УХВАЛА

02 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 333/9028/23

провадження № 61-12145ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Железняк Лариса Володимирівна, на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2025 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 11 вересня 2025 року у справі за позовом комунального некомерційного підприємства «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за найм приміщення,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року КНП «ЗОКЛ» ЗОР звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг за період з 01 вересня 2020 року по 01 березня 2022 року у загальному розмірі 44 431,08 грн, а також судовий збір 2 684,00 грн.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 січня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КНП «ЗОКЛ» ЗОР заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг за період з 01 вересня

2020 року по 01 березня 2022 року в сумі 44 431,08 грн. та судовий збір в розмірі 2 684,00 грн.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2024 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Железняк Л. В. про перегляд вищезазначеного заочного рішення у цій справі задоволено, заочне рішення скасовано, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2025 року позовні вимоги КНП «ЗОКЛ» ЗОР до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за найм приміщення задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КНП «ЗОКЛ» ЗОР заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг за період з 01 вересня 2020 року по 01 березня 2022 року в сумі 37 431,08 грн та судовий збір в розмірі 2 261,14 грн.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 11 вересня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника Железняк Л. В. залишено без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2025 року у цій справі залишено без змін.

27 вересня 2025 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Железняк Л. В., звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2025 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 11 вересня 2025 року, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову КНП «ЗОКЛ» ЗОР у повному обсязі.

Частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно із статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.

Обмеження доступу до Верховного Суду охоплюється загальновизнаною легітимною метою встановленого законодавством вартісного порогу для скарг, що подаються на розгляд суду касаційної інстанції, яка полягає в тому, щоб забезпечувати розгляд у Верховному Суді, з огляду на саму суть його функцій, лише справ необхідного рівня значущості.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах (справах незначної складності) та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах, слугувати суспільним інтересам щодо забезпечення єдності судової практики й розвитку права.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, який встановлює один з «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис ЦПК Українитакож має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 цього Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

Пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України до категорії малозначних віднесено справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову у цій справі складає 37 431,08 грн, що не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (30 х 3 028 грн = 90 840грн). Таким чином ця справа відноситься до категорії малозначних.

В ухвалі Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 жовтня 2023 року зазначено, що ця справа відносить до малозначних та підлягає розгляду за правилами спрощеного провадження.

Отже судові рішення у цій справі за загальним правилом не підлягають касаційному оскарженню. Норми процесуального закону, якими врегульовано процедуру доступу до суду касаційної інстанції, слід визнати такими, що відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Железняк Л. В., зазначає, що справа має виняткове значення для нього, становить значний суспільний інтерес та стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки він є особою з інвалідністю та внутрішньо-переміщеною особою, сума боргу перевищує його восьмимісячний дохід та у разі залишення судових рішень в силі він не зможе повернути безпідставно нарахований борг.

Верховний Суд, взявши до уваги предмет позову, встановлені судами обставини, а також оцінивши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником аргументи не свідчать про наявність підстав для перегляду у касаційному порядку судових рішень у цій справі.

Суспільний інтерес охоплює широкий спектр цінностей і принципів, пов`язаних із суспільним благом, що відповідає найкращим інтересам суспільства. Суспільний інтерес має бути реальним і змістовним.

Верховний Суд в ухвалі від 05 квітня 2021 року в справі № 420/8512/20 зазначив, що вжите законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб.

Заявником не доведено змістовності та реальності суспільного інтересу у цій справі.

Верховний Суд, взявши до уваги ціну й предмет позову, складність справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини (обов`язки наймача, розмір внесків, наявність заборгованості, яка виникла у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем обов`язків по оплаті) і надану обґрунтовану оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а також оцінивши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником аргументи не свідчать про наявність підстав для перегляду у касаційному порядку судових рішень у цій справі.

Незгода заявника з встановленими судами обставинами не свідчить про фундаментальне значення вирішених у цій справі питань для формування єдиної правозастосовчої практики. Доводи про те, що справа має суспільний інтерес та істотне значення для заявника є необґрунтованими. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи та переоцінки доказів, яким було надано належну оцінку судом апеляційної інстанції.

Отже, випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справіпідлягають касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Железняк Л. В., подав касаційну скаргу на судові рішення, що згідно з приписами ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню, не довів наявності винятків, передбачених підпунктами а) - г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Железняк Лариса Володимирівна, на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя

від 17 березня 2025 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 11 вересня 2025 року у справі за позовом комунального некомерційного підприємства «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за найм приміщення.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович