ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/821/1378/25Головуючий по 1 інстанції
Справа № 712/9499/24 Категорія: 304080000 Ватажок - Сташинська А. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л., Гончар Н.І.,

учасники справи:

позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка»,

відповідач ОСОБА_1 ,

особа, яка подає апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Заволокін Олексій Олексійович,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Заволокіна Олексія Олексійовича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 травня 2025 року (у складі судді Ватажок?Сташинської А.В.) у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування,

в с т а н о в и в :

В серпні 2024 року ПрАТ «СК «Уніка» звернулось до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування зазначено, що 14.04.2021 між позивачем (Страховик) та ОСОБА_2 (Страхувальник) був укладений електронний договір добровільного комплексного страхування майна фізичних осіб № DNHENBR-213EOJJ, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані із володінням користуванням та розпорядженням квартирою АДРЕСА_1 .

Страховим випадком по даному договору серед іншого є дія води (п. 6.1.1. Пошкодження водою внаслідок аварії водопровідних, каналізаційних, опалювальних систем підключених до них побутових пристроїв).

24.10.2023 із застрахованим майном відбулась страхова подія залиття квартири водою, про що комісією представників ТОВ «Управлінська компанія «Нова якість» Дільниця 37» складено акт від 27.10.2023. Комісією встановлено, що причинами залиття квартири АДРЕСА_2 є витік води з вище розташованої квартири АДРЕСА_3 .

Страхувальник за договором добровільного страхування майна № DNHENBR?213EOJJ звернувся до ПрАТ «СК «Уніка» із заявою про настання страхової події та виплату страхового відшкодування. Дана заява була розглянута, подія затоплення застрахованої квартири визнана страховим випадком, у зв`язку з чим позивач здійснив виплату суми страхового відшкодування у сумі 24546 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 030658від 14.11.2023.

Посилаючись на положення ЦК України, Закону України «Про страхування», позивач ПрАТ «СК «Уніка» зазначав, що отримав право вимоги до власника квартири АДРЕСА_4 , як особи відповідальної за завдання матеріальної шкоди власнику квартири АДРЕСА_2 .

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.05.2025 позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Уніка» суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 24546 грн та судовий збір в розмірі 3028 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції зазначив, що позивачем доведено належними та допустимими доказами той факт, що залиття квартири АДРЕСА_2 сталось саме з вини власника квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_1 .

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що до позивача як до страховика потерпілої особи перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, а тому позов підлягає задоволенню.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник відповідача адвокат Заволокін О.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПрАТ «СК «Уніка».

В обґрунтування зазначає, що висновки, викладені в оскаржуваному рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи, суперечать нормам матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Вказує, що наявний в матеріалах справи акт не відповідає чинному законодавству, а також не дотримано порядок його складання. По?перше, в акті є посилання на сантехніка, однак не вказано його прізвище, а також відсутній підпис. По-друге, в акті зазначено, що встановити причину залиття квартири було неможливо.

Також, акт не містить висновків про винну особу та обсяги робіт, необхідні для усунення наслідків залиття; в акті відсутні відомості про обстеження квартири відповідача. Крім того, не вказано в акті і про присутність під час його складання зацікавлених осіб з боку винної особи, а також відсутні відомості про відмову відповідача ОСОБА_1 від підпису.

Разом з тим, скаржник зазначає, що матеріали справи не містять документів, що підтверджують право власності відповідача на квартиру АДРЕСА_4 .

Відзив на апеляційну скаргу до Черкаського апеляційного суду не надходив.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

Згідно з п. 1 ч. 6 цієї статті для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 23 липня 2025 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів доходить таких висновків.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судом встановлено, що 14.04.2021 між ОСОБА_2 та позивачем був укладений електронний поліс добровільного комплексного страхування майна фізичних осіб (індивідуальна частина), електронний поліс № DNHENBR-213E0JJ. Цей електронний поліс є індивідуальною частиною електронного договору добровільного комплексного страхування майна фізичних осіб (далі Договір), що підтверджує укладення Договору у порядку, передбаченому Пропозицією щодо укладення електронного Договору добровільного комплексного страхування майна фізичних осіб, що є публічною частиною Договору (далі Пропозиція), чинною на дату її акцептування та розміщеною у вигляді електронного документу на сайті Страховика http://uniqa.ua.

