Справа № 289/1505/25
Номер провадження 2/289/1059/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2025 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Сіренко Н.С.,

за участі секретаря судового засідання Василенко О.М .,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Свої вимоги обґрунтовує тим, що її батько, перебуваючи у шлюбі з її матір`ю придбав вказаний житловий будинок, однак не зареєстрував його у встановленому законом порядку. Після смерті ОСОБА_3 позивач та відповідач звернулися до приватного нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний будинок, оскільки за спадкодавцем було не зареєстровано право власності на це майно. На думку позивача, її права мають бути захищені в судовому порядку шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно.

Ухвалою судді від 29.08.2025 справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Сторони в підготовче судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивач звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, при цьому зазначила що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 83).

29.09.2025 від відповідача надійшла заява, в якій вона просить суд провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає повністю та просить визнати за позивачем, яка є її дочкою, право власності на вищевказаний житловий будинок (а.с. 86).

Відповідно до положень ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України, згідно ч. 4 якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз`яснення, що надані Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 12.06.2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", зокрема в абзаці 3 пункту 24, в частині того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Зважаючи на те, що відповідач подав письмову заяву, якою безумовно визнає позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову. При цьому, судом враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача).

Враховуючи вищенаведене, суд розглянув справу без участі сторін, оскільки в справі достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін.

Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що позивачка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дочкою ОСОБА_3 (а.с. 6,7).

Згідно договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за №1482, 08.04.2006 ОСОБА_3 придбав житловий будинок з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 14).

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 23.12.2011 шлюб між ОСОБА_3 та відповідачкою ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6 , зараз ОСОБА_7 (а.с. 64) розірвано (а.с. 29).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 21.11.2024 серії НОМЕР_1 (а.с. 13), спадщину після смерті якого вона прийняла. Приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Камінською Л.В. 07.12.2024 заведено спадкову справу №266/2024. Постановою вищезазначеного нотаріуса відмовлено ОСОБА_1 у видачі Свідоцтва про право на спадщину після смерті її батька на житловий будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , оскільки в Реєстрі прав власності на нерухоме майно наявна інформація про зареєстроване право власності на вищевказаний житловий будинок за ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що були продавцями за договором купівлі-продажу від 08.04.2006. Також зазначено, що у відповідності до Інформації з Державного реєстру речових та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна наявний запис про обтяження за №38192229 від 16.09.2020 про арешт нерухомого майна, що належить померлому ОСОБА_3 на підставі постанови державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький)(а.с. 9-12).

З матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_3 був зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 , був знятий з реєстрації згідно свідоцтва про смерть. Більше ніхто не був зареєстрований на день смерті спадкодавця та протягом 6 місяців з дня смерті спадкодавця (а.с. 49).

За замовленням ОСОБА_1 на вказаний житловий будинок з будівлями та спорудами ФОП ОСОБА_10 було виготовлено технічний паспорт (а.с. 15-26).

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта 23.09.2025 рішенням (індексний номер 80979967) державного виконавця Коростишівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) припинено обтяження у виді арешту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 84-85).

За правилами ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Тобто, відсутність реєстрації права власності на спірне майно, а також відсутність у спадкоємця документа про право власності на спадкове майно, не є перешкодою для реалізації спадкоємцем права на прийняття спадщини після смерті спадкодавця, оскільки виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не здійснив державну реєстрацію права.

Саме таку правову позицію визначив Верховний Суд у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14.08.2019 у справі № 523/3522/16-ц (провадження № 61-21211св18).

Згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини» і пов`язує з виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Виникнення в спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державної реєстрації права.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приймаючи до уваги позицію відповідача, яка визнала позовні вимоги та просить їх задовольнити в повному обсязі, а також те, що у позасудовому порядку позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права після померлого батька ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 1216, 1218, 1297 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 56, 76, 81, 258-259, 263-265, 315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , як за спадкоємицею за законом після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Наталія СІРЕНКО