К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 вересня 2025 року місто Київ

справа № 361/10300/21

апеляційне провадження № 22-ц/824/12453/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

за участю секретаря судового засідання: Приходька Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2023 року, ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність керівника Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Раєнка Романа Володимировича, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст заявлених вимог

17 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність керівника Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Роєнка Р.В.

Скаргу обґрунтовував тим, що додатковим рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 6 жовтня 2022 року у справі № 361/10300/21 стягнуто із ОСОБА_3 на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 675 грн. 20 березня 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Відділ ДВС) із заявою про примусове виконання додаткового рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 6 жовтня 2022 року. Відділ ДВС отримав заяву ОСОБА_1 23 березня 2023 року, однак виконавче провадження на час звернення до

суду зі скаргою не відкрито, рішення про повернення виконавчого документа Відділом ДВС також не приймалося.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив визнати неправомірною бездіяльність Відділу державної виконавчої служби, яка полягала у невжитті заходів щодо своєчасного вирішення питання щодо відкриття виконавчого провадження. Також просив зобов`язати Відділ ДВС розглянути подану заяву від 23 березня 2023 року та прийняти відповідне рішення у порядку, визначеному Законом України Закону "Про виконавче провадження".

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом його скарги на бездіяльність посадових осіб Відділу ДВС, та просив стягнути з Відділу ДВС на його користь всі судові витрати, які він поніс і має понести, в тому числі витрати на правничу допомогу у розмірі 52 000 грн, згідно з актом приймання-передавання виконаних робіт від 8 травня 2023 року.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 8 червня 2023 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність посадових осіб Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що виявилася у нездійснення заходів примусового виконання рішення суду за виконавчим листом № 361/10300/21 відповідно до приписів частини 5 статті 26, абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону України "Про виконавче провадження".

4 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення суду щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом його скарги на бездіяльність посадових осіб відділу ДВС.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Ухвалу мотивовано тим, що заявник не надав належних та достатніх доказів на підтвердження здійснення розрахунку з особою, яка надавала правничу допомогу.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2023 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, подану 4 липня 2023 року, залишено без розгляду.

Ухвалу суду першої інстанції мотивовано тим, що ухвала про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 постановлена 8 червня 2023 року, проте заявник звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат лише у липні 2023 року, тобто з пропуском строку, встановленого частиною 8 статті 141 ЦПК України; заявник не ставив перед судом питання про поновлення пропущеного строку на подання вказаної заяви. Крім того, ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2023 року ОСОБА_1 вже було відмовлено в

ухваленні додаткового рішення суду про стягнення витрат на правничу допомогу, пов`язаних із розглядом скарги.

Короткий зміст апеляційних скарг та їх узагальнені доводи

Не погоджуючись з ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2023 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Скаржник зазначає, що ним подано всі необхідні докази понесення витрат на професійну правничу допомогу, а тому суд безпідставно відмовив в ухваленні додаткового рішення по розподілу судових витрат.

Також не погодившись з ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2023 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвали та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення без розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення з тих підстав, що питання про розподіл судових витрат вже вирішено ухвалою суду від 12 червня 2023 року. Суд не врахував, що в ухвалі від 12 червня 2023 року відмовлено в ухваленні додаткового рішення згідно заяви, поданої не 8 травня 2023 року, а 18 травня 2023 року.

Короткий зміст судових рішень суду апеляційної та касаційної інстанцій

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 липня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2023 року повернуто заявнику.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишено без задоволення, а ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2023 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 14 травня 2025 року касаційні скарги ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Київського апеляційного суду від 11 липня 2024 року скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження. Постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Учасники справи відзиви на апеляційну скаргу до суду не подали.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

Учасники справи в суд апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухвалених судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Щодо апеляційної скарги на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2023 року.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, виходив з того, що заявник не надав доказів фактичної оплати послуг адвоката.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком, оскільки він суперечить положенням статті 137 ЦПК України та усталеній судовій практиці.

Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами за результатами розгляду справи.

При цьому Верховний Суд неодноразово роз`яснював, що такими витратами є як ті, що вже фактично сплачені, так і ті, які сторона зобов`язана сплатити у майбутньому, якщо це відповідає умовам договору про надання правничої допомоги.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду у справах № 317/1209/19 від 2 грудня 2020 року, № 554/2586/16-ц від 3 лютого 2021 року, № 753/1203/18 від 17 лютого 2021 року.

Отже, висновок суду першої інстанції про відсутність доказів оплати як підстави для відмови у задоволенні заяви є помилковим, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Щодо апеляційної скарги на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2023 року.

Суд першої інстанції залишив без розгляду заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, мотивуючи це пропуском строку, встановленого частиною 8 статті 141 ЦПК України.

Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що заявник ще 8 травня 2023 року подав заяву про ухвалення додаткового рішення, зареєстровану в суді 18 травня 2023 року, до якої додав належні докази понесених витрат на правничу допомогу.

Копія ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2023 року про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу була надіслана ОСОБА_1 11 вересня 2023 року.

4 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, пов'язаних із розглядом його скарги. Заяву мотивував тим, що докази на підтвердження наданих послуг із професійної правничої допомоги у розмірі 52 000 грн були надані заявником у додатках до заяви від 8 травня 2023 року (зареєстрована в суді 18 травня 2023 року).

Отже, звертаючись 4 липня 2023 року із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, фактично із вимогою про розгляд раніше поданої заяви, ОСОБА_1 діяв у межах установленого строку, і повторне звернення не може бути підставою для висновку про його пропуск.

Наведені обставини свідчать, що ухвала Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2023 року постановлена помилково і підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Вирішуючи заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів виходить з наступного.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина 1 статті 15 ЦПК України).

Згідно з положеннями частин 1-4 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За правилами пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Згідно з частинами 12 статті 141 ЦПК України, судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, у встановлений процесуальним законом строк, заявник надав суду копію договору про надання правової допомоги від 1 серпня 2022 року, укладеного між адвокатом Тукманом Є.Г. та ОСОБА_1 ; копію звіту із детальним описом наданих послуг від 2 квітня 2025 року та копію акту приймання-передачі наданих послуг від 8 травня 2023 року (том І, а.с. 145-146).

У пункті 4.2 договору про надання правничої допомоги зазначено, що вартість наданої адвокатом правничої допомоги у межах цього договору становить 6 500 грн за кожну годину роботи адвоката. Остаточна вартість визначається сторонами в акті приймання-передавання наданих послуг, який підписується сторонами і є його невід'ємною частиною.

Відповідно до акта приймання-передавання послуг від 8 травня 2023 року до договору про надання правової допомоги від 1 серпня 2022 року, розрахунок вартості наданих адвокатом послуг здійснено таким чином: 8 год х 6 500 грн = 52 000 грн. Грошові кошти повинні бути сплачені клієнтом на користь адвоката протягом 80-ти днів після підписання цього акта сторонами.

Беручи до уваги викладене, а також враховуючи, що суд першої інстанції частково задовольнив скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб органу державної виконавчої служби, колегія суддів, керуючись пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України, вважає, що наявні правові підстави для розподілу витрат на правничу допомогу, понесених заявником.

Як вже вказувалося вище, 17 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність посадових осіб органу державної виконавчої служби. В скарзі,

окрім іншого зазначив, що попередній (орієнтовний) розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 20 000 грн (том І, а.с. 98 на звороті).

В заяві про ухвалення додаткового рішення від 8 травня 2023 року (зареєстрована в суді 18 травня 2023 року) ОСОБА_1 просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 52 000 грн (том І, а.с. 144 на звороті) та при цьому не навів обґрунтувань для стягнення таких витрат в сумі, яка значно перевищує зазначену попередню (орієнтовну) суму в 20 000 грн.

Отже, сума судових витрат, заявлена ОСОБА_1 до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, і заявник не доводив, що не міг передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Відповідно до частини 4 статті 141 ЦПК України, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодування судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Ураховуючи викладене, а також зважаючи на те, що в попередньому (орієнтовному) розрахунку заявник зазначив розмір витрат на правничу допомогу в сумі 20 000 грн, а за наслідками розгляду скарги на бездіяльність посадових осіб органу державної виконавчої служби задоволено одну з двох вимог, відсутність клопотання Відділу ДВС про зменшення суми судових витрат, наявні правові підстави для стягнення з Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. Такий розмір витрат, з урахуванням всіх вищенаведених обставин, є доведеним та пропорційним розміру задоволених вимог.