Відповідно до пункту 4.1 полісу предметом Договору є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном за п. 5.1. полісу, а також з відшкодуванням Страхувальником заподіяної ним шкоди фізичній особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, внаслідок володіння, користування та розпорядження майном, зазначеним у п. 5.1. Полісу.

Згідно із пунктом 4.3 полісу Договір укладено між Страховиком і Страхувальником відповідно до Правил добровільного страхування майна (крім залізничного, наземного, повітряного, водного транспорту, вантажів та багажу), зареєстрованих 14.01.2016 за номером № 1116024 (Правила № 1), та Правил добровільного страхування від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ, зареєстрованих 05.11.2015, за реєстраційним номером № 1015287 (Правила № 2), та Правил Добровільного страхування відповідальності перед третіми особами (крім відповідальності власників наземного, повітряного, водного транспорту та відповідальності перевізника), зареєстрованих 26.07.2007, за реєстраційним номером 1571931, зі змінами та доповненнями, (Правила № 3) та далі по тексту всі разом «Правила», із дотриманням вимог Законів України «Про страхування», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги».

У розділі 5 полісу зазначено, що нерухомим майном, що страхується, є квартира АДРЕСА_1 .

Розділом 6 полісу встановлено, що страховим випадком за договором визнаються: факт понесення збитків внаслідок пошкодження, знищення чи втрати застрахованого майна в результаті страхових ризиків, що зазначені у пунктах 6.1.1-6.1.5 полісу та факт виникнення відповідальності страхувальника відповідно до чинного законодавства України за відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну третіх осіб у результаті страхового ризику, що зазначений у пункті 6.1.6 полісу, зокрема: пошкодження водою внаслідок аварії водопровідних, каналізаційних, опалювальних систем і підключених до них побутових пристроїв, проникнення води чи інших рідин із сусідніх приміщень.

На підтвердження оплати страхувальником страхових внесків та того, що строк дії страхового договору не переривався, стороною позивача надано квитанції за 2021 та за 2023 роки (а.с. 99-107).

27.10.2023 головним інженером ТОВ «Управлінська компанія «Нова якість» Дільниця 37» Папушою Катериною Павлівною, начальником дільниці Олійником Сергієм Володимировичем, майстром ОСОБА_3 , власником квартири АДРЕСА_2 Алєксєєвим Єгором Анатолійовичем складено акт про те, що 24.10.2023 після включення опалення сталося залиття водою кухні та вітальні вказаної квартири з вище розташованої квартири АДРЕСА_3 , власником якої є ОСОБА_1 .

У вказаному акті від 27.10.2023 зазначено, що сантехніком ТОВ «Управлінська компанія «Нова якість» Дільниця 37», були перекриті засувки подачі теплоносія. У квартирі АДРЕСА_3 мешканці були відсутні. Встановити причину залиття було неможливо. Затікання припинилось. При повторному відвідуванні вказаної квартири 24.10.2023 будь-яких протікань внутрішньоквартирних санітарно-технічних приладів та запірної арматури не виявлено. Робота внутрішньобудинкової системи опалення була відновлена. Станом на час включення централізованої системи опалення внутрішньобудинкові мережі та стояки знаходилися у справному робочому стані, не протікали. При візуальному обстеженні квартири АДРЕСА_2 встановлено наступне: кухня (на стелі жовті плями на площі 0,1 х 0,1 м, 0,1 х0 ,1 м. На стіні незначні плями на шпалерах); вітальня (на стелі повздовжня пляма, приблизно 2 м, шириною 10 см, відпала штукатурка на площі 0,1 х 0,1 м). Зі слів мешканців квартири АДРЕСА_3 (брат власника) були не закриті водорозбірні крани на приладі опалення.

24.10.2023 ОСОБА_2 звернувся із заявою до ПрАТ «СК «Уніка» про страхове відшкодування.

Згідно із розрахунком калькулятора автоматизованої бази даних вартість ремонту становить 24546 грн.

13.11.2023 ПрАТ «СК «Уніка» складено страховий акт № Z239OPB7000096 про виплату страхового відшкодування згідно з розрахунком суми збитку у розмірі 24546 грн.

Відповідно до платіжного доручення № 030658 від 14.11.2023 ПрАТ «СК «Уніка» виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 24546 грн.

Допитана у судовому засіданні в суді першої інстанції в якості свідка головний інженер ТОВ «Управлінська компанія «Нова якість» Дільниця 37» ОСОБА_4 зазначила, що у жовтні 2023 року на підставі рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради з 18.10.2023 відбувалось підключення теплоносія. Попередження мешканців усіх будинків про дату подачі опалення на будинок відбувається шляхом розміщення відповідних оголошень біля вхідних дверей кожного під`їзду. Пуск опалення у будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , відбувався 24.10.2023. Того дня слюсар-сантехнік дільниці спустився у підвал будинку, здійснив пуск теплоносія на будинок, а коли вийшов на вулицю, побачив, що через балкон квартири на останньому п`ятому поверсі тече гаряча вода, теплоносій проступав через балконні перекриття, після чого слюсар повернувся до підвалу, перекрив постачання теплоносія та піднявся до квартири АДРЕСА_3 , з якої відбувався витік води, однак двері ніхто не відчинив. За деякий час слюсар повторно піднявся до квартири, двері відчинив чоловік, який назвав себе братом власника квартири та який повідомив слюсаря, що на приладах опалення в квартирі були відкриті крани розповітрювання, через які стався витік теплоносія, слюсар зайшов до квартири та пересвідчився у цьому, підтягував крани, також у квартирі було багато води, з балкону квартири парувало. Тоді слюсар спустився у підвал та повторно здійснив подачу опалення на будинок, після повторного пуску опалення витікання більше не було. У подальшому слюсар доповів про подію начальнику дільниці, який у свою чергу потім відзвітував диспетчеру. Як показала свідок у судовому засіданні, причиною події є те, що крани для розповітрювання системи опалення не були зачинені. У подальшому, до ТОВ «Управлінська компанія «Нова якість» Дільниця 37» надійшла заява власників залитої квартири про складання акта. Квартир було пошкоджено декілька, однак із такою заявою звернулись лише власники квартири АДРЕСА_2 . Також свідок повідомила суду, що обстеження залитої квартири відбувалось 27.10.2023, за результатами якого складено акт.

Допитана у судовому засіданні в суді першої інстанції у якості свідка майстер ТОВ «Управлінська компанія «Нова якість» Дільниця 37» ОСОБА_3 зазначила, що 24.10.2023 під час включення опалення стався залив квартир АДРЕСА_6 , АДРЕСА_2 та АДРЕСА_7 . Власники квартир АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7 відмовились від складання актів про залиття. Про причину заливу повідомив сантехнік, який займається обслуговуванням будинку, також він зазначив, що двічі підіймався до квартири АДРЕСА_3 , вперше ніхто не відчинив, а вдруге відкрив двері брат власника квартири, та який сказав, що не були закриті крани. Також свідок повідомив суду, що під час проведення обстеження залитої квартири вона піднімалась до квартири АДРЕСА_3 , з якої сталось залиття, однак двері були зачинені, номери телефонів власника квартири відсутні. Власника квартири АДРЕСА_3 встановлено з даних бухгалтерії.

Також у судовому засіданні в суді першої інстанції представник відповідача адвокат Заволокін О.О. повідомив, що він є братом відповідача та зазначив, що 24.10.2023 у квартирі АДРЕСА_3 не перебував.

