Справа № 199/6123/25
(2/199/3587/25)
Рішення

Іменем України

09 вересня 2025 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра, в складі:

головуючого судді - Кошлі А.О.,

за участі:

секретаря судового засідання Кахикало А.С.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (відповідач-1), Дніпровської міської ради (відповідач-2) про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на житловий будинок, -

ВСТАНОВИВ:

До Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , в якій позивач просить:

- встановити факт прийняття ОСОБА_4 спадщини після смерті його матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати за ОСОБА_2 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 45,4 кв.м, житловою площею 21,9 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що єдиним спадкоємцем першої черги за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 дружина, що пережила свого чоловіка ОСОБА_4 , що підтверджується матеріалами спадкової справи. Позивач вказує, що отримала і оформила інше майно, яке належало її чоловікові на день його смерті. Вказує, що інших спадкоємців першої та другої черги, які б мали право прийняти спадщину, немає, але після смерті брата померлого чоловіка ОСОБА_6 наявний інший спадкоємець першої черги рідний син брата померлого чоловіка ОСОБА_6 - ОСОБА_3 .

Позивач зазначає, що з моменту смерті чоловіка вона фактично вступила у володіння всім будинком, що фактично був прийнятий у спадок її чоловіком, вказує, що вона здійснює поточний ремонт будинку, сплачує за всі комунальні послуги.

На підставі вказаного, позивач вважає, що їй повинен належати житловий будинок АДРЕСА_1 , який залишився неоформленим її померлим чоловіком, у зв`язку з чим вона і звернулась до суду.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.05.2025 року відкрито провадження по справі №199/6123/25 та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.06.2025 року витребувано з Четвертої Дніпровської державної нотаріальної контори належним чином завірені копії спадкових справ, заведених після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Уповноважено представника позивача, адвоката Скочко Ольгу Анатоліївну на одержання витребуваних судом документів, а саме: завірених належним чином копій спадкових справ заведених після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.06.2025 року залучено до участі в справі в якості відповідача - 2 Дніпровську міську раду (, 49000, м.Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75).

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.07.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, повідомив, що належним та фактичним спадкоємцем на житловий будинок АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 дружина, що померлого чоловіка ОСОБА_4 , що підтверджується матеріалами спадкової справи.

Відповідач - ОСОБА_3 був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив. Надав до суду заяву про визнання позовних вимог.

Відповідач - Дніпровська міська рада був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив. Представником Дніпровської міської ради подано клопотання про розгляд справи без його участі.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши наявні в ній докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_7 був власником житлового будинку АДРЕСА_1 на земельній ділянці пл.1180 м2, на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого Амур-Нижньодніпровським районним відділом комунального господарства м. Дніпропетровська від 18.08.1962 року, зареєстрованого в Дніпропетровському Інвентарбюро 29.08.1962 року за реєстраційним номером №89-44.

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 помер. Після його смерті його дружина - ОСОБА_5 прийняла та оформила спадщину.

Вказане підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ААВ №315312.

21.03.1997 року ОСОБА_5 склала заповіт, про те, що належний їй житловий будинок АДРЕСА_2 вона заповідала двом своїм синам ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , що підтверджується заповітом серії ААВ №315348.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 29.11.1999 року.

Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 прийняв спадщину, однак не встигнув за життя оформити свої спадкові права.

ОСОБА_6 прийняв спадщину, але не оформив свої спадкові права.

Жоден з них не отримав свідоцтва про право на спадщину в порядку заповіту.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 18.10.2021 року.

Судом встановлено, що у ОСОБА_6 є син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 .

08.10.1977 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено шлюб, який зареєстровано Амур-Нижньодніпровським РАЦС м.Дніпропетровська, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 .

У 6-місячний строк після смерті спадкодавця - ОСОБА_4 , позивач (як спадкоємець) звернулась до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після гр. ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Постановою державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори №931/02-31 від 09.04.2025 року відмовлено гр. ОСОБА_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в цілому на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить гр. ОСОБА_5 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкоємцем якої за заповітом був її син - гр. ОСОБА_4 , який спадщину прийняв та не оформив своїх спадкових прав та який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Вказана постанова мотивована тим, що згідно документів, долучених до спадкової справи № 468/2000 після гр. ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , її діти - гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_6 , прийняли спадщину. Тому коло спадкоємців, які прийняли спадщину після гр. ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , є: її діти - гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_6 , і нотаріус має право видати свідоцтва про право на спадщину в рівних частках, тобто - но 1/2 частці кожному.

Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч.1ст. 1269 ЦК України, що залишилася після її померлого чоловіка ОСОБА_4 та вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки до держави він не перейшов, а інші спадкоємці на нього не претендують.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплене заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за законом (ч.2 ст. 1223 ЦК України). Вона подала до нотаріусу заяву про прийняття спадщини, отже вважається такою, що її прийняла. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. Відповідач по справі на спадщину не претендує, що підтверджується матеріалами справи. В даному випадку позивач прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки її воля, як спадкоємця за законом, виражена у його її щодо звернення з відповідною заявою до нотаріуса.

Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ст. 1269 ЦК України, однак, вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки в наданих державному нотаріусу для огляду необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину після її померлого чоловіка ОСОБА_4 були встановлені інші спадкоємці на житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що стало підставою для прийняття рішення про відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, у зв`язку із чим позивач був вимушений звернутися до суду із позовом для захисту своїх невизнаних прав.

У відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на вищевказане спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом, однак, з незалежних від неї причин вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво про право власності на вищевказане спадкове майно, у зв`язку із чим була вимушена звернутися за захистом своїх прав та інтересів до суду.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Щодо вимог про встановлення факту прийняття ОСОБА_4 спадщини після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд зазначає про таке.

Відповідно до статей 524, 529 ЦК УРСР чинного на час відкриття та оформлення спадщини після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Спадкоємцями за законом першої черги є, в рівних частках, діти та дружина померлого.

Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно зі статтями 549, 554 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 та 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.

Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

В цьому випадку підтверджуючим фактом вступу ОСОБА_4 у володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_5 є її заповіт від 21.03.1997 року серії ААВ №315348.

Аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також приймаючи до уваги, що метою встановлення такого факту є врегулювання позивачем юридичних питань в сфері правовідносин спадкування, суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення факт прийняття ОСОБА_4 спадщини після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (відповідач-1), Дніпровської міської ради (відповідач-2) про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на житловий будинок - задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_4 спадщини після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 45,4 кв.м., житловою площею 21,9 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 19.09.2025 року.

Суддя А.О. Кошля

19.09.2025