Справа №377/420/25
Провадження №2/377/325/25
29 вересня 2025 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої судді Бабич Н.С., за участю секретаря судового засідання Присяжного В.В., за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Славутичі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гроші 247» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит,
У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Гроші 247» звернулось в підсистемі «Електронний суд» до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, посилаючись на статті 205, 207, 525-526, 610-612, 626-627 ЦК України, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гроші 24» заборгованість за договором про споживчий кредит №7003 від 10.01.2025 у розмірі 9 400,00 грн та судовий збір в сумі 2 422,40 грн.
Ухвалою судді від 11 червня 2025 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення зазначених в ній недоліків.
Ухвалою судді від 20 червня 2025 року після усунення недоліків позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 17 липня 2025 року, задоволено клопотання позивача про витребування доказів, в АТ «Райффайзен Банк» витребувано докази.
Ухвалою суду від 17 липня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 31 липня 2025 року.
Ухвалою суду від 31 липня 2024 року на підставі частини четвертої статті 223 ЦПК України відкладено судовий розгляд справи на 18 вересня 2024 року.
У період з 05.08.2025 по 01.09.2025 головуюча у справі суддя Бабич Н.С. перебувала у щорічній відпустці.
Позивач свого представника у призначене судове засідання не направив, про дату, час і місце якого повідомлений належним чином шляхом доставки судової повістки та копії ухвали суду від 31 липня 2025 року до зареєстрованого електронного кабінету позивача, що підтверджується довідками про доставку електронного документу (а.с.87,89). Представник позивача Кравченко Ю.О. подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача та відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи ( а.с.92-93).
Відповідач ОСОБА_1 у призначене судове засідання не прибув, про дату, час і місце якого повідомлявся в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України, за зареєстрованим місцем проживання. Рекомендований лист з повідомленням про вручення, яким відповідачу направлялась судова повістка з копією ухвали суду від 17 липня 2025 року, повернутий до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» ( а.с.91). У такому випадку відповідач відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання. Відзив на позов відповідач не подав, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не направив, причини неявки суду не повідомив.
За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 18 вересня 2025 року суд ухвалив заочне рішення у справі.
Через неявку в судове засідання всіх учасників справи відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до частини четвертої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення ( частина п`ята статті 268 ЦПК України).
Отже, враховуючи наведені вище норми процесуального закону, оскільки всі учасники справи не з`явились 18.09.2025 у судове засідання, яким завершується розгляд справи, датою ухвалення судом рішення в даній справі, є дата складення повного судового рішення 29 вересня 2025 року.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.
10 січня 2025 року ТОВ «Гроші 247» та ОСОБА_1 уклали договір про споживчий кредит № 7003, в електронній формі, який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором ddd2bc53 (аналогом власноручного підпису) ( а.с. 29-31).
Відповідно до п. 2.1. договору кредиту кредитодавець надає споживачу на умовах, що передбачені цим договором, споживчий кредит у розмірі 5 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а споживач зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, зазначені у п. 2.5 цього договору.
Строк кредиту за цим договором складає 20 днів, який починається 10 січня 2025 року. Кредит має бути повернуто до 30 січня 2025 року згідно з цим договором ( п.2.5 договору).
Згідно з п. 2.7 договору строк та проценти за користування кредитом є фіксованими та обчислюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом на наступних умовах:
протягом строку дії кредитного договору, встановленого п. 2.3 договору, розмір основних відсотків складає : 1,0 % від суми кредиту, але не менше гривень копійок за перший день користування кредитом; 1,0 % від суми кредиту щоденно за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня в межах строку кредиту, зазначеного в п. 2.3 цього договору. При цьому нарахування процентів проводиться в момент внесення споживачем коштів на погашення кредиту та належних на дату погашення платежів ( п.2.5.1. договору);
у разі, якщо споживач не повернув кредит у строк, встановлений п. 2.3 договору, нарахування процентів , встановлених п. 2.5 договору проводиться за фактичну кількість календарних днів користування кредитом до дня повного погашення заборгованості , включаючи день погашення як плату за неправомірне користування чужими грошовими коштами в розумінні частини 2 статті 265 ЦК України ( порушення грошового зобов`язання). При цьому, нарахування процентів проводиться в момент внесення споживачем коштів на погашення кредиту та належних на дату погашення платежів ( п.2.5.2. договору).
Строк та проценти за користування кредитом та нарахування процентів за цим договором обчислюються за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються з дня надання кредиту споживачу (день перерахування грошових коштів на банківський рахунок споживача) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування на поточний рахунок кредитодавця), включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом ( п.4.3. договору).