Допитаний у судовому засіданні в суді першої інстанції у якості свідка начальник дільниці ТОВ «Управлінська компанія «Нова якість» Дільниця 37» ОСОБА_5 зазначив, що у жовтні 2023 року сантехніком здійснювався пуск опалення. Про необхідність припинення будь-яких робіт з системою опалення мешканці будинків повідомляються заздалегідь, шляхом розміщення оголошень на під`їздах. Того дня, коли сталась подія, слюсар спустився у підвал будинку АДРЕСА_5 і здійснив пуск теплоносія. Вийшовши на вулицю, почув крик людей та побачив, що з балкону квартири на останньому п`ятому поверсі будинку тече вода. Двері вказаної квартири відчинив чоловік, який назвав себе братом власника та який сам повідомив слюсаря, що на приладах опалення стоять водорозбірні крани, які були відкриті. Як показав свідок суду для встановлення причини залиття досить візуального огляду, який проводив слюсар.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного права.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» передбачено, що договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно зі ст. 988 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про страхування» обов`язок страховика здійснити страхове відшкодування виникає лише у разі настання страхового випадку.

Ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

У частинах 1, 2 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно?наслідковому зв`язку з порушенням.

Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, законодавцем встановлена презумпція вини заподіювача шкоди та саме він повинен довести, що шкоду завдано не з його вини.

Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 177 ЖК України, громадяни зобов`язані бережно ставитись до санітарно-технічного обладнання. Із змісту даної норми слідує, що особи, які є власниками житла або такі, які проживають у такому, повинні стежити за належним станом сантехприладів.

Згідно з положеннями ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади, пристрої, обладнання, що вийшли із ладу з його вини.

З урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1192 ЦК України).

Законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України покладено на відповідача.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 04.08.2020 у справі № 925/1478/16 протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

У разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок, відповідач доводить відсутність протиправності та вину. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України, щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доводи апеляційної скарги про те, що акт про залиття квартири від 27.10.2023 не підтверджує належне фіксування залиття, а тому не може вважатися належним та достовірним доказом у справі, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані з огляду на наступне.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 за № 927/11207 передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку № 4 зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. В акті повинно бути відображено: дата складання акту (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Якщо власник житла, який спричинив залиття, відмовляється від підписання акту, це не може вплинути на його правильність та юридичну значимість (постанова Верховного Суду у справі № 753/20314/15-ц від 12.11.2018).

Наданий позивачем акт про залиття відповідає вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76. Факт залиття квартири та його наслідки зафіксовані актом, який складений та підписаний членами комісії після обстеження квартири, містить усі необхідні дані та відомості, а відтак, вказаний акт є належним та допустимим доказом протиправної поведінки відповідача та її вини у залитті квартири та заподіяння матеріальної шкоди.

Стороною відповідача не спростовано факту залиття та факту пошкодження майна внаслідок залиття.

Наявність шкоди та причинний зв`язок позивач може доводити будь-якими засобами доказування.

Відтак, наданий позивачем акт про залиття квартири від 27.10.2023 є належним доказом факту залиття та причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та шкодою.

Водночас, факт залиття з квартири відповідача ОСОБА_1 підтверджується й страховим актом № Z239OPB7000096 від 13.11.2023, на підставі якого ПрАТ «СК «Уніка» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 24546 грн.

У процесуальний спосіб стороною відповідача не доведено відсутність власної вини, не спростовано належним чином розміру завданої шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Частиною 4 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони.

Отже, у даній справі, позивачем надано докази, що підтверджують факт залиття, джерело залиття (квартира відповідача ОСОБА_1 ), розмір завданої шкоди та причинний зв`язок між ними. Відповідач, у свою чергу, заперечувала свою вину. Проте, не надала жодних власних належних та допустимих доказів, які б спростовували зазначені вище обставини або доводили відсутність її вини у залитті.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно застосував норми закону, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про задоволення позову ПрАТ «СК «Уніка» в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, не спростовують, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Заволокіна Олексія Олексійовича залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 травня 2025 року у даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених Цивільним процесуальним кодексом України.

Судді Ю.В. Сіренко

Т.Л. Фетісова

Н.І. Гончар