Справа № 342/487/25
Провадження № 2-о/342/89/2025
01 жовтня 2025 року м. Городенка
Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої судді Андріюк І.Г.,
секретаря судового засідання Малик Г.В.,
з участю представника заявниці ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Городенка в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем,
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до суду із заявою та просить встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавицею ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .
Вимоги заяви обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла її тітка по материнській лінії споріднення ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилася спадщина на належне майно. Бажаючи реалізувати право на спадщину, заявниця звернулася до приватного нотаріуса із відповідною заявою, проте їй відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки не подала заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк та не була зареєстрованою зі спадкодавцем на день його смерті.
У заяві вказано, що після смерті чоловіка її тітка ОСОБА_4 була у пригніченому стані, тому заявниця запропонувала їй проживати разом за її адресою, на що тітка погодилась. Вони разом проводили дозвілля, заявниці турбувалася про тітку. Впродовж п`яти місяців заявниця проживала з тіткою однією сім`єю без зміни місця реєстрації проживання, однак ІНФОРМАЦІЯ_4 остання померла.
Інших спадкоємців, які б звернулися до нотаріальної контори, із заявою про прийняття спадщини, немає, тобто спору щодо спадкового майна немає.
Встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення для належного оформлення права на спадщину та одержання свідоцтва про право на спадщину.
Ухвалою Городенківського районного суду від 19.05.2025 відкрито провадження у справі, справу постановлено розглядати в порядку окремого провадження.
У судовому засіданні 04.08.2025, за клопотанням адвоката Бундзяк У.М., допитано свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та оголошено перерву.
16.09.2025 представник ОСОБА_2 адвокат Бундзяк У.М. подала заяву про завершення розгляду справи за відсутності заявниці та без участі представника, вимоги заяви підтримали.
Заінтересована особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, 20.06.2025 подала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечила щодо вимог заяви, зазначила, що дійсно заявниця доглядала померлу ОСОБА_4 та проводила її поховання.
У судове засідання учасники справи не з`явились.
Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про завершення розгляду справи за відсутності її учасників.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, враховуючи надані заявницею та її адвокатом пояснення, вислухавши свідків, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що заява обґрунтована і підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Статтею 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Городенківським відділом державної реєстрації цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 24.07.2023 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
До матеріалів справи заявниця долучила копію лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_4 №149 від 21.07.2023, згідно якого причиною смерті вказано механічна асфіксія внаслідок утоплення у воді.
Внаслідок смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина.
Згідно копії витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі заведено спадкову справу №73077960, спадкодавець ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, - визначено ч.1 ст.1221 ЦК України.
Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно ОСОБА_4 заявниця звернулася до нотаріуса.
Приватний нотаріус відмовила ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки на час відкриття спадщини спадкоємець не була зареєстрована разом із спадкодавцем, з поданих документів факт постійного проживання встановити неможливо, тому видача свідоцтва на право на спадщину за законом на майно ОСОБА_4 є неможлива.
Наведене підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.10.2024 року.
Відповідно до ч.3, ч.5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно роз`яснень, викладених у пунктах 2, 20, 21, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» № 7 від 30.05.2008, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Спадкування за законом здійснюється почергово. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК ( 2947-14 ) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на
момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.
Згідно із ч.2,4 ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Згідно статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.
Згідно довідки Чернятинського старостинського округу Городенківської міської ради від 15.05.2025 №24/109 подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_4 проживало у житловому будинку по АДРЕСА_2 . Дітей у шлюбі у подружжя не було. На час смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у господарстві була зареєстрована одна за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки потребувала стороннього догляду.
За даними копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Городенківським відділом державної реєстрації цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 15.02.2023 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .
За даними копії довідки №8 про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 зареєстрована по АДРЕСА_1 .
За даними витягу з реєстру територіальної громади заявниця ОСОБА_2 зареєстрована по АДРЕСА_1 .
Згідно акту обстеження з метою підтвердження фактичного місця проживання ОСОБА_4 від 12.08.2024, складеного у складі старости с.Чернятин, члена старостинської ради та діловода, проведено обстеження фактичного місця проживання ОСОБА_4 , 1962 року народження у господарстві по АДРЕСА_1 . Зі слів свідків (сусідів) ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , останні підтвердили, що у період з березня 2023 року до дня смерті ОСОБА_4 проживала без місця реєстрації у господарстві рідної сестри ОСОБА_3 . Догляд за тіткою постійно здійснювала її племінниця ОСОБА_2 . Поховання ОСОБА_4 проводила особисто ОСОБА_2 з будинку померлої по АДРЕСА_2 .
До матеріалів справи також долучено довідку №56 від 20.07.2023 про перебування ОСОБА_4 на диспансерному обліку у психіатричному кабінеті КНП «Городенківська БЛІЛ» Городенківської міської ради.
Відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.
Наведений висновок зробив Верховний Суд у справі№484/747/17 від 10.01.2019.
Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили, що померла ОСОБА_4 та мати заявниці ОСОБА_3 є рідними сестрами, з березня 2023 померла проживала разом із заявницею та остання її доглядала, здійснила поховання.
У судовому засіданні здобуто достатньо доказів на підтвердження факту постійного проживання заявниці разом зі спадкодавицею ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно роз`яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавицею на час відкриття спадщини надасть змогу заявниці оформити право на спадщину за заповітом на нерухоме майно спадкодавиці. Крім того, встановлення даного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, оскільки судом не встановлено спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України мають обов`язкову частку в спадщині ОСОБА_4 та прийняли спадщину. Чинним законодавством не передбачено іншого (позасудового) порядку встановлення зазначеного факту.
Враховуючи те, що встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідно ОСОБА_2 для оформлення спадкових прав, іншого порядку встановлення такого факту законом не визначено, встановлення даного факту не порушує прав інших осіб, а тому, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до переконання, що заявлені вимоги слід задовольнити.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 13, 76, 81, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 293-294, 315, 319, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-
Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , разом із спадкодавицею ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Учасники справи:

- заявниця ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

- заінтересована особа ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повний текст судового рішення складено 01.10.2025.

Суддя: Андріюк І. Г.