справа № 761/4832/24
головуючий у суді І інстанції Притула Н.Г.
провадження № 22-ц/824/4588/2025
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 серпня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

за участі секретаря судового засідання Лазоренко Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Бондара Антона Вікторовича на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ОСОБА_3 , третя особа: державний нотаріус Шостої Київської державної нотаріальної контори Прудь Наталія Валеріївна про визнання заповіту недійсним та встановлення факту постійного проживання однією сім`єю, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у якому просив суд:

встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із ОСОБА_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу понад 5 років, з 2011 року по день смерті ОСОБА_4 ;

визнати заповіт ОСОБА_4 , посвідчений 28 листопада 2017 року державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Прудь Н.В. та зареєстрований в реєстрі за № 6-2451 - недійсним.

Позов обґрунтовано тим, що з 2011 року позивач проживав з ОСОБА_4 як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в квартирі АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 залишилась спадщина - квартира, в якій вони проживали і вели спільне господарство. Позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори та йому стало відомо про існування заповіту складеного на користь відповідачів. Позивач зазначає, що ОСОБА_4 мала намір скласти заповіт на його користь. Оскаржуваний заповіт позивач вважає недійсним на підставі положень статті 1257 ЦК України.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, з якими закон пов`язує недійсність заповіту.

Вимоги про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу не доведені належними та допустимими доказами та встановлення цього факту не призведе до виникнення у позивача права на отримання спадщини, враховуючи наявність дійсного заповіту померлої.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Бондар А.В. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким залишити позов ОСОБА_1 без розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції відповідно до поданої 30 вересня 2024 року заяви зобов`язаний був залишити позовну заяву без розгляду. Також судом першої інстанції не враховано другу заяву представника позивача від 21 жовтня 2024 року про залишення позовної заяви без розгляду.

Від представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвоката Приходька С.В., надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Визнати дії позивача такими, що суперечать завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами та накласти штраф.

Інші учасники справи, повідомлені належним чином про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Бондар А.В. у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги.

Інші учасники у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Виходячи з положень статті 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т. ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні, а з огляду на положення статті 372 ЦПК України явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Зважаючи на вимоги частини 9 статті 128, частини 5 статті 130, частини 2 статті 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, дійшла висновку про таке.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Положеннями статті 43 ЦПК України передбачено загальні процесуальні права та обов`язки учасників справи.

Згідно з частиною 5 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Тлумачення пункту 5 частини 1 статті 257 ЦПК України свідчить про те, що указаний пункт передбачає залишення без розгляду позову за заявою позивача до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до частини 3 статті 217 ЦПК України з оголошенням головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду (частина 2 статті 126 ЦПК України).

Для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судові справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання (частина 1 статті 196 ЦПК України).

Завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті (частина 1 статті 189 ЦПК України).

Пунктом 1 частини 2 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про, зокрема, залишення позовної заяви без розгляду.

У частині 3 статті 217 ЦПК України зазначено, що з оголошенням головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті.

ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом у лютому 2024 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 01 березня 2024 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 25 червня 2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті на 12 вересня 2024 року о 11 год.15 хв. (а.с. 167).

12 вересня 2024 року представником позивача подано клопотання про відкладення судового засіданні (а.с. 173-175).

З журналу судового засідання від 12 вересня 2024 року вбачається, що головуючим оголошено судове засідання відкритим, розглянуто клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи та клопотання про виклик свідків, та оголошено перерву до 30 вересня 2024 року (а.с. 185).

30 вересня 2024 року представником позивача подано заяву про залишення позовної заяви без розгляду (а.с. 191).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 30 вересня 2024 року залишено без задоволення заяву представника позивача про залишення позовної заяви без розгляду.

21 жовтня 2024 року представником позивача повторно подано заяву про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2024 року дії представника позивача визнано судом зловживанням процесуальними правами, а заяву про залишення позовної заяви повернуто заявнику.

Таким чином, з огляду на положення частини 3 статті 217 ЦПК України, розгляд цієї справи по суті почався 12 вересня 2024 року після того як головуючим було оголошено судове засідання відкритим.

Заява представника позивача про залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини 1 статті 257 ЦПК України подана 30 вересня 2024 року, тобто, після початку розгляду справи по суті.

Матеріали справи не містять доказів того, що заява про залишення позову без розгляду подана позивачем чи його представником до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що правові підстави для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду та застосування положення пункту 5 частини 1 статті 257 ЦПК України відсутні.

За таких обставин, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується апеляційний суд, виконавши вимоги цивільного процесуального судочинства, обґрунтовано продовжив судовий розгляд справи та вирішив спір по суті позовних вимог ОСОБА_1 з ухваленням судового рішення від 21 жовтня 2024 року.

При цьому апеляційний суд враховує, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Бондара А.В. не містить доводів по суті справи, а стосується лише посилань на порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо не залишення позову без розгляду за заявою позивача.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, вони не спростовують, а тому відхиляються апеляційним судом у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Підстави для скасування рішення суду першої інстанції у суду апеляційної інстанції відсутні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бондара Антона Вікторовича залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 29 вересня 2025 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська