Справа №: 398/3421/25
провадження №: 2/398/2306/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"24" вересня 2025 р. м.Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Голосеніної Т.В.,

за участі секретаря судового засідання Шаповал І.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Олександрії цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В

ТОВ «Санфорд Капітал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № Z62.21653.004780729 від 15.01.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 15.01.2019 між ПАТ «Ідея Банк» ОСОБА_2 укладений кредитний договір № Z62.21653.004780729, який був підписаний позичальником власноручно.На виконання умов кредитного договору банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 50 000,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж у сумі 6 521,74 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредит разом з процентами згідно з графіком.Сторони погодили, що строккредитування становить 36 місяців і датою повернення кредиту є 15.01.2022.Змінюванапроцентна ставка на день укладення кредитного договору становила 15,00% річних.

Також, разом з кредитним договором між ОСОБА_1 та ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна страхування життя» за посередництва ТзОВ «Нью Файненс Сервіс» був укладений договір добровільного страхування життя на випадок смерті в результаті нещасного випадку № Z62.21653.004780729 від 15.01.2019. Розмір страхового внеску становить 6 521,74 грн. Вигодонабувачем за цим договором страхування є банк.

За умовами кредитного договору позичальник доручає, а банк бере на себе зобов`язання сплатити за рахунок наданого кредиту та від імені позичальника страховий платіж у день надання кредиту.

Позичальник виконав свої зобов`язання з повернення суми кредиту разом з процентними платежами лише частково.

16.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Сонаті» був укладений договір факторингу № 16/11-23, відповідно до якого АТ «Ідея Банк`відступилоТОВ «ФК «Сонаті`права грошової вимоги до боржників, зокрема і ОСОБА_3 за кредитним договором № Z62.21653.004780729 від 15.01.2019.

У подальшому ТОВ «ФК «Сонаті» 29.12.2023 уклало з ТОВ «Санфорд Капітал» договір факторингу №29/12-23, відповідно до якого ТОВ «ФК «Сонаті`відступилоТОВ «Санфорд Капітал`права грошової вимоги за кредитними договорами. Отже, до ТОВ «Санфорд Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № Z62.21653.004780729 від 15.01.2019.

Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «Санфорд Капітал» права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо АТ «Ідея банк» станом на день відступлення права вимоги 16.11.2023. ТОВ «Санфорд Капітал» таТОВ «ФК «Сонаті» не здійснювали жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювали.

Розмір заборгованості за кредитним договором Z62.21653.004780729 від 15.01.2019, з урахуванням зменшення позовних вимог, становить60 372,65 грн., що складається із: заборгованості за основним боргом 36 640,87 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 22 594,14 грн.; інфляційних втрат 947,76 грн.; трьох процентів річних 189,88 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № Z62.21653.004780729 від 15.01.2019 у розмірі 60 372,65 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 422,40 грн, витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 7 200,00 грн та витрати на оплату послуг поштового зв`язку.

Ухвалою від 26.06.2025 провадження у справі відкрито та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідач ОСОБА_1 направив до суду відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Відзив мотивований тим, що умови кредитного договору містять несправедливі умови, зокрема банк не повідомив, які саме послуги надаються позичальнику за сплату комісійної винагороди. Кредитний договір та паспорт споживчого кредиту не містять будь-якого опису послуг із розрахунково-касового обслуговування, за які встановлена комісія. Розмір коштів, які були зараховані у рахунок погашення плати за обслуговування кредиту, становить 10 707,42 грн., які, на думку відповідача, повинні бути зараховані у рахунок погашення тіла кредиту/відсотків. Позивачем не надано реєстри відступлення прав вимог від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «ФК «Сонаті» та від ТОВ «ФК «Сонаті» до ТОВ «Санфорд Капітал», а надано лише самостійно виготовлені витяги. Відповідач вважає, що такі витяги не можуть бути належними доказами, оскільки їх виготовлення повністю залежить від волевиявлення позивача. Крім того, відповідач зазначає, що у період дії воєнного стану в Україні, у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, такий позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, тому просить відмовити у задоволенні вказаних вимог, посилаючись на прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України. Також просить врахувати, що витрати, які поніс/понесе позивач на правову допомогу, не є співмірними із ціною позову та/або значенням справи для сторони, складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. Відповідач вважає, що судова справа не є дуже складною для представника позивача, оскільки є типовою.

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказано, що відступлення права вимоги за кредитним договором № Z62.21653.004780729 від 15.01.2019 відбулося у відповідності до умов договору факторингу № 16/11-23 від 16.11.2023, укладеного між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Сонаті», та умов договору факторингу № 29/12-23 від 29.12.2023, укладеного між ТОВ «ФК «Сонаті» та ТОВ «Санфорд Капітал», а також у відповідності до вимог законодавства. Безпосередньо у текстах договорів факторингу не передбачена вказівка персональних даних та розмірів заборгованості боржників. Для цього сторони договорів факторингу передбачили підписання окремих додатків реєстрів боржників, витяги з яких додані до позовної заяви. Обидва друковані реєстри боржників є аналогічними за змістом та формою і мають 20 двосторонніх аркушів формату А3, що містять персональні дані 3414 боржників. Інформація, що міститься у друкованих реєстрах, є банківською таємницею. Позивач вважає, що у даній справі було б недоцільно долучати до позовної заяви повні реєстри 3414 боржників за договорами факторингу № 16/11-23 від 16.11.2023 та № 29/12-23 від 29.12.2023, тому надання витягів з реєстрів боржників є раціональним і законним способом надання доказів. Акти приймання-передачі реєстрів боржників не мають значення для розгляду даної справи, оскільки права вимоги вважаються такими, що перейшли від клієнта до фактора, у день підписання сторонами друкованого реєстру боржників та договору за умови здійснення фактором оплати. Докази оплати за договором факторингу долучені до позовної заяви та сторони підписали друковані реєстри боржників. Представник позивача погодився з доводами відповідача про безпідставність включення до кредитного договору умови про сплату позичальником коштів за обслуговування кредиту та списання з рахунку відповідача 10 707,42 грн. як плати за обслуговування, тому заявив про зменшення позовних вимоги в частині стягнення заборгованості за основним боргом до 36 640,87 грн. (47 348,29 10 707,42). Зазначив, що нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних здійснювалося у період до 24.02.2022 у відповідності до вимог закону. Представник позивача вказав, що саме через невиконання відповідачем обов`язку по поверненню отриманих коштів, позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Вважає розмір заявлених позивачем витрат на правову допомогу співмірним з об`ємом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим на підготовку та подачу позову, інших процесуальних документів.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подав.

Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до такого висновку.

Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 15 січня 2019 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №Z62.21653.004780729.

Кредитний договір був підписаний позичальником власноручно.

Відповідно до п.1.1 кредитного договору, банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 50 000,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості).

Згідно з п.1.2кредитного договору, банк надає кредит у день підписання даного договору строком на 36 місяців.

Відповідно до п.п. 1.3, 1.4кредитного договору,за користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку у розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 5,5 % (маржу банку). Станом на день укладення договору змінна частина ставки складає 9,5 %, що разом з маржею банку складає змінювану процентну ставку у розмірі 15.00%.

Одночасно з укладенням кредитного договору позичальник уклав з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна страхування життя», від імені якого виступало ТОВ «Нью Файненс Сервіс», договір добровільного страхування життяна випадок смерті в результаті нещасного випадку від 15.01.2019№Z62.21653.004780729. Розмір страхового внеску за цим договором страхування становить 6 521,74 грн. Вигодонабувачем за цим договором страхування є АТ «Ідея Банк».

Після укладення кредитного договорута договору страхування банк свої зобов`язання виконав і перерахував на банківський поточний рахунок позичальника грошові кошти в сумі 50 000,00 грн, з яких був сплачений на рахунок ПрАТ «СК «ПЗУ Україна Страхування Життя» страховий платіж від імені позичальника в сумі 6 521,74 грн, що підтверджується ордером-розпорядженням № 1 та ордером-розпорядженням № 2 від 15.01.2019.

У подальшому відповідачне виконав свої зобов`язання з повернення суми кредиту разом з процентними платежами. Строк, на який було надано кредит за договором, сплив 15.01.2022. Після закінчення строку кредиту кредитор не здійснював нарахування процентів за користування кредитними коштами.

16 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» укладено договір факторингу № 16/11-23, у відповідності до умов якого АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті`належне йому право вимоги до відповідача коштів, право на одержання яких належалоАТ «Ідея Банк», а ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» прийняло права вимоги та в їх оплату зобов`язалось передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах, визначених цим договором.За п. 5.1 договору факторингу права вимоги вважаються такими, що перейшли від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті», саме в день підписання сторонами друкованого реєстру боржників та договору за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно», за умови виконання ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» зобов`язань, передбачених п. 4.1 цього договору.

