Провадження № 22-ц/801/1916/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Жмудь О. О.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 рокуСправа № 127/15948/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Копаничук С.Г. (суддя - доповідач),

суддів: Голоти Л. О., Рибчинського В. П.,

з участю секретаря судового засідання: Кашпрук М. Г.,

учасники справи:

позивач Товарситво з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 липня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Жмудя О. О., у справі за позовом ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 липня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,, -,-

в с т а н о в и в:

У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Зазначало, що що 06.04.2024 між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_2 укладено договір про надання кредиту №446140-КС-002, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.1 договору, кредитодавець надає Позичальникові грошові кошти в розмірі 21000 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,15012099 процентів за кожен день користування кредитом.

Також, 27.05.2024 між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до договору № 446140-КС-002 про надання кредиту, відповідно до умов якої ТОВ «Бізнес позика» надає позичальнику додатково кредит в сумі 8 000,00 грн.

Також, 06.08.2024 між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 2 до договору № 446140-КС-002 про надання кредиту, відповідно до умов додаткової угоди ТОВ «Бізнес позика» надає позичальнику додатково кредит в сумі 16 000,00 грн. До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за кредитним договором № 446140- КС-002 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Згідно розрахунку заборгованості за договором № 446140-КС-002 позичальника ОСОБА_1 на виконання умов договору здійснила часткову оплату за договором № 446140-КС-002 на загальну суму 55868,00 грн.

Зважаючи на ті обставини, що ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у боржника станом на 29.04.2025 утворилась заборгованість за договором №446140-КС-002 про надання кредиту, в розмірі 108 393,09 грн, що складається з: - суми прострочених платежів по тілу кредиту 33 408,45 грн; - суми прострочених платежів по процентах 73 895,88 грн; - суми заборгованості по штрафам - 0,00 грн; - суми прострочених платежів за комісією 1 088,76 грн.

З огляду на викладене, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором №446140-КС-002 про надання кредиту від 06.04.2024 в розмірі 108393,09 грн, а також судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької обалсті від 01 липня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованість за кредитним договором №446140-КС-002 від 06.04.2024 в розмірі 107304,33 грн, з яких: 33 408,45 грн - суми прострочених платежів по тілу кредиту; 73 895,88 грн - суми прострочених платежів по процентах.

У скарзі зазначає, що позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів на підтвердження розміру заборгованості. Крім цього, позивачем нараховано 73895,88 грн заборгованості за нарахованими процентами, яка є протизаконною та надмірною за своїм розміром. Вимога про нарахування та сплату процентів, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509 та ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. За змістом ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Судом не взято до уваги посилання відповідача на ряд міжнародно-правових актів. Велика Палата Верховного Суду не однорахззово зазначала, що суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ТОВ «Бізнес позика» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, ухвалу суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.04.2024 між ОСОБА_1 та ТОВ «Бізнес Позика» було укладено договір №446140-КС-002 про надання кредиту, відповідно до якого позивач надає відповідачеві грошові кошти у розмірі 21000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором.

Строк кредиту 24 тижні. Стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2,00000000 % фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом: 1,15012099, фіксована. Комісія за надання кредиту 3150,00 грн, загальний розмір наданого кредиту 21000,00 грн. Строк дії договору до 21.09.2024, орієнтовна загальна вартість кредиту 54600,00 грн. Загальні витрати за кредитом: 33600,00 грн. Орієнтовна річна процентна ставка 9168,16%. Денна процентна ставка: 0,95 процентів.

Також додано пропозицію (оферту) укласти договір № 466140-КС-002 про надання кредиту від 06.04.2024, прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти Договір № 466140-КС-002 про надання кредиту та паспорт споживчого кредиту, які підписані ОСОБА_1 06.04.2024, та в яких містяться основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, аналогічні договору про надання кредиту. Крім того, в паспорті споживчого кредиту в розділі 5 міститься графік платежів.

27.05.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до договору №№ 466140-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 1 кредитодавець та позичальник підтверджують що станом на 27.05.2024 сума неповернутого позичальником кредиту становить 20885,79 грн, нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом становить: 2161,89 грн. Кредитодавець та позичальник домовились, що з дати укладення додаткової угоди: кредит збільшується на 8000,00 грн. Після збільшення суми кредиту, загальна сума отриманого та неповернутого позичальником кредиту да додаткового кредиту складатиме 28885,79 грн.

Після укладення цієї додаткової угоди та збільшення суми Кредиту будуть змінені умови кредитування за договором. У зв`язку з зазначеним після укладення цієї додаткової угоди та отримання позичальником додаткових грошових коштів у кредит загальна сума отриманого кредиту становить: 28885,79 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка:- 27 634,43 процентів; -орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 63 864,75 грн. Комісія за надання додаткової суми кредиту:1 200,00 грн.

