Справа № 650/4157/25
провадження № 2-о/650/146/25
УХВАЛА

про залишення позову без руху

29 вересня 2025 року суддя Великоолександрівського районного суду Херсонської області ознайомившись із матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини, представник позивача ОСОБА_2 , відповідач ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 , третя особа Орган опіки та піклування Борозенської сільської ради Бериславського району Херсонської області, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

встановив:

03 липня 2025 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом в якому просить встановити факт перебування на утриманні заявника - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 ,) неповнолітньої дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає АДРЕСА_2 ).

Вказані позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вказані позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , з якою виховує спільних дітей сина ОСОБА_7 2017 року народження та доньку ОСОБА_8 2024 року народження. У відповідачки від попереднього шлюбу є неповнолітня донька ОСОБА_5 2008 року народження, батьком якої відповідно до свідоцтва про народження є відповідач ОСОБА_3 .

Позивач зазначає, що з 2024 року місце перебування батька дитини ОСОБА_3 невідоме, що підтверджується витягом з ЄРДР щодо його розшуку як безвісти зниклого. Виконавчі документи про стягнення аліментів з відповідача на користь матері дитини відсутні, доказів виконання ним батьківських обов`язків немає. Таким чином, фактичне виховання та утримання дитини здійснює позивач разом з матір`ю.

На підтвердження цього позивач посилається на акт обстеження житлово-побутових умов, де зазначено склад сім`ї, до якої входить він сам, його дружина, їхні спільні діти та падчерка ОСОБА_9 . Крім того, орган опіки та піклування Борозенської сільської ради у своєму висновку дійшов доцільності встановлення факту утримання та виховання цієї дитини саме позивачем як вітчимом.

Також позивач надав довідки з медичного закладу, які підтверджують, що він не перебуває на обліку у психіатра чи нарколога, довідки ВДВС про відсутність у нього виконавчих проваджень, а також документи про надання його сім`ї статусу багатодітної. Він наголошує, що встановлення юридичного факту має для нього важливе значення, оскільки пов`язане з реалізацією права на отримання соціальних пільг та підтвердженням підстав для відстрочки від призову на військову службу у зв`язку з утриманням трьох дітей.

У своїй правовій позиції позивач посилається на статті Конституції України та Сімейного кодексу, які гарантують охорону сім`ї, дитинства, материнства і батьківства державою, визначають рівність прав і обов`язків батьків щодо дітей, обов`язок утримувати дітей до досягнення повноліття, а також обов`язки вітчима щодо утримання та виховання падчерки, яка проживає з ним. На його думку, саме він фактично виконує всі обов`язки батька стосовно дитини, і тому факт утримання та виховання має бути встановлений у судовому порядку.

Відповідно до вимог ЦПК України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи відповідає вона вимогам, встановленим статті 175 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Разом із тим, із поданої заяви вбачається, що: не конкретизовано мету встановлення юридичного факту в контексті правових наслідків. У заяві зазначено, що встановлення факту необхідне для «захисту прав та інтересів дітей та прав заявника як батька». Однак не вказано, які саме права підлягають реалізації чи захисту, у чому полягає загроза їх порушення або неможливість їх реалізації без встановлення відповідного факту. Крім того, із самої заяви не вбачається, яким чином саме встановлення судом факту перебування на утриманні заявника забезпечить або уможливить захист таких прав.

Крім того, у заяві відсутнє чітке наведення доказів на підтвердження кожної з обставин, які підлягають встановленню. Позивач посилається на проживання дитини разом із ним та матір`ю, при цьому участь матері у вихованні та забезпеченні дитини ним не заперечується. Водночас позовні вимоги сформульовано як вимоги про встановлення факту самостійного утримання дитини позивачем, що за своєю природою передбачає відсутність будь-якої участі матері у вихованні та забезпеченні дитини.

У випадку, якщо позивач дійсно наполягає на такому юридичному факті, це об`єктивно тягне правові наслідки, властиві іншим інститутам сімейного права, а саме позбавленню матері батьківських прав, визнанню її безвісно відсутньою чи недієздатною, або встановленню інших фактів, які виключають її участь у житті дитини. Проте із поданої позовної заяви не вбачається наявності таких обставин і не наведено доказів, які б підтверджували потребу у встановленні саме такого факту.

З огляду на це суд також акцентує увагу на тому, що в позові позивачем не зазначено жодної обставини щодо ухилення матері від участі у вихованні та забезпеченні дитини. Навпаки, із наведених у заяві фактів вбачається, що дитина проживає разом із матір`ю та вітчимом, а позивач сам визнає участь матері у сімейному житті. Водночас сформульовані вимоги про встановлення факту самостійного утримання дитини фактично передбачають виключення матері з цього процесу, що суперечить викладеним ним самим обставинам і може мати негативний вплив на її батьківські права.

Таким чином, у заяві не конкретизовано мету встановлення юридичного факту як правову підставу виникнення чи зміни цивільних правовідносин, а також не зазначено належних доказів на підтвердження відповідних обставин.

Одночасно, суд звертає увагу, що вимога пункту 5 частини третьої статті 175 ЦПК України щодо викладення обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, та зазначення доказів на їх підтвердження має суттєве значення для належної організації судового процесу. Її дотримання покликане забезпечити отримання судом усіх вихідних даних, необхідних для об`єктивного, всебічного і своєчасного розгляду справи. Обов`язок щодо подання доказів та належного обґрунтування своїх вимог покладається саме на позивача. Ненадання таких доказів або неповне викладення обставин може мати для нього негативні процесуальні наслідки, у тому числі залишення позовної заяви без руху чи відмову у задоволенні позову.

Водночас надання можливості виправити недоліки позовної заяви через її залишення без руху спрямоване на те, щоб позивач реалізував своє право повністю: зібрав усі належні докази, виклав у позові усі фактичні обставини та юридичні аргументи, виходячи з перспектив подальшого розгляду справи та з урахуванням сформованої судової практики. Такий підхід гарантує, що розгляд спору відбуватиметься своєчасно, з урахуванням усіх релевантних матеріалів, та дозволить суду дати повну і об`єктивну оцінку заявленим вимогам.

У зв`язку з викладеним, позовна заява не відповідає вимогам пункту 5 частини третьої статті 175 ЦПК України та підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення встановлених недоліків.

Відповідно до частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху у встановлений строк позовна заява в частині відповідної позовної вимоги буде вважатися неподаною та повертається позивачеві відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України.

З урахуванням надмірного судового навантаження у Великоолександрівському районному суді Херсонської області, пов`язаного із кількістю працюючих суддів та визначеною територіальною підсудністю судових справ: Бериславського районного суду Херсонської області, Високопільського районного суду Херсонської області, Іванівського районного суду Херсонської області, Скадовського районного суду Херсонської області, Каланчацького районного суду Херсонської області, Чаплинського районного суду Херсонської області Великоолександрівському районному суду Херсонської області дана ухвала винесена поза передбачений для цього процесуальний строк.

Згідно з Переліком місцевих судів, у яких надмірний рівень судового навантаження або в яких неможливо здійснювати правосуддя, затвердженим рішеннями Комісії від 26.02.2025 № 41/зп-25 та 05.03.2025 № 46/зп-25) Великоолександрівський районний суд Херсонської області займає перше місце серед усіх судів України за критерієм - надмірний рівень судового навантаження.

На підставі вищенаведених положень ЦПК України, суддя,

постановив:

Позов позовом ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини, представник позивача ОСОБА_2 , відповідач ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 , третя особа Орган опіки та піклування Борозенської сільської ради Бериславського району Херсонської області, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без руху.

Надати позивачу строк п`ять днів для виправлення недоліків з дня отримання ним копії ухвали суду, яка підлягає виконанню шляхом подання заявником до суду заяви про усунення недоліків із наведенням відповідних пояснень та обґрунтувань.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Роз`яснити, що у випадку невиконання вимог суду про усунення недоліків, позовна заява буде вважатися не поданою та повернута заявнику.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя: ________________ О.О. Сікора