справа № 388/965/25
провадження № 2/388/376/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2025м. Долинська

Долинський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Кнурова О.А.,

при секретарі судового засідання Гриненко М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом Гурівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, як органу опіки та піклування до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

за участі:

представника позивача Тягун А.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

встановив:

позивач Гурівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області, як органу опіки та піклування звернулася до Долинського районного суду Кіровоградської області з позовом до відповідача ОСОБА_1 , у якому (позові) просила:

- позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь осіб або установ, у яких будуть перебувати та утримуватись діти, аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до виповнення повноліття, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що ОСОБА_1 має двох дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_3 . Батько дітей записаний зі слів матері на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. ОСОБА_1 , не приділяє належної уваги вихованню дітей. Діти проживають з бабусею, а ОСОБА_1 за іншою адресою із співмешканцем. Діти часто залишаються без нагляду матері. Мати не приділяє належної уваги навчанню дітей. Діти мають низьку успішність у школі. Мати не приділяє належної уваги здоров`ю дітей коли ті хворіють. На спроби допомоги з боку служби у справах дітей мати реагує негативно. ОСОБА_1 неодноразово притягалась до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП. 18.03.2025 на підставі рішення виконавчого комітету Гурівської сільської ради дітей було відібрано від матері.

Ухвалою від 20.05.2025 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Розпочато підготовче провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Ухвалою від 25.06.2025 підготовче провадження у справі закрито та її призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позов у повному обсязі, просила його задовольнити, обґрунтовували позовні вимоги аналогічно викладеному у позові.

Відповідач у судовому засіданні просила не позбавляти її батьківських прав. Просила повернути їх дітей та запевнила суд, що вживає всіх можливих дій для зміни свого ставлення до виконання батьківських обов`язків. Обставини, на підставі яких позивач просить суд позбавити її батьківських прав не заперечувала. Однак пояснила, що наразі вона проживає за місцем своєї реєстрації разом зі своєю мамою. Офіційно працевлаштувалась, отримує заробітну плату. За місцем роботи характеризується позитивно. На підтвердження своїх слів надала відповідні документи.

Опитані у судовому засіданні діти суду повідомили, що з березня 2025 вони проживають у Центрі реабілітації і наразі навчаються у школі. Надаючи оцінку умовам в яких вони проживали і проживають зараз, в силу свого віку повідомили, що вдома їм було краще, вони ходили у свою школу і мали там друзів. Щодо матері діти повідомили, що вона, як на їх думку, піклувалася про них, купувала одяг та їжу, але інколи сварила їх, зокрема й з використанням нецензурної лайки. На питання, чи зловживає мати алкогольними напоями пояснили, що після того як їх забрали такого за мамою не помічали, вона постійно дзвонить їм та приїздить до них. Повідомили, що хочуть повернутися додому.

Заслухавши представника позивача, відповідача та дітей, дослідивши докази у справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулась позивач, враховуючи позиції учасників справи, висловлені ними у заявах по суті справи та заявах з процесуальних питань, які було подано до суду, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, - суд дійшов висновку про відсутність наразі підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Поряд з цим, відповідно до положень ч. 1 - ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами у розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Положеннями ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено такі обставини.

ОСОБА_1 є матір`ю двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвами про народження останніх.

За даними витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини 1 ст. 135 СК України № 7 від 09.08.2023 відомості про батька дітей « ОСОБА_5 » записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України за вказівкою матері.

За даними характеристики Гурівської сільської ради від 14.04.2025 № 107 ОСОБА_1 проживає разом зі співмешканцем ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 . Син та донька проживали разом з бабою. Вихованням дітей не займалася. За роки проживання на території села Братолюбівки характеризується посередньо, має неврівноважений характер, не щира у спілкуванні, часто говорить неправду, скандальна, різко реагує на критику, постійно виникали конфліктні ситуації з матір`ю. Перебуває на обліку у Долинському РЦЗ, наданий час на громадських роботах не працює.

За даними характеристики, наданої КЗ «Боківський ліцей Гурівської сільської ради» від 11.03.2025 на ОСОБА_3 , остання до навчання ставиться не досить сумлінно, проте після адаптації до нових умов навчання має деякі позитивні результати. Уроки відвідує регулярно, але має багато пропусків через захворювання (підтверджені довідками). Навчається у міру своїх можливостей. Має навчальні досягнення середнього та достатнього рівня. В ліцеї поводиться спокійно, має небагато друзів серед учнів ліцею, з однокласниками у товариських стосунках. До своїх класних обов`язків ставиться не надто відповідально, але виконує. Бере участь у громадському житті ліцею та класу та у масових заходах. На обліку Ради профілактики ліцею не перебуває, правила поведінки завжди виконує, не має порушень дисципліни. Навчальними приладдями та підручниками забезпечена. Проте не має комп`ютера для дистанційного навчання, має телефон, але не завжди інтернет. Мама Єлизавети не завжди йде на контакт, спілкування відбувається з бабусею у телефонному режимі за ініціативи класного керівника, рідко цікавляться її навчанням та поведінкою.

За даними характеристики, наданої КЗ «Боківський ліцей Гурівської сільської ради» від 11.03.2025 на ОСОБА_3 , останній зарекомендував себе не дуже старанним учнем. Володіє учбовим матеріалом на середньому рівні. Навчається не у повну міру своїх сил. Має довільну слухову пам`ять. Учбовий матеріал запам`ятовує на достатньому рівні. Гарно проявив себе на уроках хімії. На заняттях рідко проявляє активність, домашні завдання виконує не регулярно. До виконання громадських доручень ставиться відповідально. Приятелює майже з усіма однокласниками. В конфлікти намагається не вступати.

ОСОБА_1 неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 1, ч. 2 ст. 184 КУпАП постановами Долинського районного суду Кіровоградської області від 20.11.2023, 04.03.2024, 23.09.2024, 08.04.2025.

На підставі рішення Виконавчого комітету Гурівської сільської ради «Про відібрання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_3 від матері ОСОБА_1 » від 18.03.2025 дітей було відібрано від матері.

25.04.2025 Гурівською сільською радою було схвалено висновок органу опіки та піклування від 25.04.2025 № 03-13/742/1 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_3 .

Відповідно до листа комунального закладу «Центр надання соціальних послуг» Гурівської сільської ради від 09.04.2025 за вих. № 01-14/119 сім`я ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в якій виховуються двоє малолітніх дітей ОСОБА_3 . ОСОБА_3 за період з 2023 року по теперішній час двічі отримувала соціальні послуги в закладі:

- з 28.07.2023 по 29.07.2024 сім`ї надавалася соціальна послуга соціальний супровід сімей/осіб, які перебувають у складних життєвих обставинах; надання соціальної послуги завершили з досягненням позитивного результату (мінімізовано СЖО);

- з 30.01.2025 по даний час надається соціальна послуга консультування.

Індивідуальним планом надання соціальної послуги соціальний супровід сімей/осіб, які перебувають у складних життєвих обставинах, було передбачено наступні завдання: 1) формування навичок відповідального батьківства; 2) налагодження емоційних контактів між членами сім`ї; 3) створення безпечних та комфортних умов для дітей; 4) інтеграція дітей в новий дитячий колектив (під час навчання у Бобрипецькій спеціальній школі Кіровоградської обласної ради). По першому завданню позитивний результат було досягнуто частково, по другому - четвертому-досягнуто повністю. Між членами сім`ї (мати і діти, мати і бабуся) налагодилися емоційні контакти, мати постійно почала проживати з дітьми у будинку бабусі, регулярно відвідувала дітей у Бобринецькій спеціальній школі та цікавилася їхніми успіхами. Для дітей були створені безпечні та комфортні умови, в будинку постійно підтримувався порядок, наведено лад на подвір`ї. Щоб фінансово забезпечити сім`ю та оформити державні соціальні допомоги, мати стала на облік в Центрі зайнятості та працювала на громадських роботах в Гурівській громаді.

Після завершення надання соціальної послуги соціальний супровід сімей/осіб, які перебувають у складних життєвих обставинах, фахівець з соціальної роботи та психолог ще протягом двох місяців здійснювали заходи для підвищення потенціалу сім`ї ОСОБА_7 щодо не потрапляння в складні життєві обставини.

Однак вже восени 2024 року ОСОБА_8 залишила дітей у бабусі і перейшла жити до співмешканця. Діти не бажали проживати разом з даним чоловіком. Періодично мати жила то з дітьми, то зі співмешканцем. А відповідно між матір`ю, дітьми та бабусею почалися сварки, непорозуміння. Діти не мали постійного піклування з боку матері. Після чергового конфлікту між матір`ю та донькою ОСОБА_9 , про який стало відомо психологу закладу, було проведено оцінювання потреб сім`ї та прийнято рішення відділом соціального захисту та охорони здоров`я Гурівської сільської ради від 28.01.2025 № 12 про надання соціальної послуги консультування сім`ї ОСОБА_1 .

Протягом лютого - березня 2025 року фахівцем з соціальної роботи ОСОБА_10 та психологом ОСОБА_11 здійснювалися заходи відповідно до індивідуального плану консультування, а саме: - допомога в аналізі життєвої ситуації, визначення основних проблем і шляхів їх розв`язання; - надання психологічної допомоги; - допомога у зміцненні/відновленні родинних і суспільно корисних зв`язків; - сприяння працевлаштуванню матері.

Однак ОСОБА_8 не завжди ішла на контакт та часто не бажала співпрацювати з фахівцем та психологом, безвідповідально ставилася до виконання завдань соціальної послуги, постійно звинувачувала в проблемах сім`ї своїх малолітніх дітей та їхню бабусю. Крім того, останнім часом разом з дітьми проживати не бажала і до себе їх не забирала, донька часто безцільно блукала та перебувала в центральній частині села, поблизу дороги з активним транспортним рухом, що створювало потенційну небезпеку для неї. Конструктивно вирішувати проблемні питання між членами родини мати не бажала, здебільшого це проводилося у формі сварок. Через сварки у сімейному середовищі постійно панувало напруження, що негативно впливало на психологічний стан дітей та взаємну довіру між членами родини. Це призвело до того, що донька ОСОБА_12 почала вести себе замкнуто і накопичувати негативні емоції, які періодично проявлялися в сильних емоційних реакціях у вигляді криків, істерики, агресії та нецензурної лексики по відношенню до усіх членів сім`ї. Це свідчить про те, що дитина не отримувала належної підтримки та уваги з боку матері. Неодноразово працівники закладу чули від ОСОБА_13 вислів про те, що нехай дітей заберуть.

Після вилучення дітей із сім`ї мати ОСОБА_1 спочатку не бажала контактувати з фахівцем і психологом. Проте згодом вона пішла на контакт. Було проведено коригування індивідуального плану відповідно до ситуації, яка склалася, і на даний час соціальна послуга консультування надається.

За даними довідки № 7 від 06.08.2025 ТОВ «Моя дача» ОСОБА_1 працює у товаристві на посаді підсобного робітника з 28.07.2025. За місцем роботи характеризується виключно позитивно.

За даними довідки № 203 від 29.09.2025 Гурівської сільської ради ОСОБА_1 зареєстрована та проживає разом із матір`ю ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_2 ..

Зазначені, наведені вище встановлені судом обставини сторонами у справі не заперечувалися.

З огляду на наведені вище правовідносини, з приводу яких виник спір між сторонами судом відзначається таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абз. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Положеннями ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Положеннями ч. 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч. 1 ст. 155 СК України).

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України.

Як на правову підставу для позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей, позивач посилався на ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своїх дітей.

Так, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положеннями ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У справі «Мамчур проти України» від 16.07.2015 (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте потрібно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку треба враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

У § 54, 57, 58 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява № 31111/04), зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

Необґрунтоване позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті кровної спорідненості з нею, не може вважатися таким, що відповідає інтересам дитини (постанова Верховного Суду від 23.10.2024 року в справі № 464/2040/23).

У ч. 5 ч. 6 ст. 19 СК України встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду та як доказ підлягає дослідженню й оцінці судом на основі всіх наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку (постанови Верховного Суду від 23.10.2024 в справі № 464/2040/23, від 15.11. 2023 в справі № 932/2483/21, від 10.11. 2023 у справі № 401/1944/22, від 07.02.2022 в справі № 759/3554/20, від 26.07.2021 в справі № 638/15336/18).

За положенням ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, беруть участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (стаття 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на національному і міжнародному рівнях від 03 грудня 1986 року). Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та освідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Встановивши обставини справи, на підтвердження яких подавались докази, та надавши їм оцінку суд констатує, що позиція позивача, зокрема викладена й у висновку органу опіки та піклування є обґрунтованою та актуальною на час звернення до суду з позовом, однак наразі судом встановлені й інші наведені вище обставини, які свідчать про тенденції позитивних змін у поведінці матері та її переосмислення відношення до виконання батьківських обов`язків, що у сукупності із думкою дітей, які бажають повернутися до матері і до дому дозволяють суду дійти висновку про передчасність застосування до ОСОБА_1 винятковою міри у вигляді позбавлення її батьківських прав.

У спірних правовідносинах, які стосуються вкрай чутливої сфери та долі дитини, інтереси якої превалюють над формальним тлумаченням норм права, питання про застосування крайнього заходу впливу на батьків - позбавлення батьківських прав - слід вирішувати без формального та уніфікованого підходу лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, що мають значення для вирішення спору, та вивчення і дослідження усіх доказів як у сукупності, так і кожного доказу окремо.

Так, суд констатує, що наразі позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 не буде ґрунтуватися на суттєвих і достатніх причинах у контексті національного законодавства та практики ЄСПЛ.

Проте встановлені судами обставини справи вказують на наявність підстав для того, щоб попередити ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виконання своїх обов`язків щодо виховання своїх дітей .

Слід звернути увагу ОСОБА_1 , що залишення поза увагою попередження суду про необхідність змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків в подальшому може бути визнано достатньою підставою для позбавлення батьківських прав (постанови Верховного Суду від 23.10.2024 в справі № 464/2040/23, від 06.03.2024 в справі № 317/2256/22, від 09.06.2023 в справі № 591/6037/21).

З огляду на зазначене вище та беручи до уваги насамперед інтереси малолітній дітей, які є пріоритетними при розгляді цієї справи, - суд дійшов висновку про відсутність наразі беззаперечних підстав для задоволення позовної вимоги про позбавлення батьківських прав, що у свою чергу вказує на відсутність й підстав для задоволення вимоги про стягнення аліментів і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ.

Керуючись статтями 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, -

ухвалив:

у задоволені позову Гурівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, як органу опіки та піклування до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - відмовити.

Попередити ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасники справи:

- позивач - Гурівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області, як органу опіки та піклування, місцезнаходження: вул. Миру буд. 2А, с. Гурівка, Кропивницький район, Кіровоградська область, 28540, ;

- відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст рішення суду складено 01.10.2025.

Суддя О.А. Кнуров