Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2355/25
Провадження № 2/376/1347/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року Сквирський районний суд Київської області у складі:

Головуючого судді Коваленка О.М.,

при секретарі - Таранчук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору дарування,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Рашкова Валентина Володимирівна звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання договору дарування.

В обгрунтування своїх позовних вимог представник позивача зазначила, що 03 листопада 2008 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , уклали: Договір дарування житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 (раніше - 14). Договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Сквирського районного нотаріального округу Климчук Л.П. та зареєстрований у реєстрі за №1905 та Договір дарування земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (раніше -14) договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Сквирського районного нотаріального округу Климчук Л.П. та зареєстрований у реєстрі за № 1907.

Відповідно до умов визначених у Договорах Позивач мала обов`язок передати (подарувати), а Відповідач прийняти визначений за договорами подарунок, а саме житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, а також земельну ділянку, які розташовані, за адресою: АДРЕСА_1 (раніше - 14).

Проте, на даний момент обставини змінились і Позивач, звертається до суду з метою захисту своїх прав та інтересів, вважає, що вказані Договори підлягають розірванню з наступних підстав.

Згідно Договору дарування житлового будинку, умовою визначною пунктом 1 є: факт прийняття в дар житлового будинку Відповідачем, здійснюється шляхом прийняття Відповідачем від позивача ключів, технічної документації та права власності на зазначений будинок.

Умови Договору дарування було виконано не повністю, ключі від будинку і відповідна технічна документація Відповідачем отримана не була і знаходиться у Позивача, при цьому право власності Відповідачкою було отримане, що підтверджуються Довідкою №686 від 28.07.2015 та копією технічного паспорту оригінал якого знаходиться у Позивача.

Позивачка, яка є матір`ю Відповідачки, на даний момент є непрацюючою пенсіонеркою, вона зареєстрована та проживає у спірному будинку, вона має право на використання пільг відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», при цьому Відповідачка не підтримує зв`язку із матір`ю, не допомагає їй фінансово та не піклується, про збереження подарованого їй майна вона також не дбає, іншого майна у Відповідачки нема, спірний будинок по факту є єдиним її місцем для життя.

Відповідачка є громадянкою російської федерації, на момент укладання вказаних Договорів, а саме, 3 листопада 2008 року між країнами не виникало актів збройної агресії, і сторони не могли передбачити її настання, при цьому ні до моменту укладання Договорів дарування, ні після цього Відповідачка до України не поверталась і на даний момент це є неможливо, вказане майно вона фактично перейняти не зможе у зв`язку із змінами законодавства України, а саме:

«Щодо громадян / юридичних осіб рф (за винятком громадян рф з посвідкою на постійне / тимчасове проживання в Україні), юридичних осіб України, в яких учасники / бенефіціари з рф (за винятком громадян рф з посвідкою на постійне / тимчасове проживання в Україні) Постановою Кабміну від 03.03.2022 р. № 187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією російської федерації» заборонено наступне:

-виконання, зокрема, у примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань (включаючи надання / отримання послуг, продаж / купівлю товарів, надання / отримання позик, тощо), кредиторами (стягувачами) за якими є вищевказані особи (наприклад, відповідно до вказаної заборони телефонні оператори України припинили обслуговування громадян рф та українські компанії, учасниками або бенефіціарами яких є громадяни рф);

-відчуження, передача в заставу, будь-які інші дії, які повинні або можуть спричинити відчуження нерухомого майна, цінних паперів, корпоративних прав, транспортних засобів, повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання (а) на користь осіб, пов`язаних з рф, або на користь рф або (б) здійснення таких дій особами, пов`язаними з рф (крім безоплатного відчуження на користь України).

Приведення договору у відповідності з обставинами, які істотно змінились, на даний момент і в майбутньому є неможливим, оскільки це суперечить політичним, соціальним та моральним поглядам Позивача, а тому на підставі вищевказаного представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Рашкова Валентина Володимирівна просить суд:

1.Визнати недійсним та розірвати Договір дарування житлового будинку від 03.10.2008 року укладеного між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . РНОКПП: НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

2.Визнати недійсним та розірвати Договір дарування земельної ділянки від 03.10.2008 року, укладеного між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . РЕОКПП: НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином. Представник позивачки адвокат Рашкова Валентина Володимирівна надіслала до суду заяву в якій просила провести розгляд справи у її відсутність та без участі позиваки. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.32).

Відповідачка ОСОБА_2 в судові засідання не з`явилася, відзиву на позовну заяву до суду не подавала, причини неявки суду не повідомила, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 є громадянкою росії, оскільки дипломатично-консульські відносини з російською федерацією припинені, Конвенція про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року на сьогодні у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь не застосовуються, то у Сквирського районного суду Київської області відсутня можливість повідомити відповідачку про розгляд справи за останньою відомою адресою її проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання на підставі вимог ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 03 листопада 2008 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , уклали: Договір дарування житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 (раніше - 14). Договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Сквирського районного нотаріального округу Климчук Л.П. та зареєстрований у реєстрі за №1905 (а.с.12) та Договір дарування земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (раніше -14) договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Сквирського районного нотаріального округу Климчук Л.П. та зареєстрований у реєстрі за № 1907 (а.с.14).

Відповідно до умов визначених у Договорах Позивач мала обов`язок передати (подарувати), а Відповідач прийняти визначений за договорами подарунок, а саме житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, а також земельну ділянку, які розташовані, за адресою: АДРЕСА_1 (раніше - 14).

Згідно Договору дарування житлового будинку, умовою визначною пунктом 1 є: факт прийняття в дар житлового будинку Відповідачем, здійснюється шляхом прийняття Відповідачем від позивача ключів, технічної документації та права власності на зазначений будинок (а. с. 12).

Умови Договору дарування було виконано не повністю, ключі від будинку і відповідна технічна документація Відповідачем отримана не була і знаходиться у Позивача, при цьому право власності Відповідачкою було отримане, що підтверджуються копією Довідки №686 від 28.07.2015 (а.с.19) та копією технічного паспорту оригінал якого знаходиться у Позивача (а.с.13).

Позивачка, яка є матір`ю Відповідачки, на даний момент є непрацюючою пенсіонеркою, вона зареєстрована та проживає у спірному будинку, що підтверджується копією Акту про фактичне місце проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , в якому таж зазначено, що дочка ОСОБА_3 в даному будинку не проживає (а.с.20).

Також, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Витягу з реєстру територіальної громади, номер витягу 2025/007641162 (а.с.21).

ОСОБА_1 має право на використання пільг відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», що підтверджується копією Довідки від 17.05.2002 року №67790 (а.с.17).

Відповідачка не підтримує зв`язку із матір`ю, не допомагає їй фінансово та не піклується, про збереження подарованого їй майна вона також не дбає, іншого майна у Відповідачки нема, спірний будинок по факту є єдиним її місцем для життя.

Відповідачка є громадянкою російської федерації, що підтверджується копією її паспорта (а.с.10) на момент укладання вказаних Договорів, а саме, 3 листопада 2008 року між країнами не виникало актів збройної агресії, і сторони не могли передбачити її настання, при цьому ні до моменту укладання Договорів дарування, ні після цього Відповідачка до України не поверталась і на даний момент це є неможливо, вказане майно вона фактично перейняти не зможе у зв`язку із змінами законодавства України, а саме:

«Щодо громадян / юридичних осіб рф (за винятком громадян рф з посвідкою на постійне / тимчасове проживання в Україні), юридичних осіб України, в яких учасники / бенефіціари з рф (за винятком громадян рф з посвідкою на постійне / тимчасове проживання в Україні) Постановою Кабміну від 03.03.2022 р. № 187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією російської федерації» заборонено наступне:

-виконання, зокрема, у примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань (включаючи надання / отримання послуг, продаж / купівлю товарів, надання / отримання позик, тощо), кредиторами (стягувачами) за якими є вищевказані особи (наприклад, відповідно до вказаної заборони телефонні оператори України припинили обслуговування громадян рф та українські компанії, учасниками або бенефіціарами яких є громадяни рф);

-відчуження, передача в заставу, будь-які інші дії, які повинні або можуть спричинити відчуження нерухомого майна, цінних паперів, корпоративних прав, транспортних засобів, повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання (а) на користь осіб, пов`язаних з рф, або на користь рф або (б) здійснення таких дій особами, пов`язаними з рф (крім безоплатного відчуження на користь України).

Приведення договору у відповідності з обставинами, які істотно змінились, на даний момент і в майбутньому є неможливим, оскільки це суперечить політичним, соціальним та моральним поглядам Позивача.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст. ст. 316-319 ЦК України правом власності є право особи на майно, що включає в себе право володіння, користування та розпорядження, якими така особа користується на власний розсуд.

Відповідно до ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі - що передбачено у ст.718 ЦК України.

Виходячи зі змісту статей 203,717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов.

Частинами 1-3,5 ст.203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч. 4 ст. 722 ЦК України прийняття обдарованим документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів, тощо) є прийняттям дарунка.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України №475/97- ВР від 17 липня. 1997 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. І ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до п.2 статті 727 ЦК дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо обдаровуваний створює загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для дарувальника велику немайнову цінність, оскільки фактичне прийняття Відповідачкою майна неможливе, що випливає із політичної ситуації та відсутності будь-якої комунікації між Позивачем та Відповідачем, будинок який становить для Позивача не тільки фінансову, а ще й немайнову цінність, може бути втрачено.

Згідно з ч.4 ст. 727 ЦК України визначено право дарувальника вимагати розірвання договору дарування, за умови, що на момент пред`явлення вимоги дарунок є збереженим.

Відповідно до ч. ч. 4,5 ст. 727 ЦК України дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо на момент пред`явлення вимоги дарунок є збереженим.

У разі розірвання договору дарування обдаровуваний зобов`язаний повернути дарунок у натурі.

Верховний Суд у справі № 464/1509/17 (провадження № 61- 34669св18) від 26 вересня 2019 року, аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 357/10458/18 (провадження № 61- 13626св19) дійшов висновку, що право дарувальника на розірвання договору дарування є строковим, воно існує до того часу, поки існує річ, яка є предметом договору. Розірвати договір дарування дарувальник вправі лише за умови наявності дарунка у натурі, тобто коли подарунок на момент пред`явлення такої вимоги є збереженим. Збереження дарунка передбачає знаходження його у власності обдарованого у стані, що відповідає його призначенню. У випадку відсутності дарунка (його знищення, відчуження третім особам тощо), ні вимога про розірвання правочину, ні вимога про повернення дарунка, пред`являтись не можуть.

Стаття 652 ЦПК України передбачає наступне:

1. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

2. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

3. У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору.

4. Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Договір дарування зумовлюється особистими відносинами дарувальника і обдаровуваного та укладається з добрим ставленням до обдаровуваного, а тому містить особливі правила його розірвання, що не застосовуються до інших договорів. Загальною підставою для такого розірвання правочину є злісна невдячність обдаровуваного. Це зумовлено також і тим, що законом не може бути передбачено морального обов`язку для обдарованого, спрямованого на вдячність та повагу до дарувальника (постанова Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 523/9855/17).

За таких обставин та на підставі вищезазначеного, суд дійшов висновку, що на момент укладання договору дарування 03.10.2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не могли передбачити обставини, які істотно змінились, на даний момент, а саме військова агресія російської федерації по відношенню до України. Оскільки це суперечить політичним, соціальним та моральним поглядам Позивача, то такий договір підлягає розірванню, а позовні вимоги задоволенню в повному обсязі.

Виходячи з вищевикладеного та керуючись ст. ст. 203, 652,717-718,722,727 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 2,4,12,13, 76,81,247, 258,259,263 265,351,352,354 ЦПК України, ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України №475/97- ВР від 17 липня 1997 року суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору дарування задовольнити в повному обсязі.

Визнати недійсним та розірвати Договір дарування житлового будинку від 03.10.2008 року укладеного між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . РНОКПП: НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Визнати недійсним та розірвати Договір дарування земельної ділянки від 03.10.2008 року, укладеного між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . РНОКПП: НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: О.М. Коваленко