Провадження №2-о/524/331/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2025 року

Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі:

головуючого судді Ковальчук Т. М.,

за участю секретаря судового засідання Воблікової І. О.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису,

УСТАНОВИВ:

25 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеною заявою, у якій просила видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_3 із покладенням на нього таких обов`язків: заборонити строком на шість місяців наближатися на відстань менше ніж 300 м до місця проживання постраждалої ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити строком на шість місяців вести телефонні переговори або контактувати з постраждалою ОСОБА_1 через інші засоби зв`язку; заборонити особисто або через третіх осіб розшукувати постраждалу ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею строком шість місяців.

Свої вимоги щодо видачі обмежувального припису ОСОБА_1 мотивувала тим, що укладений між нею та ОСОБА_3 шлюб розірвано, припинено право спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та в порядку поділу визнано право власності по частині кожному. Вона з донькою залишилася проживати в цій квартирі, а ОСОБА_3 , проживаючи окремо, постійно до них приходить та вчиняє сварки, нецензурно ображає її та їх спільну дитину, намагається вижити їх зі спільної квартири шляхом псування та влаштування аварій у системі електроживлення квартири (шляхом замикання) у його кімнаті, яку він зачиняє на замок. У результаті наведеного вона неодноразово викликала аварійну службу для відновлення електроживлення у квартирі. Окрім того, він неодноразово перерізав кабель інтернет-зв`язку, внаслідок чого дитина не мала можливості навчатися вдома.

Постановою від 26 березня 2025 року Автозаводський районний суд міста Кременчука у справі № 524/2237/25 визнав ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 та частиною другою статті 173-2 КУпАП.

Також заявник стверджує, що 14 лютого 2025 року о 07:40 ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство відносно своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , що полягали в умисному пошкодженні замку вхідних дверей, внаслідок чого дитина не могла вийти з квартири; 15 лютого 2025 року о 12:23 ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство відносно неї, що полягало в ударі рукою по стегну, а о 16:46 ударі ногою по тулубу; 23 лютого 2025 року о 08:08 умисно позбавив права користування кімнатою, о 19:10 ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та пошкодженням дроту пральної машини.

Окрім того, заявник зазначає, що з метою захисту нею в квартирі були встановлені камери відеоспостереження, однак 02 серпня 2025 року вони були викрадені разом із флеш носіями та павербанками ОСОБА_3 ; за цим фактом було внесено до дані ЄРДР № 0001415 за ознаками частини четвертої статті 185 КК України.

Окрім того, 19 та 24 вересня 2025 року у зв`язку із вчиненням домашнього насильства щодо неї та спільної дитини, працівники поліції склали два заборонні приписи стосовно ОСОБА_3 .

Також СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000062 від 24 липня 2025 року за ознаками статті 126-1 КК України за фактом систематичного вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства протягом 2025 року.

Ураховуючи наведене, за доводами заявника існує вірогідність продовження та повторного вчинення насильства ОСОБА_3 щодо неї та їхньої дитини, а також настання тяжких наслідків для їх здоров`я, а попередні заходи вжиті поліцією до кривдника виявилися неефективними та не убезпечили її від насильства, у зв`язку з чим у неї посилився страх щодо небезпеки та незахищеності.

Ухвалою від 25 вересня 2024 року суд прийняв заяву, відкрив провадження та призначив судове засідання для розгляду справи.

У судовому засіданні 25 вересня 2025 року ОСОБА_1 підтримала свої вимоги та просила видати щодо ОСОБА_3 обмежувальний припис, а останній заперечував у задоволенні цієї зави, посилаючись на її необґрунтованість та відсутність доказів, які б підтверджували вказані заявником обставини.

При цьому заявник та заінтересована особа пояснили, що між ними існує невирішений спір щодо спільного майна, а саме придбаної під час шлюбу квартири, у зв`язку з чим між ними склалися неприязні стосунки. У цій квартирі наразі на постійні основі проживає ОСОБА_1 та спільна неповнолітня дитина, а ОСОБА_3 проживає в орендованому житлі з іншою родиною, однак час від час навідується до спільного житла.

Заявник стверджує, що метою відвідування цієї квартири ОСОБА_3 є психологічний тиск з метою примушення її до продажу спільної нерухомості, зокрема раптове з`явлення у ранній чи пізній час, провокування небажаних розмов, навмисне неохайне користування майном, яке знаходиться в цій квартирі, пересування у брудному взутті по килимах, вмикання радіо на всю гучність у своїй кімнаті, регулярне втручання в діяльність лічильника, свідчить про зневажливе ставлення до особистого життя її та їх спільної дитини.

Так, заявник зазначила, що 24 вересня 2025 року ОСОБА_3 прийшов у їх спільну квартиру о 21:10 і приніс із собою маленьку сковороду та пакет яєць, а також інші продукти. Залишивши смажити яйця на великому вогні, пішов до себе в кімнату. Внаслідок цього у квартирі виникло задимлення та сморід, а згорілі продукти він викинув в унітаз, який залишив після цього брудний, у жирному маслі.

Також за поясненнями ОСОБА_1 . ОСОБА_3 неодноразово втручався в роботу розеток у квартирі, що призводило до замикання, зокрема, зникнення світла стало приводом для виникнення тривоги у дитини, яка в цей час приймала ванну.

Окрім того, заявник звертає увагу, що дитина не сприймає його як батька, спілкуватися з ним не бажає, оскільки ОСОБА_3 її залякує, ображає її в присутності дитини нецензурними словами, на день народження вітає дитину шляхом надсилання фото квитанції про сплату аліментів.

ОСОБА_1 також зауважила, що ОСОБА_3 погрожував їй фізичною розправою, зокрема, казав, що заріже її та вб`є, у зв`язку з чим дитина неодноразово ставала на її захист.

Всі ці дії ОСОБА_3 створюють психологічний тиск на неї та дитину, оскільки останні не можуть спокійно проживати у власній оселі, а постійно відчувають можливість втручання у їх особисте життя, що створює відчуття тривоги та страху. При цьому заявник пояснила, що можливості відшкодувати колишньому чоловіку вартість його частки у спільній квартирі вона не має, інше житло в неї також відсутнє.

До заяви про видачу обмежувального припису ОСОБА_1 додала, зокрема: постанову Автозаводського районного суду міста Кременчука від 26 березня 2025 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2, частиною другою статті 173-2 КУпАП, а також направлено ОСОБА_3 до закладу, який проводить індивідуальну роботу з особами, які скоїли насильство в сім`ї; витяг з ЄРДР від 24 липня 2025 року за номером 0000062 з кваліфікацією за статтею 126-1 КК України (виклад обставин: ОСОБА_3 систематично протягом 2025 року вчиняв психологічне домашнє насильство щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_1 шляхом образ, криків, погроз застосування насильства психологічного тиску); витяг з ЄРДР від 03 серпня 2025 року за номером 0001415 з кваліфікацією за частиною четвертою статті 185 КК України (виклад обставин: 02 серпня 2025 року до чергової частини надійшло повідомлення від ОСОБА_1 про те, що 02 серпня 2025 року її колишній чоловік ОСОБА_5 , який має доступ до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в умовах воєнного стану, таємно, шляхом вільного доступу скоїв крадіжку трьох камер марки «ІМОО» та двох портативних зарядних пристроїв на загальну суму 4300,00 грн); терміновий заборонний припис від 18 вересня 2025 року щодо ОСОБА_3 строком на 5 діб із забороною в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою; терміновий заборонний припис від 24 вересня 2025 року щодо ОСОБА_3 строком на 5 діб із забороною в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою; фотокопії.

ОСОБА_3 у судовому засіданні просив не брати до уваги доводи заявника, оскільки вони нічим не підтверджені, зокрема, зазначив, що не погрожував їй, ненормативну лексику щодо неї не вживав, у діяльність лічильника та розеток не втручався, а камери зняв зі стіни та поклав на підлогу. Водночас послався на: шахрайські дії з боку ОСОБА_1 , яка, за його доводами, намагалася реалізувати їх спільне майно; надсилання неправдивих повідомлень за місцем його роботи; не прийняття його пропозицій щодо вирішення майнового питання, а також сплату ним аліментів на утримання дитини за рішенням суду. При цьому у судовому засіданні він продемонстрував відео, на якому їх спільна дитина демонструє йому непристойний жест, а також просив долучити до матеріалів справи: довідку про доходи, в якій зазначено суму відрахувань на аліменти; витяг з ЄРДР від 08 лютого 2020 року за номером 0000225 з кваліфікацією за частиною першою статті 358 КК України (2001) з викладом обставин: надійшла заява від ОСОБА_3 про те, що невстановлена особа підробила його підпис в заяві про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копію звернення ОСОБА_1 до посадових осіб АТ «Укрнафта»; копії клопотання, пояснення та заяви до Прокуратури міста Кременчука Цвелих М. В.; наказ Служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцького району Полтавської області про постановку ОСОБА_4 на облік, як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах, підстава скоєння психологічного насильства над дитиною; копія; тимчасовий заборонний припис від грудня 2024 року, лютого 2025 року щодо ОСОБА_3 ; копії постанов Автозаводського районного суду міста Кременчука від 12 лютого 2024 року, від 08 грудня 2023 року та від 06 лютого 2024 року, якими провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 173-2 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення; копію ухвали цього суду від 19 квітня 2024 року, якою заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису визнано неподаною та повернуто у зв`язку з не усуненням недоліків; копію постанови Полтавського апеляційного суду від 07 липня 2025 року, якою скасовано рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука від 05 березня 2025 року про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_3 .

У зв`язку з необхідністю надання додаткових доказів розгляд справи відкладено до 01 жовтня 2025 року.

30 вересня 2025 року до суду надійшла заява від заявника про долучення додаткових матеріалів, а також клопотання про допит свідка дитини, проти задоволення яких ОСОБА_3 заперечував.

01 жовтня 2025 року суд протокольною ухвалою дійшов висновку про наявність підстав для задоволення цих клопотань з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду поданої заяви.

Так, у судовому засіданні було проглянуто два відеозаписи, на першому з яких зафіксовано як ОСОБА_3 підійшовши до спільної квартири, однією рукою натискає на дзвоник, а іншою спирається на двері так, що його долоня знаходиться на рівні дверного вічка, потім він підходить до щітка з електролічильниками і після певних маніпуляцій відео припиняється, що за коментарями заявника та її представника підтверджує факт перерізання/пошкодження ОСОБА_3 електродротів, що спричинило припинення постачання світла до їх квартири, а також встановленої нею камери. Водночас за поясненнями ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що він не мав із собою ключів від квартири, він спочатку скористався дверним дзвінком, просто спершись другою рукою об двері, не закриваючи при цьому дверне вічко, а потім підійшов до щітка з електролічильниками перевірити чи працюють якісь електроприбори в квартирі, щоб впевнитися чи є хтось вдома.

На другому відео, яке за поясненнями представника таємно знято дитиною ОСОБА_4 05 серпня 2025 року о 06:46 ранку, зафіксовано розмову останньої з ОСОБА_3 , за змістом якої дитина скаржиться на те, що внаслідок пошкодження останнім електродротів вона вимушена по дві доби жити без світла, Інтернета, бойлера та інших приладів, які функціонують виключно за наявності електропостачання, на що ОСОБА_3 пропонує їй переїхати жити або до нього, або до бабусі, де є доступ до зазначених благ. При цьому дитина наголошує, що якщо він її любить, то має припинити такі дії, на що ОСОБА_3 прямо не висловлює заперечень, а вживаючи нецензурну лексику намагається пояснити дитині, зокрема, що вона виявилася заручником ситуації, вирішення якої залежить від повернення йому грошей у сумі 15000,00 доларів, а також з`ясовує у дитини чому вона не переживала за нього у той час коли його вигнали з речами зі спільної квартири (за уточненнями представника заявника та самої дитини ці події мали місце коли дитині було 5-6 років). При цьому висловлюється при дитині щодо осіб, які її виховують, образливими словами, а в кінці відео вживає нецензурну лексику, за поясненнями представника заявника, щодо матері дитини, а за поясненнями ОСОБА_3 безвідносно будь-якої особи, просто сам до себе.

За доводами представника заявника, наведене свідчить про вчинення ОСОБА_3 економічного насильства відносно заявника та їх дитини, а саме намагання своїми діями вижити своїх колишніх членів родини зі спільної квартири. При цьому з цього запису вбачається, що пояснюючи мету своєї поведінки, він фактично не заперечує свою причетність до зникнення у спільній квартирі електропостачання.

Допитана у судовому засіданні дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пояснила, що з батьком не спілкується останні 1,5 роки, оскільки він не дає їм із мамою нормально жити, зокрема, ображає маму, бив її ногами та рукою, а також штовхав та бив бабусю, у зв`язку з чим приїжджала поліція та швидка. Також зазначила, що ОСОБА_3 постійно відключає їм світло, мережу Інтернет, у зв`язку з чим вона не може навчатися онлайн і як відмінниця із за цього дуже переживає; всі розмови з батьком пов`язані виключно з її поганим вихованням.

При цьому дитина зауважила, що боїться ОСОБА_3 , особливо коли він приходить у той час, коли вона перебуває у квартирі одна, відчуває страх коли хтось стукає або дзвонить у двері; після того як ОСОБА_3 вимкнув світло під час її перебування у ванній кімнаті вона стала боятися темряви; вважає, що ОСОБА_3 прагне забрати у них квартиру і йому потрібні лише гроші.

Відповідаючи на запитання суду, ОСОБА_6 розказала, що бачила у дверне вічко як ОСОБА_3 перерізав дроти у щитку після чого одразу зникло світло.

На запитання суду щодо періодичності відвідувань останнім їхнього місця проживання пояснила, що останній раз ОСОБА_3 намагався потрапити до них 28 та 29 вересня 2025 року, гучно стукаючи у двері. Водночас за поясненнями ОСОБА_3 він не міг відкрити двері у зв`язку з наявністю в замку стороннього предмета, у зв`язку з чим ним було викликано поліцію. На обґрунтування своїх доводів останній надав суду копію пояснень, наданих працівникам поліції 28 та 29 вересня 2025 року, а також протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 29 вересня 2025 року та фото замкової свердловини, у зв`язку з чим заявник та її представник просили приєднати до матеріалів також протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_1 від 28 вересня 2025 року. Суд протокольною ухвалою задовольнив клопотання та приєднав надані сторонами в судовому засіданні матеріали.

Також у судовому засіданні ОСОБА_3 продемонстрував фото із зображенням ОСОБА_4 , яка демонструє непристойний жест.

Досліджуючи у судовому засіданні надані 30 вересня 2025 року заявником матеріали, які були вручені заінтересованій особі під час судового засідання та надано час для ознайомлення, представник заявника звернув увагу, зокрема, на відповідь ТОВ «Житлорембудсервіс», в якій йдеться про неодноразові виклики за фактом навмисного пошкодження (перерізання) невідомими особами дротів лічильника електричної енергії, які постачають електроживлення до квартири АДРЕСА_2 . Також пояснив, що надана начальником електротехнічної лабораторії ВК (м. Кременчук) ЛВДС «Кременчук» АТ «Укртранснафта» довідка щодо наслідків дії штепсельної вилка зі встановленою всередині закороткою виконаною з алюмінієвого дроту перетином 2,5 мм2 у вигляді замикання у випадку встановлення її в розетку та неможливості відновлення електроживлення шляхом увімкнення автоматичного вимикача, надана заявником як доказ втручання ОСОБА_3 у електроживлення зазначеної квартири. Так, за доводами заявника, такі штепсельні вилки були вставлені саме ОСОБА_3 у розетки квартири АДРЕСА_2 , які були виявлені разом із працівниками поліції та передані на дослідження спеціалістам. ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував свою причетність до наведених обставин, посилаючись на відсутність доказів.

Відповідаючи на запитання суду щодо перебування ОСОБА_4 на обліку дітей, що опинилися в складних життєвих обставинах на підставі скоєння психологічного насильства над дитиною, а саме систематичним вчиненням домашнього насильства психологічного характеру з боку батька ОСОБА_3 відносно колишньої тещі в присутності малолітньої дівчини, ОСОБА_3 повідомив, що йому нічого не відомо щодо перебування дитини на цьому обліку, до нього ніхто з цього приводу не звертався.

Коментуючи надану заявником інформацію з додатку «Реєстр нерухомості» щодо наявності у власності ОСОБА_3 частки у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , заперечив цю інформацію, зауваживши, що він є лише власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на що представник заявника зауважив, що відомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні, оскільки цей об`єкт набувався до 2014 року та не був внесений до нового реєстру.

Дослідивши матеріали заяви та вислухавши доводи сторін та пояснення дитини, суд дійшов таких висновків.

Згідно з частинами першою, другою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3 Конституції України).

Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 350-2ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Згідно з частиною другою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього відповідних обов`язків.

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України передбачено, що у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Отже, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів і ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Подібна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 17 квітня 2019 року у справі № 363/3496/18, від 26 вересня 2019 року у справі № 452/317/19-ц, від 17 червня 2020 року у справі № 509/2131/18, від 23 грудня 2020 року у справі № 753/17743/19, від 24 лютого 2021 року у справі № 570/2528/20, від 12 січня 2022 року в справі № 752/9731/21, від 09 січня 2023 року в справі № 161/5807/22.

У постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 369/7782/19 (провадження № 61-21337св19) зроблено висновок, що «відповідно до частини третьої статті 26 Закону № 2229-VIIIрішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина третя статті 12, частина перша статті 81 ЦПК України).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (статті 77 - 80 ЦПК України).

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, а також їх спільної дитини, вивчивши матеріали справи, встановив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є колишнім подружжям, після розірвання шлюбу їх спільна дитина ОСОБА_4 проживає разом із матір`ю у квартирі АДРЕСА_2 , яка належить сторонам на праві спільної часткової власності (по кожному).

Постановою від 26 березня 2025 року Автозаводський районний суд міста Кременчука у справі № 524/2237/25 визнав ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 та частиною другою статті 173-2 КУпАП. Під час розгляду цієї справи, зокрема, встановлено, що:

«13.02.2025 о 07год. 35хв. ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство, а саме: умисні дії фізичного характеру відносно своєї колишньої тещі ОСОБА_7 , що полягали в штовханні, внаслідок чого завдано шкоду фізичному здоров`ю потерпілої, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Крім того, 14.02.2025 о 07год. 40хв. ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що полягали в умисному пошкодженні замку вхідних дверей, через що неповнолітня донька не змогла вийти з квартири до школи, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, 15.02.2025 о 12год. 23хв. ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство, а саме: умисні дії фізичного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 , що полягали в рукою по стегну, внаслідок чого завдано шкоду фізичному здоров`ю потерпілої, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, 15.02.2025 о 16год. 46хв. ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство, а саме: умисні дії фізичного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 , що полягали в ударі ногою по тулубу, внаслідок чого завдано шкоду фізичному здоров`ю потерпілої, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, 23.02.2025 о 08год. 08хв. ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство, а саме: умисні дії економічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 , що полягали в умисному позбавленні права користування кімнатою, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, 23.02.2025 о 19год. 10хв. ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство, а саме: умисні дії психологічного та економічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 , що полягали в образах нецензурною лайкою, погрозах фізичної розправи та пошкодженні дрота правильної машини, внаслідок чого завдано шкоду психологічному здоров`ю потерпілої, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 173-2 КУпАП».

У ЄРДР 24 липня 2025 року зареєстровано кримінальне провадження за номером 0000062 з кваліфікацією за статтею 126-1 КК України (виклад обставин: ОСОБА_3 систематично протягом 2025 року вчиняв психологічне домашнє насильство щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_1 шляхом образ, криків, погроз застосування насильства психологічного тиску).

03 серпня 2025 року у ЄРДР за номером 0001415 зареєстровано кримінальне провадження з кваліфікацією за частиною четвертою статті 185 КК України (виклад обставин: 02 серпня 2025 року до чергової частини надійшло повідомлення від ОСОБА_1 про те, що 02 серпня 2025 року її колишній чоловік ОСОБА_5 , який має доступ до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в умовах воєнного стану, таємно, шляхом вільного доступу скоїв крадіжку трьох камер марки «ІМОО» та двох портативних зарядних пристроїв на загальну суму 4300,00 грн).

18 вересня 2025 року та 24 вересня 2025 року уповноваженими особами Кременчуцького РУП ГУНП в Польавській області видано термінові заборонні приписи щодо ОСОБА_3 строком на 5 діб із забороною в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, а терміновий заборонний припис щодо ОСОБА_3 строком на 5 діб із забороною в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_1 .

Наказом Служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцького району Полтавської області від 24 листопада 2023 року № 139 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поставлено на облік як дитину, яка перебуває в складних життєвих обставинах, підстава скоєння психологічного насильства над дитиною.

Із відповіді цієї служби від 31 липня 2025 року № Ц-01-20/175 вбачається, що у зв`язку із систематичним вчиненням домашнього насильства психологічного характеру з боку батька ОСОБА_8 по відношенню до колишньої дружини та тещі в присутності малолітньої дівчини, сім`я ОСОБА_1 , в якій виховується ОСОБА_4 , постійно знаходиться в полі зору служби у справах дітей.

Згідно з відповідями ТОВ «Житлорембудсервіс» від 21 лютого та 25 липня 2025 року за адресою: АДРЕСА_1 неодноразово фіксувалося пошкодження (перерізання) невідомими особами відхідних дротів після лічильника електроенергії до вказаної квартири, зокрема, 23 січня 2025 року, 24 січня 2025 року та 12 лютого 2025 року.

У довідці, виданій начальником електротехнічної лабораторії ВК (м. Кременчук) ЛВДС «Кременчук» АТ «Укртранснафта» зазначено, що 18 серпня 2025 року ОСОБА_1 надала електричний пристрій з метою надання висновку про його призначення; опис пристрою: штепсельна вилка 220 В, 10 А зі встановленою всередині закороткою виконаною з алюмінієвого дроту перетином 2,5 мм2. За висновком цього спеціаліста цей пристрій під час встановлення його в розетку є джерелом короткого замикання, що спричиняє спрацювання (вимкнення) захисного автоматичного вимикача, який живить електромережу квартири чи іншого приміщення; подальше відновлення електроспоживання шляхом увімкнення автоматичного вимикача доки цей пристрій вставлено у розетку не є можливим; встановлення подібних пристроїв у розетку є недопустимим, оскільки у разі відмови автоматичного вимикача, що живить електромережу приміщення, це призведе до займання електропроводки цієї квартири з подальшим виникненням пожежі у цьому приміщенні, з можливим розповсюдженням на сусідні квартири.

Заслухана у судовому засіданні дитина особисто повідомила про вчинення ОСОБА_3 фізичного та психологічного насильства щодо її матері та бабусі, зокрема, повідомила, що він ображав маму, бив її ногами та рукою, а також штовхав та бив бабусю, зауважила, що боїться ОСОБА_3 , особливо коли він приходить у той час, коли вона перебуває у квартирі одна, розказала, що бачила у дверне вічко як ОСОБА_3 перерізав дроти у щитку після чого одразу зникло світло.

Заявник звернула увагу суду на те, що, ОСОБА_3 продовжує постійно вчиняти неправомірні дії щодо неї та її дитини, що підтверджується, зокрема, складеними 19 та 24 вересня 2025 року працівниками поліції тимчасовими заборонними приписами щодо ОСОБА_3 у зв`язку із вчиненням домашнього насильства щодо неї та спільної дитини. Також за поясненнями ОСОБА_1 та самої дитини ОСОБА_3 намагався потрапити до них 28 та 29 вересня 2025 року, гучно стукаючи у двері, а після невдалої спроби знову відімкнув їм світло.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису можна дійти висновку про те, що відносини між дитиною та батьком напружені, останній намагається психологічно тиснути на дитину для досягнення своєї мети щодо вирішення майнового питання з ОСОБА_1 , створює штучні умови для погіршення якості життя заявника та їх спільної дитини, що не може не впливати на психологічний стан цих осіб.

При цьому суд критично оцінює посилання ОСОБА_3 на неналежну поведінку щодо нього самої дитини, зокрема, демонстрація нею непристойного жесту в його бік, оскільки наведене, на думку суду, може свідчити не лише про її погане виховання, як стверджує ОСОБА_3 , а й про складну життєву ситуацію, в якій опинилася дитина, у тому числі внаслідок його дій. Водночас вживання ним ненормативної лексики та образливих фраз щодо людей, які її виховують (за встановлених обставин її мати та бабуся), що зафіксовано на оглянутому в судовому засіданні відео, дає підстави для висновку, зокрема, про його неналежне ставлення до своїх батьківських обов`язків.

Ураховуючи всі досліджені в сукупності докази, пояснення сторін та дитини, суд вбачає у діях ОСОБА_3 ознаки психологічного насильства, які проявляються, зокрема, у формі словесних образ та погроз та викликають у ОСОБА_1 побоювання за свою безпеку чи безпеку дитини, спричиняють емоційну невпевненість, нездатність захистити себе.

Тривалість і системність протиправної поведінки свідчить про вірогідність вчинення ОСОБА_3 психологічного насильства щодо заявника, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Наявність тривалого конфлікту та непорозумінь між сторонами є очевидною, а заявник довела ризики, які можуть настати у разі незастосування щодо заінтересованої особи обмежувального припису.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17 вересня 2025 року у справі № 405/7049/24.

У постанові Верховного Суду від 15 вересня 2025 року у справі № 607/21964 зазначено, зокрема, що: «Систематичність визначається, виходячи з кількісного показника порушення правил співжиття протягом необмеженого проміжку часу. При цьому суттєвим є саме факт повторного вчинення одного й того самого правопорушення, що свідчить про те, що застосовані заходи впливу є безрезультатними.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що у кожному конкретному випадку суди мають враховувати фактичні обставини справи та письмові докази, а заявник має довести факт вчинення фізичного та психологічного насильства відповідно до Закону.

Докази, що додаються до заяви про видачу обмежувального припису, мають стосуватися місця вчинення домашнього насильства, ризиків безпеки постраждалої особи, вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, тобто докази мають стосуватись обґрунтованих побоювань з приводу того, що особа (кривдник) здатний вдатися до небезпечних проявів домашнього насильства у будь-якому його вигляді психологічному, фізичному, економічному, тощо. Це можуть бути докази застосування психологічного насильства, приниження гідності, жорстокого поводження з боку заінтересованої особи до заявника, катування, нелюдського поводження, що передбачає спричинення сильних фізичних та душевних страждань, тривалість та системність протиправної поведінки кривдника та докази того, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії у відношенні до заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому існує ризик продовження кривдником таких дій, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими.

Як докази до заяви можуть додаватися, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою особою органів Національної поліції; терміновий заборонювальний припис стосовно кривдника, винесений працівником уповноваженого підрозділу поліції; обмежувальний припис, винесений судом у кримінальному провадженні; інші документи, які засвідчують факт насильства; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань».

Заявником було надано суду, зокрема, два термінові заборонні приписи стосовно кривдника від 19 та 24 вересня 2025 року, складені працівниками поліції у зв`язку із вчиненням домашнього насильства щодо неї та спільної дитини, а також витяг із ЄРДР від 24 липня 2025 року щодо реєстрації кримінального провадження за номером 0000062 з кваліфікацією за статтею 126-1 КК України.

Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 квітня 2020 року у справі № 754/11171/19 (провадження № 61-21971св19), тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи при видачі обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосування такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Суд ураховує, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , співвласником якої є ОСОБА_3 , не є єдиним місцем для його проживання, а наявні між сторонами майнові спори мають вирішуватися виключно у правовому полі, зокрема, шляхом звернення до суду або використання інших передбачених законом способів захисту прав, а не шляхом застосування будь-яких форм домашнього насильства, що є неприпустимим та суперечить вимогам закону.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов висновку про підтвердження вказаних заявником обставин про вчинення щодо неї психологічного насильства та існування ризиків продовження у майбутньому домашнього насильства з боку ОСОБА_3 .

За правилами частин другоїчетвертої статті 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього, зокрема таких обов`язків: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Суд, ураховуючи встановлені обставини та існування ризиків продовження у майбутньому домашнього насильства, вважає, що з метою запобігання продовження здійснення ОСОБА_3 щодо ОСОБА_9 протиправних дій, слід задовольнити заяву та видати обмежувальний припис.

Керуючись статтями 4, 6, 10, 18, 258-259, 263-265, 273, 350-1 350-8 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису.

Видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , строком на 6 місяців, яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав, а саме заборонити: наближатися на відстань менше ніж 300 м до місця проживання постраждалої ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; вести телефонні переговори або контактувати з постраждалою ОСОБА_1 через інші засоби зв`язку; особисто або через третіх осіб розшукувати постраждалу ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Про видачу обмежувального припису повідомити не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стос овно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік.

Рішення суду підлягає негайному виконанню і його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т. М. Ковальчук