УХВАЛА

02 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 2-3246/2010

провадження № 61-9069ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 26 травня 2021 року за заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11 червня 2020 року у справі № 2-3246/2010 відмовлено у задоволенні заяви АТ «Ощадбанк» про видачу дублікату виконавчого листа і поновлення строку його пред`явлення до виконання.

Постановою Одеського апеляційного суду від 26 травня 2021 апеляційну скаргу АТ «Ощадбанк» задоволено частково. Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 11 червня 2020 року скасовано. Видано дублікат виконавчого листа про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» 305 901, 78 грн та 910 грн судових витрат. Поновлено строк для пред`явлення вказаного виконавчого листа до виконання. Вирішено питання про судові витрати.

Повний текст постанови апеляційного суду складено 07 червня 2021 року.

12 липня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала касаційну скаргу у справі № 2-3246/2010 на постанову Одеського апеляційного суду від 26 травня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 04 серпня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків шляхом сплати судового збору.

Заявницею у встановлений судом строк судовий збір сплачено.

Також ОСОБА_1 заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, з посиланням на те, що вона не була повідомлена про розгляд справи в апеляційному суді, не отримувала копії оскарженої постанови апеляційного суду, а з її змістом ознайомилась 16 червня

2025 року в суді першої інстанції.

Водночас, в ході перевірки доводів заявниці щодо поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, Хаджибейський (попередня назва - Малиновський) районний суд м. Одеси повідомив Верховному Суду, що згідно з відомостями, які наявні в матеріалах розглядуваної справи, 08 жовтня

2021 року ОСОБА_1 подала до суду першої інстанції заяву про видачу копії рішення суду першої інстанції та апеляційної інстанції, які отримала 08 жовтня 2021 року, про що свідчить її розписка в матеріалах справи.

Ухвалою Верховного Суду від 05 вересня 2025 року визнано неповажними причини пропуску строку на касаційне оскарження, зазначені

ОСОБА_1 у касаційній скарзі, продовжено до 26 вересня 2025 року строк для усунення недоліків касаційної скарги та запропоновано навести інші підстави для поновлення пропущеного строку.

Верховний Суд звернув увагу, що з огляду на відомості Хаджибейського районного суду міста Одеси, ОСОБА_1 , щонайменше станом на жовтень 2021 року, була обізнана про розгляд судами справи № 2-3246/2010, особисто звернулась до суду першої інстанції у жовтні 2021 року і не мала об`єктивних перешкод для того, щоб з`ясувати результат розгляду справи та, у разі незгоди із судовими рішеннями, без зволікання реалізувати своє право на касаційне оскарження.

На виконання ухвали від 05 вересня 2025 року ОСОБА_1 подала заяву про усунення недоліків касаційної скарги, в якій зазначає, що не мала можливості оскаржити постанову Одеського апеляційного суду від 26 травня 2021 року в строк, встановлений законом, оскільки у 2021 році з 12 жовтня по 22 жовтня, з 03 листопада по 23 листопада та з 06 грудня по 26 грудня перебувала на лікуванні в медичному центрі «Медікап».

Після завершення стаціонарного лікування за рекомендаціями лікарів

27 грудня 2021 року виїхала разом із малолітньою донькою в село Трихатки Одеської області з метою відновлення здоров`я.

В подальшому, у зв`язку із запровадження в Україні воєнного стану, була змушена перебувати поза межами міста, де не було доступу до інтернету та інших засобів зв`язку, а в період з 20 серпня по 29 вересня 2022 року перебувала з малолітньою донькою в Республіці Польща.

Після чого з 30 вересня 2022 року по 10 травня 2025 року перебувала поза межами міста Одеса, де не було доступу до інтернету та засобів зв`язку.

З цих підстав ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 26 травня 2021 року як такий, що пропущений з поважних причин.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до положень статті 390 ЦПК України (в редакції, чинній на момент винесення оскарженої постанови апеляційного суду) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини третьої статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) щодо справедливого судового розгляду.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини

(далі - ЄСПЛ) вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України» рішення від 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» рішення від 14 жовтня 2003 року).

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» ЄСПЛ визначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

ЄСПЛ у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення.

В ухвалі від 24 квітня 2025 року в справі «Крупник проти України» (заява

№ 16505/23) відхиляючи, як явно необґрунтовану, скаргу ОСОБА_5 про відсутність доступу до суду за обставин, що Верховний Суд відхилив його клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та відмовив у відкритті касаційного провадження, ЄСПЛ констатував, що національне законодавство України чітко визначає дату початку встановленого законом строку для подання касаційної скарги. При цьому адвокат заявника був присутній на слуханні справи, яке відбулося в апеляційному суді, й таким чином був поінформований про вступну та резолютивну частини рішення апеляційного суду того ж дня. Рішення було доступне в Державному реєстрі судових рішень, де заявник або його представник могли його отримати або, як уже зазначав Верховний Суд, вони могли звернутися до апеляційного суду з проханням надати копію рішення. Також ні заявник, ні його представник не заявляли перед Верховним Судом, що усталена національна практика щодо публікації судових рішень у Державному реєстрі судових рішень була їм невідома або незрозуміла і не скористалися жодною з цих процесуальних можливостей. З огляду на ці обставини, ЄСПЛ вказав, що не можна стверджувати, що заявник та його адвокат, як сторона провадження, продемонстрували необхідну ретельність у відстеженні розвитку подій у провадженні та не вжили жодних розумних заходів для отримання повного тексту, коли він став доступним. Таким чином, ЄСПЛ вважає, що, відхиливши на підставі чинного законодавства касаційну скаргу заявника як таку, що була подана невчасно, Верховний Суд не діяв надто жорстко, а також не обмежував право заявника на доступ до суду у спосіб, несумісний зі статтею 6 Конвенції.

Надаючи оцінку наведеним ОСОБА_1 підставам для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, Верховний Суд вважає, що заявницею не доведено наявності поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 26 травня 2021 року у справі № 2-3246/2010.

Посилання заявниці на те, що вона у 2021 році перебувала на лікуванні в медичному центрі «Медікап» не свідчить про наявність непереборних обставин, які б свідчили про поважність причин подання касаційної скарги після спливу чотирьох років з дня складення повного тексту оскарженого судового рішення.

Крім того, сам по собі факт запровадження в Україні воєнного стану не свідчить про наявність підстав для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Заявницею не зазначено конкретних обставин, пов`язаних із воєнним станом, які б упродовж чотирьох років перешкоджали їй звернутись до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду

від 26 травня 2021 року.

Доводи заявниці про те, що із жовтня 2022 року до травня 2025 року вона не мала доступу до інтернету та засобів зв`язку, колегія суддів оцінює критично.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Сплив більше як одного року з дня складення повного тексту судового рішення за відсутності обставин непереборної сили, які могли перешкодити своєчасному поданню касаційної скарги, є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою учасника справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених процесуальним законом підстав для відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 26 травня 2021 року у справі

№ 2-3246/2010.

Відкриття за спливом значного періоду часу касаційного провадження щодо судового рішення, що набрало законної сили, може бути визнано порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в таких його елементах як правова визначеність та остаточність судового рішення.

Керуючись статтями 390, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними наведені ОСОБА_1 причини пропуску строку на касаційне оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 26 травня 2021 року у справі № 2-3246/2010.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду

від 26 травня 2021 року у справі № 2-3246/2010.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников