Провадження № 2/127/4160/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі судді Іщук Т. П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб в місті Вінниці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором №7690320 про надання споживчого кредиту у розмірі 53399,48 грн. Свої вимоги мотивувало тим, що 16 березня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» (торгова марка «Creditplus») та ОСОБА_1 укладено договір №7690320 про надання споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом позичальника відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що був надісланий електронним повідомленням (sms) на номер мобільного телефону відповідача. До укладення договору відповідач в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті товариства отримав проект кредитного договору з додатками та ознайомився з усіма його умовами, Правилами надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Авентус Україна». Відповідач за власним волевиявленням, з повним розумінням рівня відповідальності, підписав договір в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відтвореним шляхом використання одноразового пароля ідентифікатора. Відповідно до умов договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредиторові з метою отримання кредиту. Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів, крім випадку визначеного умовами кредитного договору. Проте, відповідачем кредитні зобов`язання не були належним чином виконані.

27 листопада 2024 року між позивачем та ТОВ «Авентус Україна» було укладено договір факторингу №27.11/24-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило належне йому право вимоги до боржників відповідно до реєстру, а ТОВ «ДіджиФінанс» прийняло належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, які вказані в реєстрі. Відповідно до цього договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 7690320 від 16 березня 2024 року в сумі 53399,48 грн, з яких: 12962,82 грн - заборгованість за тілом кредиту, 33936,66 грн - заборгованість за відсотками, 6500,00 грн заборгованість за пенею. Позивач зазначає, що ним було направлено, на останню відому адресу місця реєстрації відповідача, повідомлення про відступлення права вимоги, зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору. При цьому, вказана сума заборгованості за цим договором не погашена ні на рахунок первісного кредитора, ні на рахунок позивача. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про стягнення з відповідача вказаної заборгованості за кредитним договором №7690320 від 16 березня 2024 року в сумі 53399, 48 грн, а також судових витрат.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14 липня 2025 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив.

Вказану ухвалу було надіслано за останнім відомим місцем проживання відповідача, а також розміщено оголошення-повідомлення на офіційному веб-порталі судової влади України, однак, відповідач відзив на позов не надав, будь-які інші клопотання від учасників справи на адресу суду не надійшли.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Справа розглянута ( сформована та зберігається) в змішаній формі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного.

Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 207, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 628, 629, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитних договорів, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України.

Судом установлено, що 16 березня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем був укладений договір №7690320 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 12500,00 грн на споживчі (особисті) потреби, строком на 360 дні з періодичністю платежів сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни (дата) повернення кредиту та сплата процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (ділі іменується Графік платежів), що є додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що споживач виконує свої зобов`язання на умовах та у строк визначені в договорі. У споживача відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту встановлених договором, як на підставі звернення до товариства у паперовій формі, так і в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора.

Відповідно до п.п.1.5.1 1.5.2 договору стандартна процентна ставка становить 2,20% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору. Знижена процентна ставка 0,022 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо споживач до 15 квітня 2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, споживач розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим договором. Споживач погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання споживачем права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для споживача, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки.

Денна процентна ставка на дату укладання договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 2,20% в день. Розрахунок денної процентної ставки за формулою наведеною в Законі України «Про споживче кредитування»: (99000,00 грн. /12500,00 грн. )/ 360 дн. * 100% = 2,20% в день. За стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 2,02% в день. Розрахунок денної процентної ставки за формулою наведеною в Законі України «Про споживче кредитування»: (90832,50 грн. /12500,00 грн. )/ 360 дн. * 100% = 2,02% в день (п.1.7.1, 1.7.2 договору).

Відповідно до п. 1.8.1 1.10.2 договору загальні витрати на дату укладення договору складають: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 99000,00 грн; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 90832,50 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 47541,10% річних; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 9382,87% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 111500,00 грн; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 103332,50 грн.

Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 (п.2.1 договору).

Відповідно до п. 2.2 кредитного договору, сума кредиту (його частинами) перераховується (утримується) товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього договору. Дата надання кредиту 16 березня 2024 року або 17 березня 2024 року.

Згідно п. 3.1 договору, проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод факт/факт.

У випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф у розмірі 375,00 гривень на 4 (четвертий) день такого невиконання та/або неналежного виконання та у розмірі 125,00 гривень, починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання(п. 6.4 договору).

Укладення договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або мобільний додаток «CreditPlus». Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в Особистий кабінет/ мобільний застосунок в порядку передбаченому договором та Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний споживачем при вході та/або шляхом перевірки правильності введення відповідно пароля входу до Особистого кабінету/ мобільного застосунку. При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/Мобільного за стосунку «CreditPlus» (п.1.1 договору).

Відповідно до п. 9.6 кредитного договору, цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони товариства електронним підписом в особистий кабінет споживача/мобільний за стосунок «CreditPlus» для ознайомлення та підписання. Електронний підпис товариства створюється на договорі шляхом накладення аналогу власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами електронного копіювання, за зразком попереднього узгодження сторонами в укладеному договорі про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що створений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується автоматично на стороні товариства для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім товариству в ІТС товариства/зазначений в цьому договорі. Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписанням електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору створює підпис споживача на договорі та вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору.

Додаток №1 до договору про надання споживчого кредиту №7690320 від 16 березня 2024 року містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит за умов виконання відповідачем своїх зобов`язань на умовах та в строк передбачений договором (графіком платежів).

Дані документи підписані ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором С9755.

16 березня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем було укладено додаткову угоду до договору № 7690320 про надання споживчого кредиту від 16 березня 2024 року, якою сторони домовились збільшити суму кредиту на 500,00 гривень, в зв`язку з чим погодили внести зміни до договору.

Відповідно до п.1.1 додаткової угоди сторони домовилися викласти п.1.3 договору в новій редакції: «Сума кредиту(загальний розмір) складає: 13000,00 гривень. Тип кредиту кредит».

Згідно п.1.3 додаткової угоди, враховуючи збільшення загальної суми кредиту, сторони також визначають, що на момент укладення цієї додаткової угоди: денна процентна ставка складе: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 2,20% в день (розрахунок: (102 960,00 грн. / 13000,00 грн. )/ 360 дн. * 100% = 2,20% в день); за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 2,02% в день (розрахунок: (94 465,80 грн. / 13000,00 грн. )/ 360 дн. * 100% = 2,02% в день). Загальні витрати зазначені в договорі на дату його укладання, збільшаться та складуть: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 102 960,00 грн; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 94 465,80 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка складе: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 47 541,10% річних; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 9 382,87% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту зазначена в договорі на дату його укладення збільшиться та складе: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 115 960,00 грн; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 107 465,80 грн. Обчислення денної ставки, орієнтовної реальної річної ставки, загальних витрат та орієнтовної загальної вартості кредиту базуються на припущені, що договір залишається дійсним протягом погодженого строку, товариство та споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі, а всі вищезазначені показники, в тому числі строк кредиту для визначення денної ставки, обраховуються з моменту укладення договору до закінчення погодженого строку кредиту.

Відповідно до п.3 додаткової угоди, підписуючи цю додаткову угоду, споживач підтверджує, що перед укладенням цієї додаткової угоди йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), з урахуванням збільшення суми кредиту.

Відносини сторін, що виникають на підставі цієї додаткової угоди та не врегульовані нею, регулюються відповідно до договору (п.4 додаткової угоди).

Додаткова угода підписана ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором С2003.

Крім того, 16 березня 2024 року відповідач ознайомився із умовами стандартизованої форми Паспорта споживчого кредиту, підписавши які електронним підписом одноразовим ідентифікатором «MT8398», позичальник підтвердив: отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування; отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати, в тому числі в разі невиконання зобов`язань за таким договором.

Таким чином, сторони договору досягли згоди з усіх істотних його умов, уклали його у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» шляхом обміну електронними повідомленнями та підписали у порядку, визначеному статтею 12 Закону, а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Отже між сторонами був укладений договір у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Кредитодавець свої зобов`язання виконав належним чином. Отримання позичальником коштів за цим договором підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Пейтек» від 19 травня 2025 року про проведення успішної операції по перерахунку коштів 16 березня 2024 року на картку НОМЕР_1 .

27 листопада 2024 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Авентус Україна укладено Договір факторингу №27.11/24-Ф.

Відповідно до п. 1.2 договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №3, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

27 листопада 2024 року сторони договору факторингу підписали та скріпили печатками акт прийому-передачі реєстру боржників до даного договору факторингу.

Відповідно до витягу з додатку №1 до договору факторингу №27.11/24-Ф. від 27 листопада 2024 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача за договором про надання споживчого кредиту №7690320 від 16 березня 2024 року на суму53399,48 грн, з яких: 12962,82 грн - заборгованість за тілом кредиту, 33936,66 грн - заборгованість за відсотками, 6500,00 грн заборгованість за пенею.

Договір факторингу є правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Доказів про неправомірність цього договору матеріали справи не містять.

Отже, до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право кредитора за вищевказаним кредитним договором, що підтверджується дослідженими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

З досудової вимоги від 08 квітня 2025 року №-АВ, яка була направлена на адресу відповідача, вбачається, що відповідачу було повідомлено про відступлення права вимоги за кредитнимдоговором № 7690320 від 16 березня 2024 року та запропоновано сплатити заборгованість за кредитом на банківські реквізити ТОВ «Діджи Фінанс» та вказано, що у разі невиконання зобов`язань щодо погашення заборгованості ТОВ «Діджи Фінанс» буде змушене звернутися до суду.

Матеріали справи не містять доказів про отримання відповідачем цієї вимоги, однак вказане не є підставою для відмови в позові.

Верховний Суд в постанові від 07 лютого 2018 року в справі № 2-2035/11 виснував, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.

Однак доказів про виконання своїх зобов`язань позичальником матеріали справи не містять.

Відповідно до наданого розрахунку заборгованість відповідача за кредитним договором №7690320 від 16 березня 2024 року становить 53399,48 грн, з яких: 12962,82 грн - заборгованість за тілом кредиту, 33936, 66 грн - заборгованість за відсотками, 6500, 00 грн заборгованість за пенею.

Суд погоджується із сумою заборгованості за тілом кредиту в розмірі 12962, 82 грн. Дана сума встановлена на підставі наданих суду доказів.

Визначаючись щодо суми заборгованості за відсотками та пенею, суд зазначає наступне.

Визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази, перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань.

Вказану позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 12 січня 2021 року по справі № 462/5025/20, яка враховується судом при застосуванні відповідних норм права згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України.

Враховуючи вказану позицію, а також норми Закону України «Про споживче кредитування», суд вважає за можливе визначити розмір заборгованості по процентам, які підлягають стягненню з відповідача.

Так, суд враховує, що 22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-ІХ (набрав чинності 24 грудня 2023 року) (далі по тексту Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону №3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону №3498-ІХ).

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, з 22 квітня 2024 року - денна ставка не більше 1,5%, з 20 серпня 2024 року - денна ставка не більше 1%.

Договір про надання споживчого кредиту №7690320 було укладено між сторонами у справі 16 березня 2024 року, тобто після набрання чинності цим Законом та відповідно після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування» та сторони договору з урахуванням вказаних положень на дату укладення договору встановили денну процентну ставку 2,20 %, а тому у суду відсутні підстави стверджувати про нікчемність цієї умови. Однак позивач при проведені розрахунку заборгованості по процентам не врахував змін розміру денної процентної ставки, що визначена вказаним законом.

Суд відмічає, що позивач здійснював правомірне нарахування процентів за даним договором до 01 квітня 2024 року за зниженою процентною ставкою в розмірі 0,022 % в день, на підставі п.п. 1.5.2 договору, у зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_1 01 квітня 2024 року сплатив кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів. А також протягом трьох календарних днів, що слідують за датою оплати позивач нараховував відсотки за ставкою 0, 022%, що відповідає умовам договору.

Станом на 05 квітня 2024 року заборгованість по тілу кредиту становить 12962,82 грн, з урахуванням здійсненої 01 квітня 2024 року оплати в сумі 85, 80 грн (13000, 00 грн - 85, 80 грн), тому, починаючи з 05 квітня 2024 року до 21 квітня 2024 року позивач правомірно здійснив нарахування процентів за стандартною денною процентною ставкою 2,20 %, визначеною умовами договору, в межах визначеного законом максимального розміру денної процентної ставки 2,5%, що становить 5133,24 грн.

Проте, починаючи із 22 квітня 2024 року до 19 серпня 2024 року позивач мав право нараховувати проценти не вище встановленого максимального розміру 1,5%, а з 20 серпня 2024 року не вище 1,0%. В цей же час позивач продовжував здійснювати нарахування процентів за стандартною процентною ставкою в розмірі 2,20 %, визначеною у договорі, що не відповідає викладеним вище нормам Закону України «Про споживче кредитування».

З огляду на вказане, суд вважає за необхідне провести перерахунок прострочених процентів за користування кредитом, з урахуванням обмежень встановлених Законом України «Про споживче кредитування».

З 22 квітня 2024 року до 19 серпня 2024 року (120 днів) нарахування відсотків повинно здійснюватися за ставкою не більше 1,5% в день (12962,82 грн х 1,5% х 120 днів), що становить 23333, 08 грн.

За період з 20 серпня 2024 року по 29 серпня 2024 року (дата, визначена позивачем) нарахування відсотків повинно здійснюватися за ставкою не більше 1,0 % в день (12962,82 грн х 1,0 % х 10 днів), що дорівнює 1296,28 грн.

Тобто, заборгованість за простроченими процентами за період з 16 березня 2024 року по 29 серпня 2024 року, яка розрахована, виходячи із максимально допустимого розміру денної процентної ставки, визначеного Законом України «Про споживче кредитування» становить 29762,60 грн (5133, 24 грн + 23333, 08 грн + 1296, 28 грн).

Разом з тим, суд враховує, що позивачем 02 травня 2024 року було здійснено оплату відсотків в сумі 4885,17 грн, з урахуванням даної проплати, сума заборгованості по відсотках за даним договором становить 24877,43 грн (29762, 60 грн 4885, 17 грн), яка і підлягає стягненню з відповідача.

Також суд звертає увагу, що позивач просить стягнути з відповідача 6500,00 грн неустойки. Нарахування неустойки на підставі п. 6.4 договору за своїм змістом є мірою відповідальності позичальника, що відповідає положенню ст. 549 ЦК України.

За ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

В той же час, відповідно до п. 18. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (не виконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Беручи до уваги, що заборгованість у виді неустойки в сумі 6500,00 грн за кредитним договором №7690320 від 16 березня 2024 року нарахована в період дії в Україні воєнного стану, тому в силу вищевказаних положень чинного законодавства позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення та відповідно позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача 6500, 00 грн неустойки за цим кредитним договором задоволенню не підлягає.

Отже з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в розмірі 37850,25 грн, з яких: 12962,82 грн - заборгованість за тілом кредиту, 24887,43 грн - заборгованість за відсотками.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідач доказів щодо спростування розміру суми заборгованості не надав.

Окрім того, згідно положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1717,03 грн судового збору (пропорційно задоволених вимог).

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, то суд зазначає наступне.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата ), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом з тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом ст.137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30 березня 2004 року в справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23 січня 2014 року у справі «East|West Aliance Limited» проти України», заява № 19336/04), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одним з основних елементів верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість та кількість підготовлених документів, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд повинен оцінити витрати сторони у справі на оплату правничої допомоги у сукупності з критеріями, на які звертає увагу Європейський суд з прав людини, ураховуючи реальні обставини їх понесення та необхідності таких трат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 та ч.8 ст.141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року в справі №925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року в справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року в справі № 554/2586/ 16-ц.

Як слідує із матеріалів справи, позивач на підтвердження витрат на правничу допомогу надав: договір про надання правової допомоги №42649746 від 01 січня 2025 року, укладений між ТОВ «Діджи Фінанс» та адвокатом Білецьким Б.М., додаткову угоду №7690320 від 02 квітня 2025 року, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №5618/10 від 17 березня 2016 року, виданого на ім`я ОСОБА_2 , детальний опис робіт, виконаних адвокатом Білецьким Б.М.

Відповідно до п.1.1 договору за цим договором клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правову (правничу) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Деталі предмету договору встановлюються додатковими угодами.

Адвокат зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 , надати інші види професійної правничої допомоги, пов`язаних з розглядом даної справи в будь-якому суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій з повноваженнями представляти інтереси клієнта в будь-якому суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій згідно підсудності та судоустрою, встановлених процесуальними законами та Законом України «Про судоустрій і статус суддів» під час здійснення судочинства та може вчиняти від імені клієнта усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти позивач, відповідач, третя особа, стягувач, суб`єкту оскарження в процесі, для чого адвокату надається право підписувати та подавати від імені клієнта позовні заяви, змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог, брати участь у судових засіданнях, отримувати копії судових рішень, розписуватись та вчиняти інші процесуальні дії. Повноваження адвоката в суді не обмежені цим договором» (п.1 додаткової угоди).

Відповідно до п. 2 додаткової угоди №7690320 від 02 квітня 2025 року до договору №42649746 про надання правової допомоги від 01 січня 2025 року сторонами узгоджено порядок здійснення розрахунків.

Відповідно до детального опису робіт, адвокатом Білецьким Б.М. надано ТОВ «Діджи Фінанс» наступні послуги: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) (1 год 1500, 00 грн) витрачено 2,5 год 3750,00 грн; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (1 год. - 1500,00 грн)витрачено 2,5 год 3750,00 грн; формування додатків до позовної заяви (письмові докази) (1 год 750, 00 грн) витрачено 1 год 750, 00 грн; консультація щодо документів та доказів надання юридичних консультацій щодо правильності оформлення і подачі документів, оцінка їх сили у судовому процесі (1 год. 750, 00 грн) витрачено 1 год. 750, 00 грн.

Визначаючись з розподілом витрат на правничу допомогу та надаючи оцінку вищезазначеним доказам, суд зважає, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором, справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною, розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб, в даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, обсяг наданих доказів є невеликим, а формування позиції та підготовка матеріалів не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи. Тому, з урахуванням результатів розгляду справи, враховуючи її складність та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 4000,00 грн витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою у ній.

На підставі викладеного, керуючись ст. 526, 527, 530, 536, 610-611, 625, 628, 629, 634, 638, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», ст. 81, 141, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДіджиФінанс» () заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 7690320 від 16 березня 2024 року в розмірі 37850,25 грн (тридцять сім тисяч вісімсот п`ятдесят гривень 25 коп.), з яких: 12962,82 грн - заборгованість за тілом кредиту, 24887,43 грн - заборгованість за відсотками, а також 1717,03 грн судового збору та 4000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В решті вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДіджиФінанс», , 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8,

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: