Справа № 598/72/25
провадження № 2-о/598/31/2025
РІШЕННЯ

іменем України

"02" жовтня 2025 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Гудими І.В.

секретаря Жиляк Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Байковецька сільська рада Тернопільського району Тернопільської області, Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрацію шлюбу,-

встановив:

До суду звернулася ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з громадянином ОСОБА_3 у період з 01 січня 2004 року по 25 червня 2024 року. Свої вимоги мотивує тим, що у 2003 році вона познайомилася зі ОСОБА_3 , який приїхав із Рахівського району Закарпатської області до с.Романове Село для роботи на тепличному комбінаті. Восени 2003 року вони почали спільно проживати у житловому будинку заявниці як чоловік і жінка без укладення шлюбу. На той час у заявниці був неповнолітній син, вихованням і утриманням якого вони займалися разом. Протягом спільного проживання заявниця та ОСОБА_3 вели спільне господарство, облаштовували та ремонтували житло, здійснювали будівництво господарських споруд, мали спільний побут, організовували дозвілля, підтримували стосунки з родичами й знайомими як подружжя. Із початком повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України ОСОБА_3 був мобілізований, проходив службу у складі Збройних Сил України та 25 червня 2024 року зник безвісти під час виконання бойового завдання. Про зазначене родину було повідомлено компетентними органами, відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Заявниця вказує, що встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу має для неї істотне юридичне значення, оскільки необхідне для підтвердження її статусу члена сім`ї зниклого безвісти військовослужбовця з метою оформлення соціальних виплат, отримання гарантій та належного врегулювання правовідносин, що виникли у зв`язку зі зникненням ОСОБА_3 ..

Відповідно до ухвали Збаразького районного суду Тернопільської області від 16 січня 2025 року відкрито провадження у даній справі та вирішено розглядати справу в порядку окремого провадження.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_4 заявлені вимоги підтримав, просив заяву задовольнити посилаючись на обставини зазначені в заві.

Представник заінтересованої особи Байковецької сільської ради Тернопільського району в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду представником було подано заяву, в якій він просить суд розглядати справу у його відсутності, щодо заявлених вимог покладається на думку суду.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України Ткачук В.В. в судовому засіданні заперечень щодо задоволення заяви не висловив, визнавши, що вирішення питання щодо встановлення факту родинних відносин слід залишити на розсуд суду. При цьому зазначив, що доказів недостатньо на підтвердження даного факту.

Представник заінтересованої особи військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився, однак подав письмові пояснення, у яких зазначив, що встановлення факту спільного проживання заявниці зі ОСОБА_3 однією сім`єю має значення для вирішення питання щодо виплат грошового забезпечення, водночас вважає недоречним і передчасним ухвалення такого рішення без визначення відповідного статусу ОСОБА_3 , оскільки останній рахується зниклим безвісти, а не загиблим.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, хоча про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, суд приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення.

Так, в ході судового засідання встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зник безвісти 25.06.2024 року під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини в районі н.п. Уманське Покровського району Донецької області. Дані обставини знайшли своє підтвердження сповіщенням сім`ї №19 від 30.06.2024 року, адресованого на ОСОБА_1 (а.с.12), витягом з ЄРДР від 10.07.2024 року по кримінальному провадженні №0001693 (а.с.14).

В матеріалах справи наявні копії заяв ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 від 17.10.2024 року, завірені старостою Ангелівського старостинського округу, згідно яких вбачається що ОСОБА_3 проживав спільно з ОСОБА_1 з 2003 року в с.Романове Село Тернопільського району Тернопільської області (а.с.16-19).

Крім того, з копії договору №1 від 18.07.2012 року укладеного між ФОП ОСОБА_9 та ОСОБА_3 (а.с.32-33), декларації №001-6РТ4-АЕА0 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу (а.с.62), вбачається що ОСОБА_3 вказував свою адресу АДРЕСА_1 .

Згідно знімку екрана особистих даних ОСОБА_3 з програми «Health24», останній вказав свою адресу АДРЕСА_2 (а.с.63-66).

В матеріалах справи є спільні фотокартки заявниці з ОСОБА_3 (а.с.34-37).

Допитані судом свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , дали суду покази, що заявниця з ОСОБА_10 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2003 по 2022 рік.

Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В порядку ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принципами судового доказування є обов`язковість доказування (оскільки всі обставини справи підлягають доказуванню; належність, допустимість, достовірність, достатність, доказів (Глава 5 Розділу І ЦПК України).

Так, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст.81 ЦПК України).

Згідно ст.293 ч.1 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

На підставі п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно п. 5 ч. 1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя (ст.21 СК України).

Державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства (ст.27 Сімейного кодексу України).

Зареєстрований шлюб передбачає для подружжя ряд гарантій.

Ознаками фактичної сім`ї, що складає фактичний шлюб між чоловіком та жінкою та виникає за рішенням суду є: спільне проживання чоловіка і жінки; спільний побут; взаємні права і обов`язки.

Конституційний суд України у рішенні від 3.06.1999 у справі № 1-8/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Тривалість спільного проживання чоловіка та жінки як ознака наявності сім`ї на законодавчому рівні не визначена.

Водночас, строк спільного проживання однією сім`єю має бути достатнім для того, щоб стверджувати, що між чоловіком та жінкою склалися усталені відносини, які притаманні подружжю.

Згідно постанови Верховного Суду від 30.10.2019 у справі № 643/6799/17 для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв.

Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання.

Щодо часу проживання за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

За постановою Верховного Суду від 23.09.2021 у справі № 204/6931/20 під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи).

Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо.

До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо.

При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

За постановою Верховного Суду від 15.08.2019 у справі № 588/350/15-ц факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання коштів на рахунок, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю.

За постановою Верховного Суду у справі № 531/295/19 від 8.12.2021 показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Згідно постанови Верховного Суду у справі №753/353/25 від 23.09.2025 реєстрація місця проживання жінки та чоловіка за однією адресою не є ні головною, ні обов`язковою ознакою наявності фактичного шлюбу. Так само факт спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу не може бути встановлений лише показами свідків та наявністю спільних фотографій за відсутності інших доказів.

Враховуючи все вищевказане, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, встановив, що заявником не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Надані заявницею фотознімки та показання свідків дійсно підтверджують факт близьких стосунків та певного спільного проведення часу із ОСОБА_3 , однак у сукупності з іншими поданими доказами вони не дають достатніх та беззаперечних підстав для висновку про існування між сторонами саме усталених сімейних відносин, які за своєю правовою природою є аналогічними до відносин подружжя. Для встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу закон та судова практика вимагають підтвердження сукупності ознак, що притаманні подружжю, а саме: постійного спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету, придбання майна для спільного користування, взаємних прав та обов`язків. Однак належних і допустимих доказів, які б свідчили про таку сукупність обставин, заявницею суду не надано. За таких умов суд дійшов висновку, що підстав для встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу немає, а тому заява задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 244, 258, 259, 265, 293, 319, 352, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Байковецька сільська рада Тернопільського району Тернопільської області, Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрацію шлюбу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дане рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено та підписано 02 жовтня 2025 року.

СУДДЯ Ігор ГУДИМА