СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 6/759/339/25
ун. № 759/4755/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Бабич Н.Д.,

за участю секретаря судового засідання - Олійникової Н.О.,

представника заявника (боржника) - ОСОБА_4,

представника стягувача - Щербака Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві заяву ОСОБА_1 про визнання судом виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

07.07.2025 рроку до суду надійшла заява ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яка була прийнята судом до провадження та призначена до судового розгляду.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що 12.12.2019 Святошинський районний суд міста Києва ухвалив рішення про відмову в задоволенні позову. 15.04.2020 між АТ «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» (далі - ТОВ «ФК Інвест-Кредо») було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 2227/К, відповідно до умов якого АТ «Дельта Банк» продало ТОВ «ФК Інвест-Кредо» права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 02.06.2008 № 1210-Ф. 30.09.2020 Київський апеляційний суд постановив ухвалу про відмову у задоволенні заяви ТОВ «ФК Інвест-Кредо» про заміну сторони у справі АТ «Дельта Банк» правонаступником ТОВ «ФК Інвест-Кредо». 30.09.2020 Київський апеляційний суд ухвалив постанову, якою було задоволено апеляційну скаргу АТ «Дельта Банк», скасовано рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12.12.2019 та ухвалено нове рішення з резолютивною частиною такого змісту: «Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (, адреса: м. Київ, вул. Щорса, 36-Б) заборгованість за кредитним договором №1210-Ф від 02.06.2008 року у розмірі у розмірі 2 503 025,18 грн., яка складається з 3% річних - 457 803,93 грн. та інфляційних втрат - 2 045 221,25 грн., в порядку положень ст. 625 ЦК України. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» понесені судові витрати в розмірі у розмірі 93863,45 грн.». 11.01.2021 Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 30.09.2020. 25.05.2021 Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, якою залучив ТОВ «ФК Інвест-Кредо» як правонаступника позивача - АТ «Дельта Банк» до участі у цій справі. 28.09.2021 Верховний Суд ухвалив постанову, у резолютивній частині якої зазначив: «Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Постанову Київського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року залишити без змін». 25.10.2021 Святошинський районний суд міста Києва видав по заяві представника ТОВ «ФК Інвест-Кредо» два виконавчі листи на примусове виконання постанови Верховного Суду від 28.09.2021 у цій справі, а саме: 1) виконавчий лист Святошинського районного суду міста Києва від 25.10.2021 у справі № 759/4755/19, в якому зазначено, що «Верховний Суд 28 вересня 2021 року розглянув справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, Суд вирішив (присудив): Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (, адреса: м. Київ, вул. Щорса, 36-Б) заборгованість за кредитним договором №1210-Ф від 02.06.2008 року у розмірі у розмірі 2 503 025,18 грн., яка складається з 3% річних- 457 803,93 грн. та інфляційних втрат - 2 045 221,25 грн., в порядку положень ст. 625 ЦК України.». 2) виконавчий лист Святошинського районного суду міста Києва від 25.10.2021 у справі № 759/4755/19, в якому зазначено, що «Верховний Суд 28 вересня 2021 року розглянув справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, Суд вирішив (присудив): Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» понесені судові витрати в розмірі у розмірі 93863,45 грн.». 28.10.2021 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Іванюта І.М. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_2 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» судових витрат у розмірі 93863,45 грн. 28.10.2021 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Іванюта І.М. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_3 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» заборгованості у розмірі 2503025,18 грн. 28.10.2021 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Іванюта І.М. виніс постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, якою об`єднати виконавчі провадження НОМЕР_4 та НОМЕР_6 у зведене виконавче провадження НОМЕР_5. ОСОБА_1 вважає, що обидва виконавчі листи Святошинського районного суду міста Києва від 25.10.2021 у справі № 759/4755/19, на підставі яких приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Іванюта І.М. 28.10.2021 виніс постанови про відкриття виконавчих проваджень ВП № НОМЕР_4 та НОМЕР_6, а також постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, якою об`єднав виконавчі провадження НОМЕР_4 та НОМЕР_6 у зведене виконавче провадження НОМЕР_5, підлягають визнанню такими, що не підлягають виконанню, оскільки суд видав виконавчі листи з порушенням ч.ч. 1, 3, 5 ст. 431 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Як було зазначено вище у виконавчому листі від 25.10.2021 у справі № 759/4755/19 Святошинський районний суд міста Києва з метою примусового виконання рішення суду зазначив постанову Верховного Суду від 28 вересня 2021 року та послався нібито на резолютивну частину цієї постанови Верховного Суду: «Суд вирішив (присудив): Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» понесені судові витрати в розмірі у розмірі 93863,45 грн.». Однак, зазначений у вказаному виконавчому листі текст резолютивної частини судового рішення не відповідає тексту резолютивної частини постанови Верховного Суду. 28.09.2021 Верховний Суд ухвалив постанову з резолютивною частиною такого змісту: «Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Постанову Київського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року залишити без змін». Святошинський районний суд міста Києва видав виконавчий лист на виконання постанови Верховного Суду від 28 вересня 2021 року, резолютивна частина якої не підлягає примусовому виконанню. Святошинський районний суд міста Києва зазначив як підставу для примусового виконання резолютивну частину іншого судового рішення - постанови Київського апеляційного суду від 30.09.2020, в якій позивачем був АТ «Дельта Банк» та в якій було відмовлено у заміні АТ «Дельта Банк» на правонаступника ТОВ «ФК Інвест-Кредо». З метою примусового виконання цієї ж постанови Верховного Суду від 28.09.2021 у справі № 759/4755/19 Святошинський районний суд міста Києва видав другий виконавчий лист, в якому зазначено, що «Верховний Суд 28 вересня 2021 року розглянув справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, Суд вирішив (присудив): Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (, адреса: м. Київ, вул. Щорса, 36-Б) заборгованість за кредитним договором №1210-Ф від 02.06.2008 року у розмірі у розмірі 2 503 025,18 грн., яка складається з 3% річних- 457 803,93 грн. та інфляційних втрат - 2 045 221,25 грн., в порядку положень ст. 625 ЦК України.». Текст у другому виконавчому листі інформація теж не відповідає дійсності, оскільки Верховний Суд 28 вересня 2021 року не вирішив (присудив): Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (, адреса: м. Київ, вул. Щорса, 36-Б) заборгованість за кредитним договором №1210-Ф від 02.06.2008 року у розмірі у розмірі 2 503 025,18 грн., яка складається з 3% річних 457 803,93 грн. та інфляційних втрат - 2 045 221,25 грн., в порядку положень ст. 625 ЦК України. 28.09.2021 Верховний Суд ухвалив постанову з резолютивною частиною: Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Постанову Київського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року залишити без змін. Отже, Святошинський районний суд міста Києва видав другий виконавчий лист на виконання тієї ж постанови Верховного Суду від 28 вересня 2021 року, резолютивна частина якої не підлягає примусовому виконанню. Святошинський районний суд міста Києва зазначив у виконавчому листі як підставу для примусового виконання резолютивну частину іншого судового рішення - постанови Київського апеляційного суду від 30.09.2020, в якій позивачем був АТ «Дельта Банк» та в якій було відмовлено у заміні АТ «Дельта Банк» на правонаступника ТОВ «ФК Інвест Кредо». За переконанням ОСОБА_1 виконавчі листи Святошинського районного суду міста Києва від 25.10.2021 у справі № 759/4755/19, видані на підставі постанови Верховного Суду від 28.09.2021, яка не містить резолютивної частини, текст якої зазначений у виконавчих листах Святошинського районного суду міста Києва від 24.10.2021. Виконавчі листи, видані на підставі постанови Верховного Суду від 28.09.2021, резолютивною частиною якої не передбачено заходів примусового виконання судового рішення. В постанові Верховного Суду від 21.12.2023 у справі № 824/2/22 зроблено правовий висновок, що процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання. Таким чином цей правовий висновок Верховного Суду підтверджує, що Святошинський районний суд міста Києва 24.10.2021 помилково та всупереч ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» видав виконавчі у цій справі на підставі постанови Верховного Суду від 28.09.2021, резолютивна частина якої не передбачає заходів примусового виконання судового рішення. Виконавчі листи Святошинського районного суду міста Києва від 25.10.2021 у справі № 759/4755/19 підлягають визнанню такими, що не підлягають виконанню, оскільки вони не відповідають вимогам, які ставляться до виконавчого документа, визначеним ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, Святошинський районний суд міста Києва, який видав 24.10.2021 на підставі постанови Верховного Суду від 28.09.2021 виконавчі листи, в яких не зазначив резолютивну частину вказаної постанови Верховного Суду, фактично вніс зніс зміни у резолютивну частину постанови Верховного Суду від 28.09.2021, змінивши судове рішення. При цьому, у суду, який видає виконавчий лист, з урахуванням положень ЦПК України, відсутні повноваження вносити зміни у резолютивну частину судового рішення, на підставі якого він видає виконавчий лист. Зазначене є ще однією підставою для визнання виконавчих листів, виданих Святошинським районним судом міста Києва, такими, що не підлягають виконанню. Святошинський районний суд міста Києва 24.10.2021 видав у цій справі два виконавчі листи на одне судове рішення, в яких вказав одного й того ж стягувача (ТОВ «ФК Інвест-Кредо») та одного й того ж боржника ( ОСОБА_1 ) з вимогами щодо стягнення коштів, що не передбачено ЦПК України. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Представник боржника ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав викладені в заяві обставини та просив суд її задовольнити.

