Провадження номер 2-о/756/484/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шролик І.С.,

секретаря судового засідання - Лисенко Д. О.,

за участю: представника заінтересованої особи - Ємельянової К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління житлово-комунального господарства Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про встановлення факту належності правоустановчого документа,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2025 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду зі заявою, в якій просить встановити факт належності їй свідоцтва про право власності на житло, виданого 16 листопада 1999 року Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м. Києва на частку квартири АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог заявниця посилається на те, що помилка в написанні її імені як ОСОБА_1 у свідоцтві про право власності на майно, не дозволяє їй отримати грошову компенсацію за пошкоджене майно. Заявниця зверталась до Управління житлово-комунального господарства Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про виправлення допущеної описки, проте їй було відмовлено. Просить встановити факт, належності правоустановчого документа.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 серпня 2025 року справу передано на розгляд головуючому судді Шролик І.С.

Ухвалою суду від 05 серпня 2025 року відкрито провадження та справу призначено до розгляду на 30 вересня 2025 року.

В судове засідання заявниця не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник заінтересованої особи Управління житлово-комунального господарства Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення поданої заяви. Долучила до матеріалів справи розпорядження органу приватизації, заяву, довідку про зареєстрованих осіб. Пояснила, що Управління не є правонаступником Державного комунального управління житлового господарства Мінського району м. Києва, тому відсутні повноваження на внесення змін у видане на ім`я заявниці свідоцтво.

Суд вважає можливим провести розгляд справи без участі заявниці, яка не з`явились, оскільки її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило, інші процесуальні дії судом не вчинялись.

Вислухавши пояснення представника заінтересованої особи, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм правову оцінку в сукупності, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Зі свідоцтва про право власності на житло, яке видане 16 листопада 1999 року Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м. Києва на квартиру АДРЕСА_1 встановлено, що ОСОБА_4 та членам його родини ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на праві власності належить зазначена квартира в рівних частках.

Свідоцтво про народження, яке видане 10 червня 1980 року відділом РАЦС Подільського району м.Києва на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається зі свідоцтва про шлюб, виданого 09 лютого 2006 року ОСОБА_1 уклала 30 вересня 2005 року шлюб з ОСОБА_7 та після укладання шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_1 .

За зверненням ОСОБА_1 19 червня 2025 року керівник органу приватизації державного житлового фонду Оболонського району м.Києва надав відповідь про те, що ОСОБА_1 згідно розпорядження органу приватизації №1760 від 16 листопада 1999 року приймала участь в приватизації квартири АДРЕСА_1 . У розпорядженні та відповідно у свідоцтві про право власності допущено технічну помилку, в частині написання імені співвласника « ОСОБА_1 », замість вірного « ОСОБА_1 ». Проте виправити помилку Управління ЖКГ Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації не представляється можливим.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспрюваних прав.

Частинами третьою, четвертою, шостої статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За змістом пунктів 1 та 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи: про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документів, відповідно до чинного законодавства.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України).

Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність факту належності заявниці ОСОБА_1 свідоцтва про право власності на житло, яке було видане 16 листопада 1999 року Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м. Києва на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 (в рівних долях).

Внести виправлення у свідоцтво про право власності на житло, на сьогодні не можливо.

Ураховуючи викладене, зважаючи на те, що ім`я « ОСОБА_1 » у свідоцтві про право власності на житло зазначено помилково замість вірного « ОСОБА_1 », суд вважає за можливе встановити факт належності право установчого документа заявниці.

Встановлення факту належності документа має для заявниці має юридичне значення і доводить факт належності їй на праві спільної часткової власності квартири, що іншим шляхом встановити неможливо, тому суд вважає що заявлені вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 79-81, 263-265, 268, 315 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , - задовольнити.

Встановити факт, належності ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) свідоцтва про право власності на житло, виданого 16 листопада 1999 року Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м. Києва на частку квартири АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 30 вересня 2025 року.

Суддя І.С. Шролик