№ 2/183/2439/25
29 вересня 2025 року м.Самар
Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Оладенко О.С.
за участю секретаря судового засідання Павлюк А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадженняу у приміщенні Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Самарівської міської ради Дніпропетровської області, третя особа - приватний нотаріус Самарівського районного нотаріального округу Шевченко Ганна Василівна, про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-
Ухвалою судді від 07.01.2025 відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Цією ж ухвалою витребувано у нотаріуса копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2
20.05.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду.
У судове засідання представник позивачки адвокат Маймор А.В. не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток та усіх процесуальних документів в особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» відповідно до ч.5 ст.14 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступне.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.12).
Як вбачається зі спадкової справи №37/2020, заведеної 06.03.2020 після смерті ОСОБА_2 , позивачка ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом, звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а.с.36). Діти померлого ОСОБА_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися з заявою про відмову від спадщини після смерті батька на користь ОСОБА_1 дружини спадкодавця (а.с.40,43).
Постановою приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Шевченко Г.В. від 07.06.2023 було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю юридичного документу, що підтверджує право власності спадкодавця на вказаний житловий будинок (а.с.51).
Вирішуючи питання про належність спадкодавцю житлового будинку, суд враховує наступні обставини та норми права.
Рішенням виконкому Новомосковської міської ради народних депутатів №27/390 від 11.06.1982 ОСОБА_2 надано земельну ділянку по АДРЕСА_2 площею 600 кв.м. для будівництва житлового будинку, термін будівництва три роки, до 11.06.1985 (а.с.18).

06 липня 1982 року було укладено Договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, який посвідчено нотаріусом Новомосковської районного державної нотаріальної контори та зареєстровано в Реєстрі за №2221. За умовами цього договору ОСОБА_2 зобов`язався на відведеній земельній ділянці побудувати житловий будинок (а.с.16-17).

У відповідності до Акту від 07.07.1982, був здійснений відвід земельної ділянки за вищевказаною адресою (а.с.19).

З технічного паспорту на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що його побудовано у 1984 році, всі будівлі та споруди на території домоволодіння збудовані за життя його власником, всі побудови введені в експлуатацію; загальна площа будинку становить 48,7 м.кв., житлова площа -27,5 м.кв. (а.с.9-11).

Відповідно до інвентаризаційної справи, наданої КП «Новомосковське МБТІ» на запит суду, будівництво житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 дозволено ОСОБА_2 згідно з рішенням Новомосковської міської ради від 27/390 від 11.06.1982. Примірник цього рішення, а також примірник Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності від 06.07.1982 та Акту від 07.07.1982 про відвід земельної ділянки - містяться в матеріалах інвентаризаційної справи. Разом з тим, даних про те, що після закінчення будівництва житлового будинку у 1984 році ОСОБА_2 зареєстрував право власності в БТІ, матеріали інвентаризаційної справи не місять.

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав від 27.11.2024 власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 (додаткові відомості: особа померла); документи, подані для державної реєстрації: інший тип договору, Договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, серія та номер: 2221, виданий 06.07.1982 (а.с.21).

Також позивачкою надано Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.01.2025, згідно з яким земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , присвоєно кадастровий номер :01:029:0210 (а.с.70).

Відповідно до пункту 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна.

Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в Державних будівельних нормах А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється, що по об`єктах, які збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається Бюро технічної інвентаризації.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх до експлуатації відповідними комісіями, отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючих документів.

У серпні 2012 року до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 404 внесені зміни до пункту 3.2 розділу 3 Інструкції та в абзаці 82 зазначено, що прибудови до індивідуальних (садибних) житлових будинків та господарські (присадибні) будівлі та споруди, які побудовані до 5 серпня 1992 року, до самочинного будівництва не належать.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного суду України від 04.04.2018 року у справі № 369/5518/15-ц (провадження № 61-4693 св 18), від 05.09.2019 у справі № 520/8590/15-ц (провадження № 61-32598 св 18), від 01.07.2019 у справі № 206/6298/16-ц (провадження № 61-31398 св 18).

Згідно з правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 13 червня 2012 року у справі № 6-54цс12, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається у порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку зі здійсненням державної реєстрації права власності на нього у порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. У свою чергу, до прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення», на законодавчому рівні не було закріплено обов`язку введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05 серпня 1992 року. Відповідно до пункту 3.2. розділу 2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року не належать до самочинного будівництва.

Враховуючи, що житловий будинок ОСОБА_2 збудував на відведеній для цього земельній ділянці на підставі наданого дозволу, та на час завершення будівництва житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями (до 05 серпня 1992 року), законодавством не вимагалося реєстрації права власності на це нерухоме майно, суд приходить до висновку, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , належав померлому ОСОБА_2 , а відтак він входить до складу спадщини після його смерті.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки спадкодавцю ОСОБА_2 належав вищевказаний житловий будинок, а позивачка є його спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину у строки та в порядку встановленому Законом, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,13,76-82,89,223,263,265,280-282ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, який розташований на земельній ділянці кадастровий номер :01:029:0210 за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з загальної площі 48,7 кв.м. та житлової площі 27,5 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач виконавчий комітет Самарівської міської ради Дніпропетровської області, , місцезнаходження: Дніпропетровська обл., м.Самар, вул. Гетьманська, буд. 14;

третя особа - приватний нотаріус Самарівського районного нотаріального округу Шевченко Г.В., місцезнаходження: Дніпропетровська обл., м.Самар, вул. Гідності, 21.

Повне судове рішення складено і підписано 29 вересня 2025 року .

Суддя Оладенко О.С.