Провадження №2-о/367/466/2025
УХВАЛА

Іменем України

02 жовтня 2025 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Шестопалова Я.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, Київський військовий ліцей імені Івана Богуна про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

22 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Ірпінського міського суду Київської області із заявою, заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, Київський військовий ліцей імені Івана Богуна про встановлення факту, що має юридичне значення, відповідно до якої просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт початку перебування на військовій службі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 15.08.1992 року, тобто з дня зарахування до Київського військового ліцею імені Івана Богуна.

В обґрунтування заяви посилається на те, що ОСОБА_1 , навчався у Київському суворовському військовому училищі (з вересня 1993 року - Київський військовий ліцей) на посаді курсант, зарахований 15.08.1992 (наказ № 46), закінчив навчання 18.06.1994 (наказ № 81). Постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.1992 № 490 «Про реформування військової освіти» на базі Київського суворовського військового училища було утворено Київський військовий ліцей. Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.1998 № 764 Київському військовому ліцею присвоєно ім?я ОСОБА_2 . Київське суворовське військове училище мало статус військового навчального закладу Міністерства оборони. З моменту зарахування до військового навчального закладу заявник розпочав проходження військової служби, оскільки відповідно до законодавства навчання у військових навчальних закладах відноситься до проходження військової служби. 3 06.06.2016 по теперішній час заявник перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проте, відповідно до витягу з послужного списку від 19.05.2025 року кадровим органом військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , до вислуги років заявнику не враховується період навчання час навчання у Київському суворовському військовому училищі (з вересня 1993 року - Київському військовому ліцеї, а з червня 1998 року - Київському військовому ліцеї імені Івана Богуна) з 15.08.1992 по 18.06.1994 (включно).

Встановлення факту є необхідне заявнику для підтвердження початку перебування на військовій службі для правильного обчислення вислуги років, стажу військової служби та реалізації передбачених законодавством України соціальних і пенсійних прав.

При вирішенні питання про можливість відкриття провадження у справі, суддя дійшов висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження, з огляду на таке.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Це означає, що право особи на звернення до суду не може бути обмеженим. Тобто, юрисдикція виникає там, де є спір про право. Предметом юрисдикції є суспільні відносини, які виникають у зв`язку з вирішенням спору. Поняття юрисдикції безпосередньо пов`язано з процесуальним законодавством.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Частиною першою статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено не судовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту початку перебування ОСОБА_1 на військовій службі, саме з 15.08.1992 по 18.06.1994, заявник обґрунтовує необхідністю зарахування періоду навчання в Київському військовому ліцеї імені Івана Богуна (раніше - Київському суворовському військовому училищі, Київському військовому ліцеї) до вислуги років.

Зазначені обставини свідчать про те, що вимога заявника полягає у встановленні факту проходження військової служби в певний період.

Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно пункту 17 частини 1 статті 3 КАС України публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг. (п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За приписами пункту 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Згідно з частиною другою статті 2 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» в редакції, чинній на час зарахування заявника на навчання до академії, порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній з захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам до загального стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Встановлюються такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за контрактом солдатів і матросів, сержантів і старшин; військова служба за контрактом прапорщиків і мічманів; військова служба (навчання) за контрактом курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають кафедри військової підготовки (факультети військової підготовки, відділення військової підготовки, інститути військової підготовки) з програмами підготовки на посади осіб офіцерського складу; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба осіб офіцерського складу за призовом; кадрова військова служба осіб офіцерського складу, зарахованих до Збройних Сил України та інших військових формувань до запровадження військової служби за контрактом (ч. 2 ст. 2 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу»).

Відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» в редакції, чинній на час зарахування заявника на навчання до академії, початком перебування на військовій службі вважається зокрема день призначення на посаду курсанта (слухача) вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які добровільно вступають на військову службу.

Законом України від 04квітня 2006 року №3597-IV внесено зміни до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» та викладено його в редакції Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до преамбули Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» цей Закон здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військова служба є публічною службою.

Аналогічний правовий висновок викладно у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 509/823/16-ц, постанові від 01.11.2021 року у справі № 415/932/21.

З огляду на суть заявлених ОСОБА_1 вимог та суб`єктний склад правовідносин, суд вважає, що факт проходження військової служби не підлягає судовому розгляду, а повинен вирішуватися у позасудовому порядку відповідно до встановленої законодавством процедури.

Слід зауважити, що у випадку відмови суб`єкта владних повноважень зарахувати у термін військової служби період навчання заявника у Київському військовому ліцеї імені Івана Богуна, то останній має право оскаржити такі дії в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 20 вересня 2023 року у справі № 523/10597/21.

Схожий за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду від 01 листопада 2021 року в справі № 415/932/21.

Частиною 3 ст. 294 ЦПК України визначено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що встановлення факту проходження військової служби в певний період має вирішуватися у позасудовому порядку. Оскільки заява про встановлення такого факту не підлягає судовому розгляду, суд, відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 186 ЦПК України, відмовляє у відкритті провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

При подачі до суду заяви, заявником було сплачено судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розмір у позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою(клопотанням); закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що суд відмовляє у відкритті провадження, за таких обставин судовий збір, сплачений при зверненні до суду із заявою, повертається заявнику.

На підставі викладеного, керуючись статтями 186, 258-260, 294, 315, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, Київський військовий ліцей імені Івана Богуна про встановлення факту, що має юридичне значення.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , з Державного бюджету України суму судового збору - 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок), сплаченого, згідно квитанції № 8391-1346-6866-1003 від 16.09.2025 року.

Ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі надіслати заявнику разом з заявою і доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Я.В. Шестопалова