишити за відповідачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.3, 525, 526, 626, 629, 641, 644, 1048, 1049, 1054, 1077-1078 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 89, 141, 247, 259, 263-268, 279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Судові витрати позивача у виді судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. Учасник справи якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», Код , місцезнаходження: вул.Саксаганського, 133-а, м.Київ, 01032.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя: Т.Б.Київська