Справа № 357/6034/25
Провадження № 2-о/357/230/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Сомок О. А.,

секретар судового засідання Кича М.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в окремому провадженні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вежа Фарм «Нова Аптека», Головне управління ДПС у місті Києві, Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві про встановлення факту, що має юридичне значення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Вимоги заявника мотивовані тим, що 30 березня 2018 року ОСОБА_1 прийнято на роботу в ТОВ «Вежа Фарм «Нова Аптека» за безстроковим трудовим договором на посаду завідувача аптечним пунктом.

На момент укладення трудового договору Заявниця мала прізвище « ОСОБА_3 ». У зв`язку із укладенням шлюбу 11.08.2018 року прізвище змінено на « ОСОБА_3 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

З 30 квітня 2020 року Заявниця перебувала у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Вказані обставини про трудову діяльність підтверджуються Відомостями про трудову діяльність Заявниці з Реєстру застрахованих осіб та індивідуальними відомостями про застраховану особу. Паперова трудова книжка Заявниці знаходиться у розпорядженні ТОВ.

З метою припинення безстрокового трудового договору з ТОВ, 02 квітня 2025 року Заявниця направила на адресу місцезнаходження ТОВ письмову заяву про звільнення за власним бажанням з 16 квітня 2025 року в порядку статті 38 Кодексу законів про працю України (надалі по тексту - КЗпП України).

Вказану заяву про звільнення Заявниця направила засобами поштового зв`язку, цінним листом (поштове відправлення № 988), однак вказаний лист із заявою про звільнення Заявниці не був отриманий ТОВ та повернутий надавачем послуг поштового зв`язку у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Заявниця намагалась встановити зв`язок з ТОВ за номером телефону, що зазначений в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (тел. +27), однак контактний номер телефону ТОВ перебуває поза зоною доступу. Також, за адресою місцезнаходження ТОВ - вул. Кловський узвіз, будинок, 6, офіс, 7, м. Київ керівник та інші працівники ТОВ відсутні, що унеможливило вирішення питання щодо припинення трудових відносин у позасудовому порядку.

Трудові відносини між сторонами фактично припинені, однак процедура розірвання трудового договору формально не здійснена ТОВ - не видано відповідний наказ про звільнення Заявниці та не внесено запис про припинення трудового договору до трудової книжки Заявниці.

У зв`язку з вищенаведеним, у Заявниці наразі відсутня можливість підтвердити факт припинення трудових відносин з ТОВ в інший спосіб, крім звернення до суду, оскільки заява про звільнення за ініціативою Заявника залишена без реагування ТОВ, встановити контакт з ТОВ не вдається.

Відсутність запису про припинення трудових відносин з ТОВ перешкоджає праву Заявниці укласти трудовий договір з іншим роботодавцем, а встановити факт припинення трудових відносин інакше, ніж за рішенням суду з огляду на описані обставини неможливо. А тому Заявниця звертається до суду з проханням встановити факт припинення дії трудового договору між нею та ТОВ з 16.04.2025 року, тобто з дати яка вказана у заяві про звільнення Заявниці за власним бажанням.

Рішення суду про встановлення факту припинення безстрокового трудового договору з ТОВ необхідне для реалізації Заявницею свого права на працю шляхом працевлаштування на інше місце роботи, загальнообов`язкове державне соціальне страхування та пенсійне забезпечення у майбутньому.

На підставі вище наведеного, заявниця просила суд встановити факт припинення дії безстрокового трудового договору, укладеного 30.03.2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Вежа Фарм «Нова Аптека» з 16.04.2025 року.

01.05.2025 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області заяву було залишено без руху та надано час на усунення недоліків.

05.05.2025 року від представника заявника надійшла заява на вимогу ухвали суду.

19.05.2025 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області відкрито провадження у справі.

21.07.2025 року представник заявника через канцелярію суду зареєструвала заяву, у якій просила суд здійснювати розгляд справи без їх участі.

Інші особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Пояснень з приводу заяви до суду не подали, заяв чи клопотань від них також не надходило.

У зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно із ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 30.03.2018 року була прийнята на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вежа Фарм «Нова Аптека».

На момент укладення трудового договору Заявниця мала прізвище « ОСОБА_3 ». У зв`язку із укладенням шлюбу 11.08.2018 року прізвище змінено на « ОСОБА_3 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

З 30.04.2020 року ОСОБА_1 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на підставі наказу № 9-В від 30.04.2020 року.

02 квітня 2025 року заявниця поштою направила на адресу місцезнаходження ТОВ «Вежа Фарм «Нова Аптека» письмову заяву про звільнення за власним бажанням з 16 квітня 2025 року в порядку статті 38 Кодексу законів про працю України. Роботодавець її заяви не отримав, з нею на зв`язок не вийшов.

Відповідно до статті 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України: вільний вибір виду діяльності; правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Пунктом 1 частини 1 статті 23 КЗпП України передбачено, що трудовий договір може бути безстроковим, тобто таким, що укладається на невизначений строк.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника.

Відповідно до ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Згідно ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Аналогічні положення містяться в Європейській соціальній хартії (переглянута) від 03.05.1996 (ратифікована Україною 14.09.2006).

Так, ст. 1 Хартії визначає що з метою забезпечення ефективного здійснення права на працю сторони зобов`язуються: визнати однією зі своїх найголовніших цілей і одним зі своїх найголовніших обов`язків досягнення та підтримання якомога високого і стабільного рівня зайнятості, маючи на меті досягнення повної зайнятості; ефективно захищати право працівника заробляти собі на життя професією, яку він вільно обирає; створювати безкоштовні служби працевлаштування для всіх працівників або забезпечувати їхнє функціонування; забезпечувати належну професійну орієнтацію, підготовку та перекваліфікацію або сприяти їм.

У статті 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що ніхто не може бути присилуваний виконувати примусову чи обов`язкову працю.

Отже, судом встановлено, що трудові відносини між ОСОБА_1 та ТОВ «Вежа Фарм «Нова Аптека» фактично припинені. Заявниця вжила всіх заходів, щоб припинити трудовий договір з ТОВ «Вежа Фарм «Нова Аптека» в порядку визначеному КЗпП України. Вона позбавлена можливості розірвати трудовий договір у загальному порядку, передбаченому трудовим законодавством, оскільки роботодавець за зареєстрованим місцезнаходженням юридичної особи: 01021, місто Київ, вулиця Кловський узвіз, будинок 6, офіс 7, поштової кореспонденції не отримує та на зв`язок з нею не виходить.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п. 5 ч. 2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до ч. 2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З огляду на викладене, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилається заявник, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами дослідженими в судовому засіданні, враховуючи, що заявник з об`єктивних причин не може підтвердити у позасудовому порядку факт припинення трудових відносин, який потрібен їй для реалізації права на працю та соціальний захист, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 293-294, 315-319 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вежа Фарм «Нова Аптека», Головне управління ДПС у місті Києві, Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт припинення дії безстрокового трудового договору, укладеного 30.03.2018 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вежа Фарм «Нова Аптека» з 16.04.2025 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: ТОВ «Вежа Фарм «Нова Аптека», місцезнаходження: вулиця Кловський узвіз, будинок 6, офіс 7, місто Київ, 01021.

Заінтересована особа: Головне управління ДПС у місті Києві, місцезнаходження: вулиця Шолуденка, будинок 33-19, місто Київ, 04116.

Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві, місцезнаходження: вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, місто Київ, 04053.

Повне рішення суду складене 19.09.2025.

Суддя О. А. Сомок