В судовому засіданні представник стягувача Щербак Є.М. проти задоволення заперечував, зазначивши, що подана заява я намаганням боржника уникнути відповідальності.

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Іванюта І.М. про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, заяв та клопотань від нього не надходило.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч.3 ст.431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Частиною 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 грудня 2019 року у задоволенні позову АТ «Дельта Банк» відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року задоволено апеляційну скаргу АТ «Дельта Банк»; скасовано Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 грудня 2019 року; задоволено позов АТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості; стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 1210-Ф від 2 червня 2008 року у розмірі 2 503 025, 18 грн., яка складається з 3% річних - 457 803, 93 грн. та інфляційних втрат - 2 045 221, 25 грн., в порядку положень ст. 625 ЦК України; стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Дельта Банк» понесені судові витрати у розмірі 93 863, 45 грн.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року відмовлено ТОВ «Фінансова Компанія Інвест-Кредо» у задоволенні заяви про заміну сторони у справі правонаступником, оскільки на час апеляційного розгляду справи існував спір щодо права вимоги до ОСОБА_1 , який перебував у провадженні Шевченківського районного суду м. Києва.

Не погоджуючись з судовими рішеннями по справі № 759/4755/19 ОСОБА_1 оскаржила до Верховного Суду постанову Київського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року, АТ «Дельта Банк» - ухвалу Київського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року, а ТОВ «Фінансова Компанія Інвест-Кредо» - ухвалуКиївського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року.

Ухвалами Верховного Суду від 25 травня 2021 року та 08 вересня 2021 року закрито касаційне провадження за касаційними скаргами АТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія Інвест-Кредо» на ухвали Київського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року та 30 вересня 2020 року, оскільки касаційні скарги подані на судові рішення, яке не підлягають касаційному оскарженню.

Ще однією окремою ухвалою Верховного Суду від 25 травня 2021 року задоволено заяву ТОВ «Фінансова Компанія Інвест-Кредо» про залучення правонаступника АТ «Дельта Банк»; залучено ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» як правонаступника позивача АТ «Дельта Банк» до участі у справі за позовом АТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Постановою Верховного Суду від 28 вересня 2021 року залишено без задоволення касаційну скаргу ОСОБА_1 , а постанову Київського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року без змін.

У жовтні 2021 року ТОВ «Фінансова Компанія Інвест-Кредо» звернулось до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про видачу виконавчих листів на виконання постанови Київського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року, залишеної без змін постановою Верховного Суду від 28 вересня 2021 року, в якій зазначило, що є правонаступником АТ «Дельта Банк» на підставі Ухвали Верховного Суду від 25 травня 2021 року.

На виконання вказаних рішень ТОВ «Фінансова Компанія Інвест-Кредо» отримало 2 виконавчі листи від 25 жовтня 2021 року про стягнення заборгованості та про стягнення понесених судових витрат, в яких стягувачем зазначено ТОВ «Фінансова Компанія Інвест-Кредо», а боржником - ОСОБА_1 .

Постановами приватного виконавця Іванюти І.М. від 28 жовтня 2021 року за цими виконавчими листами відкрито виконавчі провадження № НОМЕР_3, № НОМЕР_2, які були об`єднані у зведене виконавче провадження № НОМЕР_7.

Процесуальне правонаступництво регулюється ст. 55 та ст. 442 ЦПК України.

Статтею 55 ЦПК України передбачено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

У частині 1 та 5 ст.442 ЦПК України зазначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Суд будь-якої інстанції незалежно від стадії судового процесу зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує. Не є перешкодами для з`ясування підстав процесуального правонаступництва межі розгляду справи у суді відповідної інстанції, а також предмет доказування за відповідними позовними вимогами (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 рокуу справі № 264/5957/17).

На стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 цього Кодексу з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 55 цього Кодексу. Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 55 ЦПК України. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у ч.5 ст.442 ЦПК України. Процесуальне правонаступництво в розумінні ст. 55 ЦПК України допускається на будь-якій стадії судового провадження, включаючи й стадію виконання судового рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 3 листопада 2020 року по справі № 916/617/17).

Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ «Фінансова Компанія Інвест-Кредо» було залучено правонаступником позивача АТ «Дельта Банк» на підставі ст. 55 ЦПК України на стадії касаційного перегляду постанови Київського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року.

Верховний Суд, задовольняючи заяву ТОВ «Фінансова Компанія Інвест-Кредо» про залучення правонаступником позивача АТ «Дельта Банк» встановив, що 15 квітня 2020 року між ТОВ «Фінансова Компанія Інвест-Кредо» і ПАТ «Дельта Банк» укладено договір про відступлення прав вимоги № 2227/К, за умовами якого кредитор передав у власність набувачу права вимоги банку до позичальників, зазначених у додатку № 1 до цього договору, зокрема до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1210-Ф від 2 червня 2008 року. Касаційний суд враховував, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 2 лютого 2021 року у справі № 761/18567/20 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова Компанія Інвест-кредо» і ПАТ «Дельта Банк» про визнання недійсним договору № 2227/К від 15 квітня 2020 року відступлення прав вимог, заборону вчиняти дії та визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором № 1210-Ф від 2 червня 2008 року. Верховний Суд дійшов до висновку, що викладені у заяві ТОВ «Фінансова Компанія Інвест-Кредо» про залучення правонаступника доводи є обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами.

Таким чином на підставі Договору про відступлення права вимоги № 2227/К від 15 квітня 2020 року ТОВ «Фінансова Компанія Інвест-Кредо» є новим кредитором ОСОБА_1 за кредитним договором № 1210-Ф від 2 червня 2008 року, а також на підставі ухвали Верховного Суду від 25 травня 2021 року ТОВ «Фінансова Компанія Інвест-Кредо» є позивачем у даній справі та стягувачем у виконавчих провадженнях.

Як встановлено під час розгляду справи, в ухвалі Верховного Суду від 25 травня 2021 року та у постанові Верховного Суду від 28 вересня 2021 року не зазначено, що ТОВ «Фінансова Компанія Інвест-Кредо» є правонаступником позивача АТ «Дельта Банк» за виключенням права на стягнення понесених судових витрат.

Зазначені рішення касаційного суду набрали законної сили з моменту їх прийняття, є остаточними та оскарженню не підлягають. Обставини ними встановлені не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 02.02.2021 у справі №761/18567/20, залишеним без змін постановою КАС від 24.06.2021, було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія Інвест-Кредо» про визнання недійсним Договору про відступлення прав вимоги від 15.04.2020, визнання кредитного зобов`язання припиненим з 02.07.2014, про заборону вчиняти дії .

28.10.2021 постановами приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Іванюти І.М. за виконавчими листами у справі №759/4755/19 від 25.10.2021 були відкриті ВП НОМЕР_6 та НОМЕР_4, об`єднані у ЗВП НОМЕР_5.

20.07.2022 ухвалою Святошинського районного суду міста Києва у справі №759/4755/19 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Правова визначеність передбачає дотримання принципу "res judicata", тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже вирішеної справи. Жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого й обов`язкового рішення тільки з метою проведення нового слухання та вирішення справи (рішення ЄСПЛ від 09 листопада 2004 року у справі «Світлана Науменко проти України» (Svetlana Naumenko v. Ukraine), заява № 41984/98, §53) (постанова Великої Падати Верховного Суду від 26 січня 2021 року по справі № 522/1528/15-ц).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК Українисуд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені вище підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові. До процесуальних підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання. До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав (постанова Верховного Суду від 03 серпня 2021 року по справі № 814/775/20).

Таким чином, заявником не доведено у встановленому законом порядку, що виконавчі листи були видані помилково або обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

З огляду на викладене, відсутні підстави для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, у розумінні ст. 432 ЦПК України.

За таких обставин у задоволенні заяви слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 55, 260, 261, 431, 432 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання судом виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 02.10.2025.

Суддя Н.Д. Бабич