06.08.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №2 до договору №№ 466140-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 1 кредитодавець та позичальник підтверджують що станом на 06.08.2024 сума неповернутого позичальником кредиту становить 17814,95 грн. Кредитодавець та позичальник домовились, що з дати укладення додаткової угоди: кредит збільшується на 16000,00 грн. Строк кредиту становить 24 тижні. Після збільшення суми кредиту, загальна сума отриманого та неповернутого позичальником кредиту да додаткового кредиту складатиме 33814,95 грн.

Після укладення цієї додаткової угоди та збільшення суми Кредиту будуть змінені умови кредитування за договором. У зв`язку з зазначеним після укладення цієї додаткової угоди та отримання позичальником додаткових грошових коштів у кредит загальна сума отриманого кредиту становить: 33814,95 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка:- 14411 процентів; -орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 95013,68 грн. Комісія за надання додаткової суми кредиту:2400,00 грн. Термін дії договору до 21.01.2025. Дата повернення кредиту -21.01.2025.

З підтвердження ТОВ «ПрофітГід» щодо здійснення переказу грошових коштів вбачається, що 06.04.2024 о 19:53:54 в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-5 від 04.11.2020 та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника ТОВ «ПрофітГід» здійснено успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача: платник ТОВ «Бізнес позика», сума переказу 21000,00 грн, номер платіжної картки отримувача НОМЕР_1 , призначення платежу: перерахування. коштів ОСОБА_2 , згідно кредитного договору №446140-КС-002 від 06.04.2024 без ПДВ.

З підтвердження ТОВ «ПрофітГід» щодо здійснення переказу грошових коштів вбачається, що 27.05.2024 о 22:31:31 в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-5 від 04.11.2020 та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника ТОВ «ПрофітГід» здійснено успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача: платник ТОВ «Бізнес позика», сума переказу 8000,00 грн, номер платіжної картки отримувача НОМЕР_1 , призначення платежу: перерахування. коштів ОСОБА_2 , згідно кредитного договору №446140-КС-002 від 06.04.2024 без ПДВ.

З підтвердження ТОВ «ПрофітГід» щодо здійснення переказу грошових коштів вбачається, що 06.08.2024 о 10:41:37 в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-5 від 04.11.2020 та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника ТОВ «ПрофітГід» здійснено успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача: платник ТОВ «Бізнес позика», сума переказу 16000,00 грн, номер платіжної картки отримувача НОМЕР_1 , призначення платежу: перерахування. коштів ОСОБА_2 , згідно кредитного договору №446140-КС-002 від 06.04.2024 без ПДВ.

На виконання ухвали суду про витребування доказів АТ«ПУМБ» скерувало на адресу суду лист, в якому зазначило, що картка № НОМЕР_2 випущена на ім`я ОСОБА_1 , та надало виписку по рахунку та звіт по транзакціях (в електронному вигляді), з яких встановлено, що на рахунок відповідачки надійшли кошти: 06.04.2024 в розмірі 21000,00 грн; 27.05.2024 в розмірі 8000,00 грн; 06.08.2024 у розмірі 16000,00 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №446140-КС-002 від 06.04.2024 станом на 29.04.2025 заборгованість ОСОБА_1 за даним договором становить 108393,09 грн, з яких: 33408,45 грн - заборгованість за кредитом, 73895,88 грн - заборгованість по відсотках, 1088,76 грн - заборгованість по комісії. Також із розрахунку вбачається, що ОСОБА_1 періодично частково погашала заборгованість.

Задовольняючи позов частково суд першої іцнстанції виходив з того, що розрахунок заборгованості за кредитним договором, укладеним між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 наданий суду позивачем, є належним та допустимим доказом, стосовно надання кредитних коштів клієнту, отримання і використання таких коштів клієнтом, а також нарахування процентів.

Відтак відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, що спричинило заборгованість в сумі 107304,33 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 33408,45 грн; суми прострочених платежів по процентах 73895,88 грн. В частині стягнення комісії суд відмовив з тих підстав, що товариство не мало права встановлювати плату за дії, які вчиняє на власну користь, адже отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами, то така умова договору є нікчемною та не потребує визнання недійсною.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, які перевірив наданими доказами, оціненими в порядку ст.89 ЦПК України, правильно визначив спірні правовідносини та застосував до них норми права, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 не підписувала кредитний договір та не отримувала коштів є безпідставними, оскільки спростовуються матералами справи. Зокрема у відзиві на позовну заяву відповідач визнає факт уколадення договору, отримання коштів та часткове виконання умов договору.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до положень частини 1 статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Таким чином, відповідач зобов`язаний виконувати умови кредитних договорів у відповідності до їх умов та вимог законодавства.