Згідно з п. 4.1 договору факторингу, ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» зобов`язалось сплатити АТ «Ідея Банк» суму фінансування у розмірі 2 795 777,00 грн шляхом перерахунку 100 % вказаної суми на рахунок АТ «Ідея Банк» протягом трьох робочих днів після отримання реєстру боржників в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку та підписання сторонами акта приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді, друкованого реєстру боржників, договору за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно».

16.11.2023 сторони договору факторингу підписали друкований реєстр боржників № 1 за договором факторингу № 16/11-23 від 16.11.2023.

Відповідно до витягу з друкованого реєстру боржників № 1 від 16.11.2023 до договору факторингу № 16/11-23 від 16.11.2023 ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті`набуло права грошової вимоги до ОСОБА_4 за договором №Z62.21653.004780729від 15.01.2019 у розмірі заборгованості за основною сумою боргу 47 348,29грн та на суму заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками22 594,14грн.

Платіжною інструкцією від 17.11.2023 № 608 підтверджується перерахування фактором ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» клієнту АТ «Ідея Банк» коштів, визначених п. 4.1 договору факторингу.

29грудня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» та ТОВ «Санфорд Капітал» укладено договір факторингу № 29/12-23, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті`відступило ТОВ «Санфорд Капітал» належне йому право вимоги до відповідача коштів, право на одержання яких належалоТОВ «Фінансова компанія «Сонаті», а ТОВ «Санфорд Капітал» прийняло права вимоги та в їх оплату зобов`язалось передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» за плату та на умовах, визначених цим договором.За п. 5.1 договору факторингу права вимоги вважаються такими, що перейшли від ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» до ТОВ «Санфорд Капітал» з моменту підписання сторонами цього договору.

Пунктом 3.1 договору факторингу передбачено, що сума фінансування, яка надається фактором (ТОВ «Санфорд Капітал») клієнту (ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті») під відступлення прав вимоги по реєстру боржників № 1, складає 2 933 447,18 грн.

Платіжними інструкціями від 29.12.2023 № 13, від 28.02.2024 № 1, від 29.02.2024 № 3, від 29.02.2024 № 4, від 29.02.2024 № 5 підтверджується перерахування фактором ТОВ «Санфорд Капітал» клієнту ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» коштів, визначених п. 3.1 договору факторингу.

Відповідно до витягу з друкованого реєстру боржників № 1 до договору факторингу № 29/12-23 від 29.12.2023 ТОВ «Санфорд Капітал`набуло права грошової вимоги до ОСОБА_4 за договором №Z62.21653.004780729від 15.01.2019 у розмірі заборгованості за основною сумою боргу 47 348,29грн та на суму заборгованості за відсотками22 594,14грн.

В ході судового розгляду справи позивач зменшив розмір вимоги заборгованості за основною сумою боргу до 36 640,87 грн.

Сторони договорів факторингу № 16/11-23 від 16.11.2023 та № 29/12-23 від 29.12.2023 визначили, що перелік кредитних договорів, права вимоги за якими відступається згідно умов договорів факторингу, буде зазначено у друкованих реєстрах боржників, які є додатками до вказаних договорів факторингу, що не суперечить законодавству.

Витяги з друкованих реєстрів боржників підписані сторонами договорів факторингу, містять інформацію стосовно номеру, дати кредитного договору, персональних даних боржника, суми заборгованості за кредитним договором та є належними доказами у відповідності до ст. 77 ЦПК України.

У позовіТОВ «Санфорд Капітал» зазначає, що у зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання за кредитним договором позивач має право на стягнення з відповідача за період з 16.01.2022 по 23.02.2022, тобто до оголошення воєнного стану, передбачені ч.2 ст. 625 ЦК України компенсаційні втрати: три проценти річних в сумі 189,88 грн., збитки від інфляції в сумі 947,76 грн.

Згідно зі ст.205 ЦК України правочин може вчинитися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Відповідно до положень ч. 1, ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1, ч.2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно з ч. 1ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За вимогами частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною першоюст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Як встановлено у ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.

Суд погоджується з обґрунтованим розрахунком суми основного боргу, заборгованості за відсотками, розміру інфляційних нарахувань та трьох процентів річних, що доданий позивачем до позовної заяви. Відповідачем надані позивачем розрахунки не спростовано, контррозрахунків не надано.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність виникнення у позивача права вимоги до відповідачаза кредитним договором № Z62.21653.004780729від 15.01.2019 у розмірі 60 372,65 грн., що складається із: заборгованості за основним боргом 36 640,87 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 22 594,14 грн.; інфляційних втрат 947,76 грн.; трьох процентів річних 189,88 грн.

У зв`язку з задоволенням позовних вимог, враховуючи вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У позовній заяві ТОВ «Санфорд Капітал» просило стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 7 200,00 грн.тана підтвердженнявказаної вимоги надало докази: договір про надання правничої допомоги № 1/04 від 01.04.2024, укладений між ТОВ «Санфорд Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС», акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 5 від 05.05.2025, з якого встановлено, що ТОВ «Санфорд Капітал» передало, а Адвокатське об`єднання «Альянс ДЛС» отримало в роботу реєстр прав вимоги щодо боржника ОСОБА_1 за кредитним договором та останнє надало послуги з проведення юридичного та фінансового аналізу боржника, складання, підписання та подання до суду позовної заяви про стягнення заборгованості з боржника, реєстром боржників від 01.04.2025, ордером серії АЕ № 1310920 від 19.08.2024, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДП № 3332, виданим Маслюженку М.П.

Верховний Суд у постанові від 13 березня 2025 року у справі 275/150/22сформував правову позицію про те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконаних робіт. Суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи.

Відповідач заявив клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, враховуючи критерії обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду за результатами розгляду справи №200/14113/18-а ухвалив постанову від 26.06.2019, в якій сформував правову позицію, яка також зазначена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.10.2021 по справі №620/1958/19, згідно з якою, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Суд вказує на те, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, слід керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

При цьому, судом враховано незначну складність даної категорії справ, виходячи з усталеної правової позиції у таких справах, спірні правовідносини не є новими у судовій практиці, а тому підготовка до вказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, а також не потребувала затрат значного часу та коштів, які заявлені позивачем як витрати на правову допомогу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Суд вказує на те, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, слід керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

В даній справі судом враховано незначну складність категорії справи, виходячи з усталеної правової позиції у таких справах, спірні правовідносини не є новими у судовій практиці, а тому підготовка до вказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, а також не потребувала затрат значного часу та коштів, які заявлені позивачем як витрати на правову допомогу.

Таким чином, заявлені позивачем до відшкодування 7 200,00 грн. витрат на правничу допомогу є необґрунтованими, не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а їх стягнення з відповідача становить надмірний тягар для останнього, що суперечить принципу розподілу таких витрат. Заявлений розмір витрат не є співмірним із складністю справи та виконаним адвокатом робіт (наданих послуг) із реальним часом витраченим адвокатом та із обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт).

Відтак, з огляду на незначну складність справи та обсяг наданих послуг, суд, виходячи з критерію пропорційності, вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача, повинен становити 5 000,00 грн.

Окрім того, зі списку згрупованих відправлень від 03.06.2025 та опису вкладення встановлено, що ТОВ «Санфорд Капітал» на виконання вимог ст.ст. 43, 177 ЦПК України направило на поштову адресу відповідача пакет документів, зокрема позовну заяву та додатки до неї. Плата за пересилання документів становить 55 грн, що підтверджується списком згрупованих відправлень та фіскальним чеком від 04.06.2025.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Оскільки надіслання позовної заяви з додатками відповідачу є обов`язком позивача у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет, то суд вважає, що витрати позивача на пересилання відповідачу позовної заяви з додатками в сумі 55 грн. є процесуальними витратами, які відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачана користь позивача.

Керуючись ст.ст.7, 8, 12, 13, 141, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» заборгованість за договором кредиту та страхування № Z62.21653.004780729 від 15.01.2019у розмірі 60 372 (шістдесят тисяч триста сімдесят дві) грн. 65коп.

Стягнути з ОСОБА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» витрати на оплату послуг поштового зв`язку у розмірі 55 грн.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання рішення до Кропивницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 24вересня 2025 року.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал», , адреса: м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 21, 5-й поверх, прим. 68, 69.

Представник позивача: адвокат Маслюженко Микола Павлович, РНОКПП невідомий, адреса: м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 21, офіс 411.

Відповідач: ОСОБА_1 , НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Т.В. Голосеніна