РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/3309/25

провадження у справі № 2/0285/1626/25

01 жовтня 2025 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді………………..........Літвин О. О.,

секретаря…………………………......Клечковської М. М.,

розглянувши цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження

без повідомлення сторін

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»,

(представник позивача Логош Тетяна Василівна),

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення кредитної заборгованості на суму 23416,18 грн.

Заявлені вимоги мотивовано тим, що у червні 2024 року товариством укладено з відповідачем кредитний договір (оферти), за умовами якого їй було надано кредит у розмірі 11000 грн на 126 днів зі сплатою процентів, який вона зобов`язалася повернути у розмірі та на умовах, встановлених договором, однак у строк їх не повернула.

У зв`язку з ухиленням відповідача від виконання своїх зобов`язань заборгованість по тілу кредиту №10.06.2024-100000774 склала 7999,96 грн, 10689,94 грн по процентам, 106,28 грн комісії та 4620 грн неустойки.

Ухвалою суду від 30.06.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін, заперечення проти чого від них не надійшло.

Правом подати відзив на позов або будь-яких заперечень щодо змісту і вимог позовної заяви відповідач не скористалася. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи.

Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалися як рекомендованим листом за місцем реєстрації, так і через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. Крім того, вказана інформація була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, доступ до якого є вільним, цілодобовим і безкоштовним.

Згідно з постановою Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 надіслання листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб говорити про належне повідомлення, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю суду.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступне.

Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст.3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Положення ч.1 ст.205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.ст.1048, 1054 ЦК України).

За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Пунктом 5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Нормою ст.639 ЦК передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

З матеріалів справи вбачається, що згідно пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) кредитодавець ТОВ «Споживчий центр» надав позичальнику ОСОБА_1 кредит на умовах строковості, платності і поворотності. Відповідно до умов сума кредиту встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; строк, на який надається кредит, проценти за користування ним і графік платежів встановлюється також у заявці.

10.06.2024 відповідач (позичальник) електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е672 підписала заявку, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору, з якою вона ознайомилася.

Згідно вказаної заявки слідує, що: кредитор ТОВ «Споживчий центр»; позичальник ОСОБА_1 ; відповідно до умов кредитного договору №10.06.2024-100000774 позичальнику надається кредит в сумі 11000 грн строком на 126 днів; дата повернення кредиту 13.10.2024; процентна ставка фіксована незмінна у розмірі 1% за один день користування кредитом; комісія 20 % від суми кредиту та дорівнює 2200 грн.

У відповіді про прийняття пропозиції (Акцепт) кредитного договору позичальником підтверджено про однозначне та безумовне прийняття пропозиції про укладення кредитного договору (оферту), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору, з якими попередньо позичальник уважно ознайомився.

Приймаючи умови договору, відповідач підтвердила, що ознайомлена з усіма його умовами, графіком платежів, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується їх дотримуватись.

В договорі вказані реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів позичальнику: 4790-72ХХ-ХХХХ-7330.

У відповідності до умов укладеного між сторонами кредитного договору він набирає чинності з дати отримання кредитодавцем у інформаційній системі від позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, та діє протягом одного року.

Згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

На момент укладення договору з відповідачем діяв Закон України «Про споживче кредитування», який є спеціальним законом, що регулює кредитні правовідносини у сфері споживчого кредитування та, на відміну від Закону України «Про захист прав споживачів», передбачає можливість включення у договір комісійної винагороди кредитодавця, зокрема до загальних витрат за споживчим кредитом відносяться: витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця.

Умова про комісію була узгоджена між сторонами. Підписавши договір, відповідач погодилася на умови кредитування. Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право кредитодавця на встановлення комісії.

Суд вважає, що пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), що розміщена у вільному доступі на Веб-сайті «ШвидкоГроші» https://sgroshi.com.ua/, є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641,644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначає порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Отже, між відповідачем та товариством правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Із запропонованими умовами позичальник ознайомилася, погодилася та не сприймала їх, як невигідні для себе.

Кредитодавець виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошти, зокрема, згідно квитанції платіжної системи Lіqpay про електронний переказ коштів від 10.06.2024 платник: Швидкий кредит sgroshi.com.ua здійснив переказ 11000 грн відповідно до договору №10.06.2024-100000774 отримувачу з карткою/рахунком VISA 479072*30.

Lіqpay це торгова марка банку, унікальний веб-інтерфейс для вводу реквізитів платежу в мережі Інтернет і ініціювання переказу грошових коштів, рахунок НОМЕР_1 це номер мобільного телефону, обліковий запис клієнта у web-інтерфейсі Lіqpay.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК України). Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

Ураховуючи викладені обставини, суд вважає, що спірний договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». При укладенні цього договору його сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у них, відповідно до приписів ст.11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.

При цьому, без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету спірний кредитний договір не був би укладений.

Відповідач, підписавши договір, не лише погодила його умови, зокрема розмір кредиту, грошову одиницю, відсотки, комісію, строк та умови кредитування, але й скористалася кредитом.

Укладення кредитних договорів онлайн знаходиться в рамках правового поля України. Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку визначеному законодавством України або укладеним договором. Повернення кредиту за електронним договором є обов`язковим.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст.129 Конституції України).

За правилами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.78 ЦПК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). За правилами ст.ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону.

З долученої позивачем довідки-розрахунку слідує, що заборгованість по кредиту становить: 7999,96 грн основного боргу, 10689,94 грн по процентам, 106,28 грн комісії.

Також відповідачу нараховано неустойку в розмірі 4620 грн, сплата якої передбачена умовами укладеного між сторонами договору. Зокрема, згідно п.13 неустойка в сумі 110 грн нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.

Разом з тим, до Цивільного Кодексу України Законом №2120-IX від 15.03.2022 були внесені зміни та Прикінцеві і перехідні положення ЦК України 2003 року доповнено наступними пунктами 18 і 19: «у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».

Таким чином, обов`язку відповідача сплачувати позивачу суму неустойки судом не встановлено. Однак, суду не було надано доказів, які б підтверджували належне виконання позичальником своїх зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості в частині тіла кредиту, відсотків та комісії, оскільки вказаний договір є дійсним та ніким не оспорений.

За таких умов, суд вважає доведеною суму заборгованості відповідача перед позивачем, яка складається з: 7999,96 грн основного боргу, 10689,94 грн по процентам, 106,28 грн комісії.

Відтак, наданими позивачем доказами в обґрунтування заявлених позовних вимог підтверджено його право вимоги до відповідача та правомірність нарахування заборгованості за договором №10.06.2024-100000774, однак в меншому розмірі, ніж заявлено у позовній заяві.

Доведено, що відповідачем належним чином не виконано взяті на себе кредитні зобов`язання, заборгованість за договором не погашена, що призвело до порушення майнових прав та інтересів позивача, а тому суд приходить висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача також належить стягнути судовий збір, понесений позивачем при подачі позову.

Керуючись статтями 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» ()

заборгованість за кредитним договором №10.06.2024-100000774 від 10.06.2024 в розмірі 18796,18 грн та 2422,40 грн судового збору.

В задоволенні вимог про стягнення суми неустойки відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку оскарження, рішення набирає законної сили за результатом апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги на нього безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуюча суддя О. О. Літвин