СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-з/759/115/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року суддя Святошинського районного суду м. Києва П`ятничук І.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «БЛЕКБЕР», треті особи: Кабінет Міністрів України, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, Державна податкова служба України, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіріус інвест груп», Академія праці, соціальних відносин і туризму, Товариство з обмеженою відповідальністю «Комфорт-траст» про визнання недійсним інвестиційного договору та застосування наслідків недійсності правочину,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 який діє в інтересах ОСОБА_3 12.06.2025 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «БЛЕКБЕР», треті особи: Кабінет Міністрів України, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, Державна податкова служба України, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіріус інвест груп», Академія праці, соціальних відносин і туризму, Товариство з обмеженою відповідальністю «Комфорт-траст» про визнання недійсним інвестиційного договору та застосування наслідків недійсності правочину.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 16.06.2025 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

23.06.2025 року представником позивача ОСОБА_1 до суду було подано заяву про забезпечення позову, якою просить забезпечити позов шляхом накладенням арешту на земельну ділянку із кадастровим номером :79:488:0011.

Вивчивши заяву про забезпечення позову та надані документи, суд приходить до висновку про відмову в її задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, в постанові Верховного Суду від 25.09.2019 року, справа № 320/3560/18, заявником суду повинні бути надані відомості щодо конкретного індивідуально визначеного майна, яке належить відповідачу та щодо якого мають вживатись заходи забезпечення позову. Зокрема, Верховним Судом зазначено, що суд може накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат, проте відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також необхідність запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

Враховуючи характер спірних правовідносин, беручи до уваги, що суду не надано належних доказів, що право власності на вищевказану земельну ділянку належить АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «БЛЕКБЕР», враховуючи, що матеріали справи не містять належних обґрунтувань та доказів, які б підтверджували, про те що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить або істотно ускладнить виконання можливого рішення суду в подальшому, співмірність заходів забезпечення, тому суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 149, 150, 153-154, 353 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 759/13103/25 за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «БЛЕКБЕР», треті особи: Кабінет Міністрів України, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, Державна податкова служба України, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіріус інвест груп», Академія праці, соціальних відносин і туризму, Товариство з обмеженою відповідальністю «Комфорт-траст» про визнання недійсним інвестиційного договору та застосування наслідків недійсності правочину - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя І.В. П`ятничук