Розподіл судових витрат в суді апеляційної та касаційної інстанцій

Оскільки колегія суддів скасувала судові рішення суду першої інстанції та частково задовольнила вимоги ОСОБА_1 про стягнення з Відділу ДВС витрат на професійну правничу допомогу, то в силу вимог пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України наявні правові підстави для розподілу витрат на правничу допомогу, понесених заявником під час розгляду справи в судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Як вже вказувалося вище, 1 серпня 2022 року між адвокатом Тукманом Є.Г. та ОСОБА_1 укладено Договір про надання правової допомоги, пунктом 4.2 якого визначено, що вартість наданої адвокатом правничої допомоги у межах цього договору становить 6 500 грн за кожну годину роботи адвоката, а остаточна вартість визначається сторонами в акті приймання-передавання наданих послуг

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу в судах апеляційної та касаційної інстанції ОСОБА_1 надав наступні документи: копію Акту приймання-передачі наданих послуг від 11 червня 2024 року, згідно якого вартість наданих послуг за подання апеляційної скарги від 25 грудня 2023 року становить

52 000 грн; копію Акту приймання-передачі наданих послуг від 13 червня 2024 року, згідно якого вартість наданих послуг за подання апеляційної скарги від 24 серпня 2023 року на ухвалу суду від 12 червня 2023 року становить 65 000 грн; копію Акту приймання-передачі наданих послуг від 9 квітня 2025 року, згідно якого вартість наданих послуг за подання касаційної скарги на ухвалу апеляційного суду від 11 липня 2024 року становить 58 500 грн; копію Акту приймання-передачі наданих послуг від 8 квітня 2025 року, згідно якого вартість наданих послуг за подання касаційної скарги на ухвалу суду першої інстанції від 23 листопада 2023 року та постанову апеляційного суду від 18 грудня 2024 року становить 71 500 грн; копію Акту приймання-передачі наданих послуг від 12 червня 2025 року, згідно якого вартість наданих послуг під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції становить 22 750 грн; копію Акту приймання-передачі наданих послуг від 13 червня 2025 року, згідно якого вартість наданих послуг під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції становить 29 250 грн (том ІІ, а.с. 3,18, 90, 101, 145, 150). Загальний розмір витрат, згідно даних актів, становить 299 000 грн.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом в постанові від 15 вересня 2021 року у справі № 924/675/20, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менше, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України (частина 4 статті 137 ЦПК України). Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зазначено, що не є обов'язковими для суду зобов'язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і в пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.

Проаналізувавши надані ОСОБА_1 докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу в судах апеляційної та касаційної інстанцій, в яких зазначено здійснені адвокатом роботи (послуги), колегія суддів приходить до висновку, що розмір витрат на правничу допомогу в сумі 299 000 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру.

Так, на переконання колегії суддів, зазначення в кожному з актів такої послуги, як здійснення особистого прийому клієнта для надання консультацій та узгодження питання формування правової позиції, надання клієнту роз'яснень зі спірних правовідносин в суді апеляційної та касаційної інстанцій включає в себе така послуга як складання та подання апеляційних скарг та касаційних скарг на окремі судові рішення. Тому зазначення цих

послуг окремо і встановлення вартості за кожну з послуг є безпідставним та не відповідає критерію реальності та розумності адвокатських послуг.

До того ж, як вбачається зі змісту апеляційних та касаційних скарг заявника його правова позиція щодо розподілу судових витрат не змінювалась в судах апеляційної та касаційної інстанцій, відтак адвокатом, який надавав правничу допомогу ОСОБА_1 , не потрібно було вивчати додаткові джерела права під час надання правничої допомоги в суді касаційної інстанції.

Також слід враховувати, що адвокат надавав заявнику правничу допомогу з приводу вирішення судом процесуального питання про розподіл витрат на правничу допомогу, а з цього питання існує стала судова практика, відтак підготовка справи в судах апеляційної та касаційної інстанцій не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи від адвоката.

Суд ураховує, чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини (постанови Верховного Суду від 4 грудня 2018 року в справі № 911/3386/17, від 11 грудня 2018 року в справі № 910/2170/18).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості та добросовісності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи часткове задоволення апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір судових витрат понесених ОСОБА_1 у зв'язку з переглядом справи у судах апеляційної та касаційної інстанцій і визначити їх розмір, який підлягає відшкодуванню Броварським відділом державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в сумі 20 000 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2023 року, ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2023 року скасувати і ухвалити нове судове рішення такого змісту.

Стягнути з Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (Київська область, місто Бровари, бульвар Незалежності, 39; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу, понесені під час розгляду справи в суді першої інстанції, в розмірі 10 000 гривень.

Стягнути з Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (Київська область, місто Бровари, бульвар Незалежності, 39; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу, понесені під час розгляду справи в суді апеляційної та касаційної інстанції, в сумі 20 000 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: