єдиний унікальний номер справи 546/839/25
номер провадження 2/546/597/25
УХВАЛА

03 жовтня 2025 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі судді Зіненка Ю.В., розглянувши заяву про самовідвід у цивільній справі № 546/839/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

установив:

У провадженні судді Решетилівського районного суду Полтавської області Зіненка Ю.В. перебуває справа № 546/839/25 за позовом ТОВ «Сучасний Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

03 жовтня 2025 року суддя Зіненко Ю.В. заявив самовідвід по справі № 546/839/25 за позовом ТОВ «Сучасний Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Самовідвід мотивований тим, що 02 жовтня 2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 , у якій зазначено, що він працює на посаді головного спеціаліста з інформаційних технологій у Решетилівському районному суді Полтавської області. З офіційного веб-сайту судової влади України Колотію Б.С. стало відомо про розгляд 03 жовтня 2025 року справи № 546/839/25 за позовом ТОВ «Сучасний Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. ОСОБА_2 зазначив, що відповідачка ОСОБА_1 у справі № 546/839/25 є його дружиною, з якою він перебуває у зареєстрованому шлюбі.

На підтвердження факту укладення шлюбу ОСОБА_2 додав до заяви копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

Суддя зазначає, що вказані обставини можуть викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості головуючого по справі як з боку сторін, так і з боку стороннього спостерігача.

Суд, розглянувши заяву судді Зіненка Ю.В. про самовідвід, доходить висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення заяви про самовідвід судді Решетилівського районного суду Зіненка Ю.В. виходячи з таких підстав.

Як установлено з копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , 26 серпня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено шлюб.

Станом на 03 жовтня 2025 року ОСОБА_2 працює на посаді головного спеціаліста з інформаційних технологій у Решетилівському районному суді Полтавської області. Також станом на дату розгляду заяви про самовідвід ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , яка є відповідачкою у справі № 546839/25.

Суд вважає, що вказані обставини можуть викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості головуючого по справі № 546/839/25 як з боку сторін, так і з боку стороннього спостерігача, виходячи з таких підстав.

Однією з гарантій забезпечення доступу до правосуддя, що має реалізовуватися незалежним та неупередженим судом, є здійснення судочинства з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права, свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Вказаний принцип у цивільному судочинстві застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, який неодноразово звертав увагу на дотримання правил неупередженості (безсторонності) суду як складової права на справедливий судовий розгляд, що визначений у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У силу положень пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Відвід (самовідвід) дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

Згідно з пунктом 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів передбачено, що при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому засіданні судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довір`ям не тільки зі сторони сторін у конкретному спорі, але і зі сторони суспільства в цілому. При цьому, суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача, інакше довір`я до незалежності судової влади буде підірвано.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

ЄСПЛ у рішеннях у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії» зазначає, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може брати участі у розгляді справі і прилягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості суддів.

Згідно з частиною першою статті 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі (частина перша статті 40 ЦПК України).

Відповідно до вимог частини дев`ятої статті 40 ЦПК України питання про самовідвід судді вирішується ухвалою суду, що розглядає справу, яка оформлюється окремим документом.

Отже, з урахуванням вищевикладених доводів та підстав, з метою розгляду справи безстороннім і неупередженим судом вбачаються передбачені законом підстави для задоволення заявленого самовідводу судді Зіненка Ю.В.

На підставі викладеного, керуючись статтями 36, 39, 40, 41 ЦПК України, суд

постановив:

Заявлений самовідвід судді Зіненка Юрія Володимировича у цивільній справі № 546/839/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Цивільну справу № 546/839/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передати до канцелярії суду для здійснення автоматизованого розподілу справи в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Ухвала суду набирає законної сили після її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Зіненко