Номер провадження: 22-ц/813/4563/25
Справа № 499/1465/24
Головуючий у першій інстанції Тимчук Р. М.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Коновалової В.А., Кострицького В.В.,

учасники справи: позивач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в особі Галзман Надії Віталіївни

на рішення Іванівського районного суду Одеської області від 04 лютого 2025 року, ухвалене Іванівським районним судом Одеської області у складі: судді Тимчука Р.М. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення надмірної виплати,

в с т а н о в и в:

У грудні 2024 року позивач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулось до суду з вказаним позовом, який мотивувало тим, що на обліку в ГУПФУ в Одеській області перебуває ОСОБА_2 та з 03.04.2007 отримує пенсію за віком.

12.06.2024 відповідач звернувся до Головного управління з заявою про перехід з пенсії за інвалідністю на пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-ГУ (далі - Закон 1058), абз. 6 п. 3 розділу XV Прикінцеві положення» (учасник бойових дій) (надалі - Закон № 1058-ГУ).

В червні 2024 року ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії «Допризначення, сплата внесків» згідно абзацу 2, п.4.3 Порядку №22-1. Розмір призначеної з 16.06.2024 пенсії складав 7331,30 грн (розпорядження від 18.06.2024). Для розрахунку середньорічного заробітку для призначення пенсії було враховано заробітну плату за 185 місяців. Середньомісячну заробітну плату обчислено в розмірі 17724,05000.

Перевіркою пенсійної справи встановлено, що до страхового стажу не включено періоди роботи з 01.12.2007 по 31.12.2019 та за 2 місяці 2020.

Після доопрацювання пенсійної справи враховано недостатні періоди заробітної плати для обчислення середньомісячного заробітку та додано період з 01.03.2024 по 31.05.2024 (після сплати внесків підприємством), кількість місяців заробітної плати склала 333 місяці. У зв`язку зі збільшенням зарахованого страхового стажу зменшився розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії та середньомісячна заробітна плата для розрахунку розміру пенсії склала 11951,67000 (розпорядження про перерахунок від 20.09.2024). Після перерахунку розмір призначеної з 12.06.2024 пенсії становить 4984,58 грн.

Пенсійну справу приведено у відповідність.

Після з`ясування вищевикладених фактів, Головним управлінням було винесено рішення про прийняття суми переплати пенсії на облік від 25.09.2024 № 3722, відповідно до якого переплата пенсії яка виникла за період з 12.06.2024 по 30.09.2024, становить 8526,42 грн.

Так, Головним управлінням відповідачу надіслано лист-повідомлення від 27.09.2024 № 1500-0404-8/147710 та повідомлено про виникнення переплати.

Станом на теперішній час, надміру виплачену суму пенсійних виплат у розмірі 8526,42 грн, відповідачем добровільно не повернуто.

Однак, станом на теперішній час, надміру виплачену суму пенсійних виплат у розмірі 8526,42 грн відповідачем добровільно не повернуто, тому позивач із посиланням як на правове обгрунтування своїх вимог на ст. 1212 ЦК України, ст. 7, 73, 113 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» просив їх стягнути з відповідача на користь позивача.

Від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява, в якій зазначив, що позовні вимоги не визнає, так як дана переплата відбулася не з його вини, не внаслідок його протиправний дій та просив застосувати ст. 1215 ЦК України, оскільки недобросовісності з його боку не було та вказані виплати були проведені пенсійним органом за власним нарахуванням.

Рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 04 лютого 2025 року у задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії відмовлено.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області в особі ОСОБА_3 вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим, просить скасувати рішення Іванівського районного суду Одеської області від 04 лютого 2025 року, ухвалити нове рішення, яким позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити.

Доводами апеляційної скарги є те, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому, в будь-якому разі, її розмір відомий особі, яка її отримує, тобто ОСОБА_1 мав реальну, об`єктивну можливість виявити протягом певного періоду отримання пенсії належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою повідомлення державного органу про отримання пенсії в неналежному розмірі, але не зробив цього, що, в свою чергу, можна розцінити як зловживання з боку Відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення суми надміру виплаченої пенсії у розмірі 8526,42 гривень, тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 вказаної норми).

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, суд першої інстанції виходив з того, що при вирішенні спору суд не встановив, що позивач (платник грошових коштів) довів факт недобросовісності відповідача (набувача грошових коштів).

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Судом установлено, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області перебуває ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 03.04.2007 та отримує пенсію за віком.

Відповідач, 12.06.2024 звернувся до Головного управління з заявою про перехід з пенсії за інвалідністю на пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-ГУ (далі - Закон 1058), абз. 6 п. 3 розділу XV Прикінцеві положення» (учасник бойових дій) (надалі - Закон № 1058-ГУ).

Згідно посилань позивача в червні 2024 року ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії «Допризначення, сплата внесків» згідно абзацу 2, п.4.3 Порядку №22-1. Розмір призначеної з 16.06.2024 складав 7331,30 грн (розпорядження від 18.06.2024). Для розрахунку середньорічного заробітку для призначення пенсії було враховано заробітну плату за 185 місяців. Середньомісячну заробітну плату обчислено в розмірі 17724,05000 (а.с. 13).

Перевіркою пенсійної справи встановлено, що до страхового стажу не включено періоди роботи з 01.12.2007 по 31.12.2019 та за 2 місяці 2020.

Після доопрацювання пенсійної справи враховано недостатні періоди заробітної плати для обчислення середньомісячного заробітку та додано період з 01.03.2024 по 31.05.2024 (після сплати внесків підприємством), кількість місяців заробітної плати склала 333 місяці. У зв`язку зі збільшенням зарахованого страхового стажу зменшився розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії та середньомісячна заробітна плата для розрахунку розміру пенсії склала 11951,67000 (розпорядження про перерахунок від 20.09.2024). Після перерахунку розмір призначеної з 12.06.2024 пенсії становить 4984,58 грн.

Пенсійну справу приведено у відповідність.

Після з`ясування вищевикладених фактів, Головним управлінням було винесено рішення про прийняття суми переплати пенсії на облік від 25.09.2024 № 3722, відповідно до якого переплата пенсії, яка виникла за період з 12.06.2024 по 30.09.2024 становить 8526,42 грн (а.с. 15).

Головним управлінням Відповідачу надіслано лист-повідомлення від 27.09.2024 № 1500-0404-8/147710 та повідомлено про виникнення переплати (а.с. 7).

Станом на теперішній час, надміру виплачену суму пенсійних виплат у розмірі 8526,42 грн, відповідачем добровільно не повернуто.

Відповідач по справі не визнає зазначені обставини та посилається, що дана переплата пенсії відбулась не з його вини, жодних протиправних дій щодо невірного розрахунку пенсії він не вчиняв, недобросовісність з його боку відсутня.

Переглядаючи оскаржуване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Згідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Основними завданнями Пенсійного фонду України є участь у формуванні та реалізації державної політики у сфері пенсійного забезпечення та соціального страхування, забезпечення збирання та акумулювання коштів, призначених для пенсійного страхування, а також ефективне використання коштів Пенсійного фонду України, здійснення в межах своєї компетенції контрольних функцій.

Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку головні управління Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управліннях районах, містах і районах у містах.

Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виступає органом, уповноваженим державою виконувати відповідні функції у даних правовідносинах.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до видів державних пенсій відносяться: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію (ч. 2 ст. 7 вказаного Закону).

Відповідно до п. 2.4. Постанови Правління Пенсійного Фонду України «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до заяви про призначення пенсії за вислугу років, крім документів, передбачених підпунктами 1-4 пункту 2.1 цього розділу, надаються також документи, що підтверджують стаж роботи, який дає право на призначення такого виду пенсії.

Пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Згідно ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до п. 3 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України № 64 від 21 березня 2003 року із змінами, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено дві підстави для повернення пенсіонером сплачених йому пенсійних виплат: коли має місце зловживання з боку самого пенсіонера, який надав недостовірні дані, що впливають на призначення пенсії; або коли такі дані були надані страхувальником.

Зловживанням є умисні протиправні дії пенсіонера, спрямовані на безпідставне отримання пенсій, або отримання пенсії у більшому, ніж визначено законом, розмірі.

Згідно зі ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону № 1788-ХІІ є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які йому було достовірно відомо.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2016 року у справі № 686/26486/14-а та постановах Верховного Суду від 25 вересня 2018 року у справі № 340/644/15-а та від 21 лютого 2020 року у справі № 173/424/17 (2-а/173/41/2017).

Отже, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити, що факт переплати пенсії, що враховуються при її обчисленні, відбувся у зв`язку із поданням пенсіонером завідомо недостовірних відомостей.

Оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, суду слід виходити з презумпції дійсності документів, наданих для призначення/перерахунку пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав.

Правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-91цс14 (постанова від 02 липня 2014 року) визначено, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

Тобто, до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц та постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц зазначено, що: «правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум».

Колегія суддів зазначає, що обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу стягнення з відповідача ОСОБА_1 , за зверненням якого до Головного управління було здійснено перехід з пенсії за інвалідністю на пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-ГУ, абз. 6 п. 3 розділу XV Прикінцеві положення» (учасник бойових дій), у зв`язку із чим позивачем 18 червня2024 року ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії «Допризначення, сплата внесків» згідно абзацу 2, п.4.3 Порядку № 22-1, під час чого та розрахунку середньорічного заробітку для призначення пенсії, страховий стаж та після доопрацювання пенсійної справи визначено розмір призначеної з 12.06.2024 пенсії -4984,58 грн та рішенням Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області про прийняття суми переплати пенсії на облік від 25 вересня 2024 року № 3722 встановлено, що сума переплати 8526,42 грн згідно з довідкою відділу опрацювання документації № 1 управління з питань виплат Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області утворилась за період з 12.06.2024 по 30.09.2024.

За таких обставин, коли відповідачем недобросовісність з боку ОСОБА_1 , який набув пенсійних виплат, відсутня, наведене в силу пункту 1 частини 1 статті 1215 ЦК України виключає покладення на нього обов`язку повернути надміру виплачених сум пенсійних виплат, а доводи апеляційної скарги фактично зводяться до власного помилкового тлумачення норм права, що регулюють виниклі спірні правовідносини.

Встановивши, що відповідач отримав від позивача спірні грошові кошти у вигляді пенсії, їх виплата проведена позивачем добровільно, без рахункової помилки та без недобросовісності з боку відповідача, суд першої інстанцій обґрунтовано відмовив у задоволенні цього позову, поданого на підставі ст. 1212 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що перевиплата пенсії виникла саме внаслідок зловживання з боку відповідача по справі.

Крім того, не надано суду результатів службової перевірки щодо помилки працівників при розрахунку пенсійного забезпечення чи доказів про збій програмного забезпечення, що спричинило технічні помилки та надлишкові виплати. Жодних інших доводів або обставин щодо недобросовісності набувача пенсії позивач не навів.

Більш того, пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії» (постанова Верховного Суду від 05 лютого 2018 року у справі № 556/1231/17).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в особі Галзман Надії Віталіївни залишити без задоволення.

Рішення Іванівського районного суду Одеської області від 04 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Дата складення повного тексту постанови - 29 вересня 2025 року

Судді: М.В. Назарова

В.А. Коновалова

В.В. Кострицький