КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2025 року м. Київ

Унікальний номер справи № 370/3645/24

Апеляційне провадження № 22-ц/824/13623/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Євграфової Є.П., Саліхова В.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 11 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: державний реєстратор відділу Центру надання адміністративних послуг та державної реєстрації Бишівської сільської ради Місюкевич Людмила Олексіївна, Бишівська сільська рада Фастівського району Київської області, про визнання недійсним правочину, скасування рішень державного реєстратора, скасування державної реєстрації земельної ділянки та поновлення реєстрації земельної ділянки, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області про визнання недійсним одностороннього правочину ОСОБА_2 щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0130, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, а також земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0126, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227, здійснений у формі заяви про розподіл земельних ділянок від 29 червня 2023 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соболевим Д.В. за реєстровим № 376 (т. 1 а.с. 1-77).

Крім цього позивач ОСОБА_1 просив скасувати державну реєстрацію за відповідачкою ОСОБА_2 права власності на новоутворені в результаті поділу чотири земельні ділянки, скасувати реєстрацію цих земельних ділянок в Державному земельному кадастрі та поновити в Державному земельному кадастрі реєстрацію земельних ділянок, які існували до поділу.

Зазначені вимоги обґрунтовані тим, що земельні ділянки з кадастровими номерами :03:003:0130 та :03:003:0126 були придбані сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбі за особисті грошові кошти ОСОБА_1 . На даний час спір про поділ майна подружжя вирішується у судовому порядку. До моменту визнання земельних ділянок особистою приватною власністю ОСОБА_1 , на них поширюється презумпція спільної сумісної власності подружжя.

Позивач вказував, що відповідач ОСОБА_2 , у порушення його прав та без його згоди, було здійснено розподіл вищезазначених земельних ділянок, в результаті чого утворилися чотири земельні ділянки:

- :03:003:0006, загальною площею 0,0485 га, розташована за адресою: Київська обл., Фастівський район, Бишівська сільська територіальна громада, Лишнянська сільська рада.

- :03:003:0007, загальною площею 0,0485 га, розташована за адресою: Київська обл., Фастівський район, Бишівська сільська територіальна громада, Лишнянська сільська рада.

- :03:003:0008, загальною площею 0,0485 га, розташована за адресою: Київська обл., Фастівський район, Бишівська сільська територіальна громада, Лишнянська сільська рада.

- :03:003:0009, загальною площею 0,0485 га, розташована за адресою: Київська обл., Фастівський район, Бишівська сільська територіальна громада, Лишнянська сільська рада.

Право власності на зазначені земельні ділянки зареєстроване за відповідачкою ОСОБА_2 .

Позивач вказував також, що на вказаних земельних ділянках також знаходяться будівлі та споруди, не введені в експлуатацію, питання про поділ яких також вирішується у судовому порядку у справі № 370/2699/23.

10 червня 2025 року представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Окунєв І.С. подав клопотання про зупинення провадження у справі № 370/3645/24 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 370/2699/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на майно, обґрунтовуючи його об`єктивною неможливістю розгляду цієї справи до вирішення іншої справи (т. 2 а.с. 117-125).

На обґрунтування вказаного клопотання зазначав, що ОСОБА_1 не надав на підтвердження свого права власності на спірні земельні ділянки жодного правовстановлюючого документу, виданих на його ім`я. Спірні земельні ділянки, право власності на які зареєстровані за ОСОБА_2 , є предметом спору у справі № 370/2699/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на майно. Зазначав, що саме у цій справі будуть вирішуватися питання правового режиму спірних земельних ділянок, належності цих земельних ділянок на праві власності конкретним особам тощо, від вирішення яких залежить з`ясування питання про наявність у ОСОБА_1 права на позов про визнання недійсним правочину, скасування рішень державного реєстратора, скасування державної реєстрації земельних ділянок та поновлення реєстрації земельних ділянок, що підтверджується відповідними ухвалами про відкриття провадження у справі (https://reyestr.court.gov.ua/Review/114670001), а також ухвалою про закриття провадження у справі http://reyestr.court.gov.ua/Review/122437409.