Згідно з п.4.3. договору заборгованість за договором, що включає в себе суму кредиту, нараховані основні проценти, плата за порушення грошового зобов`язання у разі несвоєчасного повернення заборгованості (частина 2 статті 625 Цивільного кодексу України) споживачем, підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок кредитодавця у строк, встановлений договором.
Пунктом 8.1. договору передбачено, що невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику у формі споживчого кредиту, що затверджені Товариством з обмеженою відповідальністю «Гроші 247» (далі - Правила), які регламентують порядок надання грошових коштів у позику споживачам.
У таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної фіксованої процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком до договору про споживчий кредит, вказано: дату платежу 31.01.2025; платіж за тілом кредиту- 5 000,00 грн; платіж за відсотками - 1050,00 грн ( а.с. 31).
До позовної заяви позивач також додав Правила надання грошових коштів у позику у формі споживчого кредиту ТОВ «Гроші 247», які регламентують порядок надання грошових коштів у позику фізичним особам (а.с. 22-28).
Відповідно до деталізованого розрахунку заборгованості ТОВ «Гроші 24» заборгованість ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит №7003 від 10.01.2025 станом на 08 квітня 2025 року становить: 9 400,00 грн, з яких 5 000,00 грн заборгованість за основним боргом ( тілом кредиту); 4 400,00 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими за період з 10 січня 2025 року по 08 квітня 2025 року ( а.с. 32-34).
Згідно із статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( стаття 12 ЦПК України).
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на зміну, припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства ( стаття 628 ЦК України).
Згідно з частиною другою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом частини першої статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
На підставі частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом частин першої, другої статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Установлено, що кредитний договір між сторонами був укладений в електронній формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У пункті 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах ( частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
На підставі наданих позивачем доказів суд встановив, що 10 січня 2025 року між ТОВ «Гроші 247» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №7003 від 10.01.2025, який останній підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором ddd2bc53 ( аналогом власноручного підпису), тобто належними і допустимими доказами підтверджено укладення між сторонами договору в електронній формі. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.
Факт ідентифікації ОСОБА_1 підтверджується анкетою оферти, в якій всі відомості є коректними, зокрема: ПІБ, РНОКПП, паспортні дані, телефон, тощо.
Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідач таких не надав, що в силу положень статей 12,81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.
Отже, без здійснення вказаних дій кредитний договір не був би укладений між сторонами, тому суд доходить висновку, що цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача та відповідача.
Факт належності ОСОБА_1 банківської картки № НОМЕР_1 та зарахування на неї кредитних коштів 10.01.2025 на суму 5 000,00 грн підтверджується інформацією № 81-15-9/8278-БТ від 01.07.2025 та випискою про рух коштів по рахунку НОМЕР_2 , до якого відкрита банківська картка за № НОМЕР_1 , за 10.01.2025, які суд отримав від Ат «Райффайзен Банк» на виконання вимог ухвали від 20 червня 2025 року ( а.с. 73,74).
Крім того, позивач надав підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів на платіжну картку НОМЕР_3 10.01.2025 на суму 5 000,00 грн відповідно до договору про споживчий кредит №7003 від 10.01.2025, укладеного між ТОВ «Гроші 247» та ОСОБА_1 ( а.с. 35).
Відповідач на спростування факту отримання коштів доказів не надав.
Частиною першою статті 526 цього Кодексу передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною першою статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
У матеріалах справи відсутні докази виконання ОСОБА_1 обов`язку за договором про споживчий кредит №7003 від 10.01.2025 з повернення кредиту в сумі 5000,00 грн.
Будь-яких доказів того, що відповідач повернув кредит у строк, передбачений договором, або ж вносив платежі на погашення заборгованості, матеріали справи не містять.
Тому суд вважає, що факт наявності заборгованості за договором про споживчий кредит №7003 від 10.01.2025 за основним зобов`язанням ( тілом кредиту) у сумі 5000,00 грн є доведеним.
Відповідно до детального розрахунку заборгованості ТОВ «Гроші 24» відповідачу за період з 10 січня 2025 року по 08 квітня 2025 року нараховано заборгованість за договором про споживчий кредит №7003 від 10.01.2025 за процентами в розмірі 4 400,00 грн. При цьому за період з 10.01.2025 по 30.01.2025 нараховано процентів на суму 1000,00 грн, за період з 31.01.2025 по 08.04.2025 на суму 3 400,00 грн ( а.с. 32-34).
ТОВ «Гроші 24» в позовній заяві наведено розрахунок заборгованості за договором про споживчий кредит №7003 від 10.01.2025, за яким проценти в розмірі 4 400,00 грн нараховані за неправомірне користування чужими коштами згідно з частиною другою статті 625 ЦК України ( а.с.5,16).
Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.
Відповідно до частин першої, другої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, у разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У постанові від 23 травня 2018 року у справі №910/1238/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла правового висновку про те, що положеннями частини першої статті 1048 ЦК України врегульовано правовідносини щодо сплати процентів за правомірне користування чужими грошовими коштами, коли боржник одержує можливість законно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, тоді як частиною другою статті 625 ЦК України встановлено наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.
Відповідно до п. 2.5. договору про споживчий кредит №7003 від 10.01.2025 строк кредиту складає 20 днів, який починається з 10.01.2025 та має бути повернутий до 30.01.2025.
Згідно з п.2.5.1. договору протягом строку дії кредитного договору, встановленого п. 2.3 договору, розмір основних відсотків складає : 1,0 % від суми кредиту, але не менше гривень копійок за перший день користування кредитом; 1,0 % від суми кредиту щоденно за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня в межах строку кредиту, зазначеного в п. 2.3 цього договору. При цьому нарахування процентів проводиться в момент внесення споживачем коштів на погашення кредиту та належних на дату погашення платежів. Пунктом 2.5.2. договору передбачено, що у разі, якщо споживач не повернув кредит у строк, встановлений п. 2.3 договору, нарахування процентів, встановлених п. 2.5 договору, проводиться за фактичну кількість календарних днів користування кредитом до дня повного погашення заборгованості, включаючи день погашення як плату за неправомірне користування чужими грошовими коштами в розумінні частини 2 статті 265 ЦК України (порушення грошового зобов`язання). При цьому, нарахування процентів проводиться в момент внесення споживачем коштів на погашення кредиту та належних на дату погашення платежів.
Отже, ТОВ «Гроші 247» та відповідач погодили відповідальність позичальника в якості процентів за порушення грошового зобов`язання.
Враховуючи, що договір про споживчий кредит №7003 від 10.01.2025 укладений на визначений термін, за яким відповідач повинен сплатити проценти, що є платою за користування кредитом, з відповідача підлягають стягненню проценти за користування кредитом відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, які нараховані згідно з п.2.5.1. договору в межах строку, визначеного п.2.5. договору, з 10.01.2025 по 30.01.2025 та становлять 1 000,00 грн (5 000,00 грн х 1 % : 100 х 20 днів), тобто проценти за правомірне користування грошовими коштами.
Щодо процентів, нарахованих з 31.01.2025 по 08.04.2025 в сумі 3 400,00 грн, то такі проценти нараховані відповідно до п.2.5.2. договору за порушення відповідачем грошового зобов`язання, тобто як плата за неправомірне користування грошовими коштами відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Проте нарахування відповідачу таких процентів є неправомірним.
Так, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на даний час його дію не припинено.
Як передбачено п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Враховуючи зазначене, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Гроші 247» підлягає стягненню заборгованість за договором про споживчий кредит №7003 від 10.01.2025 в розмірі 6 000,00 грн, з яких: 5000,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням ( тілом кредиту), 1000,00 грн- заборгованість за процентами за користування кредитом, нарахованими в межах строку кредитування, за період з 10.01.2025 по 30.01.2025.
Позовні вимоги в частині стягнення процентів в розмірі 3 400,00 грн, нарахованих поза межами строку кредитування, за період з 31.01.2025 по 08.04.2025, є необґрунтованими з вищенаведених мотивів, тому задоволенню не підлягають.
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідач сплатив за подання позовної заяви судовий збір в сумі 2 422,40 грн згідно з платіжною інструкцією №133 від 10.04.2025 ( а.с.2). Вказана сума судового збору зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України ( а.с.1).
З урахуванням часткового задоволення позову, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Гроші 247» пропорційно розміру задоволених позовних вимог ( 63,83%) підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 542,58 грн ( 2 422,40 грн х 63,68 %:100).
Керуючись статтями 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гроші 247» заборгованість за договором про споживчий кредит № 7003 від 10 січня 2025 року у розмірі 6 000,00 гривень.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гроші 247» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 542 гривні 58 копійок.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .
Повне заочне рішення суду складено 29 вересня 2025 року.
Суддя Н. С. Бабич