Справа № 530/843/25
Провадження № 2/545/1664/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2025 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Любчика О.В., за участю секретаря судового засідання Синегуб Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

представник ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором №1344-3308 від 06.02.2024 в розмірі 147500 грн.

В обґрунтування зазначив, що 06.02.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії продукту «НА ВСЕ» №1344-3308 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором. Зважаючи на ті обставини, що ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у боржника станом на 04.04.2025 утворилась заборгованість за договором в розмірі 165436 грн., а саме: прострочена заборгованість за кредитом 29500 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 131511 грн., прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 16.06.2025 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.63).

Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд цивільної справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, був належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи.

Приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення, суд відповідно до ст.280 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 06.02.2024 укладено договір про відкриття кредитної лінії продукту «НА ВСЕ» №1344-3308 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 (а.с.11-18).

Відповідач ОСОБА_1 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) укласти договір про відкриття кредитної лінії продукту «НА ВСЕ» №1344-330 шляхом направлення одноразового ідентифікатора (одноразового паролю) С8808 (а.с.18).

Відповідно до п. 4.6 Договору, стандартна процентна ставка становить 1,50 % за кожен день користування Кредитом; за п. 4.7 комісія за видачу Кредиту становить 15,00% від суми виданого кредиту.

Згідно п.4.10 Договору, реальна річна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає 27138, 13 %; за п. 4.11 орієнтована загальна вартість Кредиту на дату укладення цього Договору складає 152338, 60 грн. та включать у себе суму Кредиту, комісію за видачу кредиту та проценти за користування кредитом; згідно п. 4.12 денна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає 1,388 процентів; за п. 4.13 загальні витрати за споживчим кредитом на дату укладення цього Договору складають 122838, 60 грн. та включать у себе проценти за користування кредитом та комісію за видачу кредиту.

ТОВ «Укр Кредит Фінанс» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 29500 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , що підтверджується у довідці про перерахування суми кредиту №1344-3308 від 06.02.2024: видача коштів за кредитним договором №1344-3308 від 06.02.2024 (а.с.35).

В листі АТ КБ «ПриватБанк» повідомляє про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay на підставі договору №2580 від 15.03.2017 по платежу, зокрема на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , договір №1344-3308 (зворот а.с.33).

Із положень статті 11 Закону України від 3 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII).

В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Таким чином, вищезазначений договір, укладений між відповідачем та позивачем у відповідності до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.

На підставі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що позичальником умови кредитного договору належним чином не виконувались внаслідок чого виникла заборгованість.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором 1344-3308 від 06.02.2024, станом на 04.04.2025 за відповідачем рахується заборгованість в загальному розмірі 165436 грн., з яких основний борг 29500 грн., відсотки 131511 грн., комісія 4425 грн. за період з 06.02.2024 по 01.12.2024 (а.с.36-38).

Згідно п. 4.9 Договору 1344-3308 від 06.02.2024, строк кредитування 300 календарних днів, дата повернення (виплати) кредиту 01.12.2024. Строк дії Договору є рівним строку кредитування.

Із вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що після закінчення строку дії кредитного договору, який сплинув 01.12.2024 заборгованість по процентам не нараховувалась.

Таким чином, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що відсотки за кредитом нараховані згідно умов договору в межах строку кредиту.

Позивач зазначив у позовній заяві, що у зв`язку з прийняттям рішення про часткове списання заборгованості позичальнику за нарахованими комісіями та відсотками, просить погасити заборгованість у загальній сумі 147500 грн., з яких прострочена заборгованість за кредитом складає 29500 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 118000 грн.

Разом з тим, особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Згідно зі ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів", продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів", несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Згідно умов п. 4.10 договору про відкриття кредитної лінії №1344-3308 від 06.02.2024, реальна річна процентна ставка на дату укладення цього договору складає 27138,13 %; за п. 4.11 орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 152338,60 грн.

Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509 та ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.

Крім того, з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.

Як зазначено у постанові Великої палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року по справі №902/417/18, відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.

Відповідно до пункту 8.38 вказаної постанови, з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 118000 грн. не є співрозмірною сумі кредиту у 29500 грн., суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором.

Умови укладеного договору в частині річної процентної ставки 27138,13 %. які є не співрозмірними сумі отриманого кредиту у розмірі 29500 грн, суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, а тому суд приходить до переконання про зменшення розміру відсотків до розміру заборгованості за кредитом, а саме до 29500 грн.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Крім того, з долучених до матеріалів справи відповідачем, ОСОБА_1 з 30 березня 2017 року був прийнятий на військову службу за контрактом та 30.03.2020 був звільнений в запас; 26.05.2020 був зарахований на військову службу за контрактом на військову службу на 3 роки та 24.06.2023 на підставі наказу командира був звільнений у відставку за станом здоров`я. Призовною (медичною) комісією 15.03.2023 був визнаний непридатний до військової служби із зняттям з військового обліку за гр.2 ст. 17а розкладу хвороб і знятий з військового обліку (а.с.81-89).

Із копії свідоцтва про хворобу №550-п від 15.03.2023 вбачається, що з початком повномасштабного вторгнення приймав участь в інтенсивних бойових діях на північному та східному напрямку протягом 7 місяців. Отримав захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини, внаслідок мінно-вибухової травми 03.07.2022.

Позивач, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач, в тому числі маючи захворювання, внаслідок мінно-вибухового травмування, не міг належно оцінити.

Отже, проаналізувавши надані суду докази на обґрунтування позовних вимог, суд дійшов висновку про їх часткове задоволення, а саме, в частині стягнення процентів за користування коштами, шляхом їх зменшення.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором №1344-3308 від 06.02.2024 у розмірі 59000 грн., яка складається: основний борг 29500 грн. та проценти 29500 грн.

Щодо стягнення судових витрат.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ціна позову 147500 грн., позов задоволений на суму 59000 грн., тобто на 40 %.

Отже, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 968,96 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263, 265, 273, 354 ЦПК України,

вирішив:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (, адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26 офіс 407) заборгованість за договором №1344-3308 від 06.02.2024 у розмірі 59000 грн., судовий збір в розмірі 968,96 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О. В. Любчик