Представник відповідача ОСОБА_2 вказував, що вирішення справи № 370/3645/24 про визнання недійсним правочину, скасування рішень державного реєстратора, скасування державної реєстрації земельних ділянок та поновлення реєстрації земельних ділянок безпосередньо залежить від вирішення справи № 370/2699/23 про поділ спільного майна подружжя та визнання права особистої приватної власності на майно, оскільки у справі № 370/2699/23 буде з`ясовуватися хто є власником спірного майна, від чого залежить з`ясування питання наявності права на позов у справі № 370/3645/24.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 11 червня 2025 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Окунєва І.С. про зупинення провадження у справі задоволено. Зупинено провадження у справі № 370/3645/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача державний реєстратор відділу Центру надання адміністративних послуг та державної реєстрації Бишівської сільської ради Місюкевич Л.О., Бишівська сільська рада Фастівського району Київської області про визнання недійсним правочину, скасування рішень державного реєстратора, скасування державної реєстрації земельної ділянки та поновлення реєстрації земельної ділянки до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 370/2699/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на майно (т. 2 а.с. 130-132).

Не погодившись із ухвалою суду, 30 червня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Герасько М.Г. звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати оскаржувану ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, а також стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з апеляційним розглядом справи, докази понесення яких будуть надані відповідно до положень частини восьмої статті 141 ЦПК України (т. 2 а.с. 191-199).

Апеляційну скаргу мотивував тим, що оскаржувана ухвала від 11 червня 2025 року у справі є незаконною та такою, що ухвалена без додержання норм процесуального права та внаслідок неправильного застосування норм матеріального права.

Зокрема, представник апелянта вказав, що предметом судового розгляду справи № 370/2699/23 є поділ спільного майна подружжя (позивача і відповідача). Спір у справі виник щодо земельних ділянок з кадастровими номерами: :03:003:0007, :03:003:0009, :03:003:0006, :03:003:0008, :02:030:0088, будівельних матеріалів, обладнання конструктивних елементів та конструкцій, які були використані під час будівництва садового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером :03:003:0008, легкового автомобіля Gelly CE-2, 2015 року. Водночас, предметом судового розгляду справи № 370/3645/24 є вимоги про визнання недійсним правочину, скасування рішень державного реєстратора, скасування державної реєстрації земельної ділянки та поновлення реєстрації, визнання недійсним одностороннього правочину ОСОБА_2 щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0130, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, а також земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0126, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227, здійснений у формі заяви про розподіл земельних ділянок від 29 червня 2023 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соболевим Д.В. за реєстровим № 376, скасування державної реєстрації за ОСОБА_2 права власності на новоутворені у результаті поділу чотири земельні ділянки, скасування реєстрації цих земельних ділянок у Державному земельному кадастрі та поновлення у Державному земельному кадастрі реєстрації земельних ділянок, які існували до поділу.

Також зазначав, що судом першої інстанції не враховано положення ст.ст. 60, 63, 68 СК України при ухваленні судового рішення від 11 червня 2025 року.

Як наголошував представник ОСОБА_1 - адвокат Герасько М.Г., у справі № 370/2699/23 не будуть вирішуватися питання правового режиму спірних земельних ділянок, їхньої належності на праві власності конкретним особам, так як має місце презумпція права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не спростована та не потребується встановлення інших істотних для справи № 370/3645/24 обставин.

Звертав увагу, що у межах справи № 370/2699/23 за клопотанням ОСОБА_1 розглядалося питання зупинення провадження до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 370/3645/24, котре ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 24 січня 2025 року задоволено, але постановою Київського апеляційного суду від 03 квітня 2025 року ухвала суду першої інстанції скасована і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Тобто, як зазначив представник ОСОБА_1 - адвокат Герасько М.Г., постановою Київського апеляційного суду від 03 квітня 2025 року у справі № 370/2699/23 вже зроблені висновки, що одночасний розгляд справи № 370/2699/23 та справи № 370/3645/24 є можливим, а сама по собі взаємопов`язаність двох справ не свідчить про неможливість розгляду однієї справи до прийняття рішення в іншій справі.

