КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Сушко Л.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 26 березня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Козленко Г.О.,-

встановив:

У липні 2023 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду із названим позовом.

АТ КБ «Приватбанк» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 56 200 грн 23 коп.станом на 14 червня 2023 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 порушено умови кредитного договору, у зв`язку із чим виникла заборгованість у розмірі 56 200 грн 23 коп.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 26 березня 2025 року названий позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 30 березня 2020 року у розмірі 49 998 грн 99 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 2 684 грн 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «Приватбанк» просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками, суд першої інстанції виходив із відсутності доказів про те, що саме ці витяг з тарифів та витяг з умов розумів ОСОБА_1 , ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання банківських послуг Приватбанку.

Висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що 30 березня 2020 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ОСОБА_1 належним чином не виконав умови договору, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Станом на 14 червня 2023 року загальна сума заборгованості становить 56 200 грн 23 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 49 998 грн 99 коп.; заборгованість за відсотками - 6 201 грн 24 коп.

Обґрунтовуючи поданий позов, АТ КБ «Приватбанк» зазначило, що ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послугта тарифами банку складає договір про надання банківських послуг.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов'язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором.

Згідно ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження позовних вимог банком надано: розрахунок заборгованості за договором № б/н від 30 березня 2020 року станом на 14 червня 2023 року; виписку за договором № б/н за період з 30 березня 2020 року по 19 червня 2023 року; довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки; анкету-заяву клієнта-фізичної особи про приєднання до умов та правил надання банківських послуг; заяву про приєднання до умов та правил надання послуг.

Верховний Суд у постанові від 26 грудня 2019 року по справі № 467/555/19 вказав: «враховуючи, що шляхом ознайомлення відповідача під підпис з паспортом споживчого кредиту між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір згідно зі ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів ст. 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору».

Так, у анкеті-заяві від 30 березня 2020 року зазначено про згоду відповідача з тим, що ця заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті https://privatbank.ua, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами банку», які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

На підтвердження укладення між сторонами кредитного договору АТ КБ «Приватбанк» надано заяву про приєднання до умов та правил надання послуг, витяг з тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна».

ОСОБА_1 особисто підписано вказані документи, які містять усі істотні умови кредитування та розмір процентної ставки за користування кредитними коштами. Вказане свідчить, що відповідач належним чином був ознайомлений з умовами надання кредитних коштів та погодився із ними.

Із долученої до матеріалів справи копії виписки за період з 30 березня 2020 року по 19 червня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами.

Розрахунок заборгованості містить розмір відсоткової ставки, суми нарахувань за кожний окремий проміжок часу, у тому числі окремо по відсотках, тілу кредиту, суму нарахувань по кожному з видів зобов`язань.

Відповідачем кредитний договір у встановленому законом порядку не оспорювався та не визнавався недійсним.

Звертаючись до суду із позовною заявою АТ КБ «Приватбанк» надано усі необхідні докази на підтвердження факту укладення між сторонами кредитного договору та існування у ОСОБА_1 заборгованості внаслідок неналежного виконання своїх обов`язків по сплаті кредиту.

Висновок суду першої інстанції щодо відсутності у матеріалах справи належних доказів домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, колегія суддів вважає помилковим, оскільки ОСОБА_1 був ознайомлений із умовами кредитування, типом кредитної лінії, відсотковими ставками, що підтверджується особистим підписом відповідача у заяві про приєднання до умов та правил.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає доведеним вимогу АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 6 201 грн 24 коп.

Протилежний висновок суду першої інстанції є помилковим.

Рішення суду в частині задоволення вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в розмірі 49 998 грн 99 коп. не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідністьвисновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 26 березня 2025 року в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками ухвалено з порушенням норм процесуального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог.

В порядку розподілу судових витрат з ОСОБА_1 на користь КБ АТ «Приватбанк»підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 220 грн 80 коп.

Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 26 березня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом.

Ухвалити в цій частині нове рішення суду.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 6 201 грн 24 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 220 грн 80 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст складено 29 вересня 2025 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

Л.П. Сушко