Окрім цього, в апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Герасько М.Г. вказав, що суд першої інстанції не встановив, у чому полягає об`єктивна неможливість розгляду цієї справи, та чому зібрані у справі № 370/3645/24 докази не дають можливості самостійно встановити та оцінити обставини (факти), що мають суттєве значення для вирішення цього спору, зокрема, визнання недійсним правочину, скасування рішень державного реєстратора, скасування державної реєстрації земельної ділянки та поновлення реєстрації земельної ділянки. Також суд першої інстанції не зазначає, які саме преюдиційні факти можуть бути встановлені у межах справи № 370/2699/23, які у подальшому будуть обов`язковими для справи № 370/3645/24.

Представник третьої особи у справі Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області - Мельниченко М.С. подала до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у якому просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 11 червня 2025 року - без змін (т. 2 а.с. 220-228).

У відзиві на апеляційну скаргу представник третьої особи ГУ Держгеокадастру у м. Києві та Київській області вказала, що спір у справі № 370/2699/23 виник між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зокрема, щодо земельних ділянок з кадастровими номерами: :03:003:0007, :03:003:0009, :03:003:0006, :03:003:0008, які є предметом спору і у справі № 370/3645/24, тому судом першої інстанції було правильно встановлено, що питання права власності на спірні земельні ділянки є вирішальним для розгляду справи № 370/3645/24.

Відповідно до частини другої ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідноз частиною тринадцятою ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснюється без виклику сторін у порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали позовної заяви, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зупиняючи провадження у справі № 370/3645/24, суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що вказана цивільна справа не може бути вирішена до розгляду справи № 370/2699/23, а зупинення провадження є доцільним.

З таким висновком суд апеляційної інстанції не погодився врахувавши наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Розумність строків розгляду справи судом є одним із принципів цивільного судочинства.

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

Вимога щодо дотримання розумного строку розгляду справи спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту, а відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Частиною 1 ст. 251 ЦПК України передбачено перелік обов`язкових підстав для зупинення провадження, який є вичерпним.

Частиною 1 ст. 251 ЦПК України передбачено перелік обов`язкових підстав для зупинення провадження, який є вичерпним.

Зокрема, відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За пунктом 5 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Така підстава зупинення провадження застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у цій справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Відповідні норми спрямовані, зокрема, на попередження ухвалення судових рішень, виходячи з доказів і встановлених на їх підставі обставин, які можуть бути спростованими рішенням у іншій справі, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Відповідно до висновків, зазначених у постанові Верховного Суду України № 6-1957цс16 від 01 лютого 2017 року, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен враховувати, що зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і з`ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної цивільної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 22 листопада 2023 року у справі № 712/9704/22 (провадження № 61-12686св23) зазначив, що сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду однієї справи до прийняття рішення в іншій справі. Підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення в ній має значення для справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 357/10397/19 (провадження № 61-5752сво21) вказано, що метою зупинення провадження у справі, згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України, є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення. З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи. Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи. Разом із тим, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Таким чином, для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду необхідно у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Необхідність у зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у цій справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення у цій справі має значення для цивільної справи, яка розглядається, а неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.

З матеріалів справи вбачається, що у провадженні Макарівського районного суду Київської області перебуває на розгляді цивільна справа № 370/2699/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, вона просила:

- у порядку розподілу спільної сумісної власності передати в особисту приватну власність ОСОБА_2 та визнати за нею право власності на таке майно:

земельну ділянку, загальною площею 0,0485 га, кадастровий номер: :03:003:0007,

земельну ділянку, загальною площею 0,0485 га, кадастровий номер: :03:003:0009,

будівельні матеріали, обладнання, конструктивні елементи та конструкції, які були використані під час будівництва садового будинку з господарськими будівлями та спорудами (в т.ч. садового будинку, ганку, альтанки, теплиці, вбиральні-літнього душу, сараю, споруд), загальною площею 48,4 кв м, що знаходяться на земельній ділянці, загальною площею 0,0485 га, кадастровий номер: :03:003:0009.

- у порядку розподілу спільної сумісної власності передати в особисту приватну власність ОСОБА_1 і визнати за ним право власності на таке майно:

земельну ділянку, загальною площею 0,0485 га, кадастровий номер: :03:003:0006,

земельну ділянку, загальною площею 0,0485 га, кадастровий номер: :03:003:0008,

будівельні матеріали, обладнання, конструктивні елементи та конструкції, які були використані під час будівництва садового будинку з господарськими будівлями та спорудами (в т.ч. садового будинку, ганку, гаражу, теплиці, споруд), загальною площею 27,3 кв м, що знаходяться на земельній ділянці, загальною площею 0,0485 га, кадастровий номер: :03:003:0008,

легковий автомобіль «Geely СЕ-2» 2015 року випуску, сірого кольору, номер шасі НОМЕР_1 .

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 65 808, 00 грн, компенсації вартості» (однієї другої) земельної ділянки, загальною площею 0,12 га, кадастровий номер. :02:030.0088, а за ОСОБА_1 визнати право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,12 га, кадастровий номер: :02:030:0088.

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 9 042, 15 грн різниці у вартості майна, що підлягає поділу.

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом у справі № 370/2699/23, в якому просив

- визнати за ним право особистої приватної власності на земельні ділянки, які утворилися у результаті поділу земельних ділянок з кадастровими номерами :03:003:0126 та :03:003:0130, а саме земельні ділянки з наступними кадастровими номерами:

:03:003:0006, загальною площею 0,0485 га, розташована за адресою: Київська обл., Фастівський район, Бишівська сільська територіальна громада, Лишнянська сільська рада.

:03:003:0007, загальною площею 0,0485 га, розташована за адресою: Київська обл., Фастівський район, Бишівська сільська територіальна громада. Лишнянська сільська рада.

:03:003:0008, загальною площею 0,0485 га, розташована за адресою: Київська обл., Фастівський район. Бишівська сільська територіальна громада, Лишнянська сільська рада.

:03:003:0009, загальною площею 0,0485 га, розташована за адресою: Київська обл., Фастівський район, Бишівська сільська територіальна громада, Лишнянська сільська рада.

- визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:030:0088, площею 0,12 га, з цільовим призначенням: для індивідуального садівництва, яка розташована за адресою: Київська обл., Макарівський район, Фастівська сільська рада.

- визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на автомобіль марки Geely, модель СЕ-2, 2015 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

- визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на будівельні матеріали, обладнання, вироби та конструкції, які були використані під час будівництва будинків, господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: Київська область, Фастівський р-н. Лишнянська сільська рада, с. Осикове, дачне містечко Простоквашино на земельних ділянках, утворених в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0130, а саме: газоблочного будинку, ганку, дерев`яного будинку, гаражу, альтанки, літнього душу, вбиральні, колодязя, воріт з хвірткою, огорожі, теплиці № 1, теплиці № 2 (т. 2 а.с. 121-123).

Водночас, у цій цивільній справі № 370/3645/24 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, у якому просив: визнати недійсним односторонній правочин ОСОБА_2 щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером 222784200:03:003:0130, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0126, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227, здійснений у формі заяви про розподіл земельних ділянок від 29 червня 2023 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соболевим Д.В. за реєстровим № 376, скасувати рішення державного реєстратора і проведену на підставі цього рішення державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельні ділянки, які утворились на підставі поділу земельних ділянок і поновити реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельних ділянок до їх поділу, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати.

При цьому, суд першої інстанції, не встановив і в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали не зазначив, у чому полягає об`єктивна неможливість розгляду цієї справи № 370/3645/24 до розгляду справи № 370/2699/23, а само по собі посилання районного суду на доцільність зупинення провадження є невмотивованим припущенням.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду однієї справи до прийняття рішення в іншій справі. Підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення в ній має значення для справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.

Отже, оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, оскільки не містить мотивів необхідності зупинення провадження у справі як щодо об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 370/3645/24, так і щодо того, що зібрані у цій справі докази дійсно не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить висновку про те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст.ст. 353, 389 ЦПК України, оскаржувана ухвала районного суду про зупинення провадження у справі не віднесена процесуальним законом до переліку ухвал, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку після їх перегляду в апеляційному порядку.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 11 червня 2025 року - скасувати та направити справу, для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Є.П. Євграфова

В.В. Саліхов