З положень ч. 13 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України слідує, що обов`язок щодо обґрунтованості та доведеності розміру заборгованості покладається на позивача, а відповідач, у разі заперечень щодо обставин, викладених у позові, повинен спростувати наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитом та її розмір.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (ст. 76-79 ЦПК України).

Суд першої інстанції, встановивши, що Омел не було належним чином виконано взяті на себе зобов`язання за договором, що спричинило виникнення заборгованості за кредитним договором, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

З апеляційної скарги слідує, що ОСОБА_1 фактично не погоджується лише із розміром заборгованості за процентами, при цьому не заперечує розмір заборгованості за тілом кредиту, період нарахування процентів та їх розмір, а також розмір заборгованості за комісією.

Пунктом 2.4 кредитного договору визначено два види процентної ставки: стандартна та знижена. Стандартна процентна ставка за кредитом в день становить 2,00000000%, фіксована; знижена процентна ставка за кредитом в день становить 1,15012099 %, фіксована; фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору.

За умовами п. 3.2.3 договору, сторонами було передбачено повернення кредиту, сплату процентів та комісії за відповідним графіком платежів, який передбачає зобов`язання позичальника щодо внесення в рахунок повернення кредиту, сплати процентів та комісії періодичних платежів. При цьому у графіку вказано, що загальна сума платежів за договором складає 54600грн., з яких: 21000 грн. частковий платіж основної суми; 30450 грн проценти за користування кредитом; 3150 грн комісія за надання кредиту.

Згідно додаткової угоди №2, сторонами було змінено загальну суму платежів за договором, яка після внесення змін складає 83246,61 грн., з яких: 33814,95 грн. частковий платіж основної суми; 31 403,16 грн проценти за користування кредитом; 2 250 грн комісія за надання кредиту; 787,56 грн несплачені проценти; 5 250 грн несплачена комісія.

Графік погашення заборгованості розрахований виходячи з того, що позичальник буде його дотримуватись і сплачувати платежі вчасно та у визначеному розмірі.

Разом з тим, п. 3.2.1. договору визначено, що сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3 та додатку №1 до договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4 договору. Нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п.3.2.3 та додатку №1 до договору, та до закінчення строку дії договору.

Оскільки ОСОБА_1 не дотримувалася графіку погашення заборгованості, вказане призвело до збільшення суми нарахованих процентів відносно орієнтовної суми, що зазначена у графіку погашення заборгованості.

При цьому згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що проценти за користування кредитом за відсотковою ставкою нараховані позивачем в межах дії договору, а саме з 06 квітня 2024 року по 20 січня 2025 року. Загальна сума нарахованих відсотків становить 73895,88 грн, і зазначена сума після закінчення строку дії договору (20.01.2025 року) не змінювалася.

Таким чином, встановивши під час розгляду справи, що позичальник не виконав в повному обсязі визначені кредитним договором обов`язки по поверненню одержаних в якості кредиту грошових коштів та сплати процентів в межах строку користування кредитом, суд першої інстанції дійшов обґрунтовано висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає про те, що за змістом статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, і такі умови продавець не повинен включати у договори із споживачем.

Вказані доводи відхиляються апеляційним судом, оскільки сторони, укладаючи договір про надання кредиту, погодили всі його умови, в тому числі щодо порядку нарахування та сплати процентів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором.

Позивач обґрунтовано нараховував проценти у розмірі та в межах строку, визначених кредитним договором, що відображено у розрахунку заборгованості.

Слід зазначити, що статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.

Так, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Перелік несправедливих умов договорів із споживачами встановлений частиною третьою цієї статті.

У до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів» зазначено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Однак, дана норма стосується вимог щодо нарахування пені, яку позивач не нараховував.

Крім цього, у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі №638/2304/17 зроблено висновок, що недійсність договору, як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати.

Однак, при розгляді даної справи в суді першої інстанції ОСОБА_4 не заявляла зустрічних вимог про визнання недійсним кредитного договору в частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами у зв`язку з його невідповідністю вимогам Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги в цій частині, оскільки відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У зв`язку з цим відхиляються також і посилання скаржника на ряд міжнародно-правових актів, які стосуються споживачів.

Також ОСОБА_1 зазначає про те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 дійшла висновку, що суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.

По-перше, у вказаному пункті йде мова про проценти річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, тобто відсотки як відповідальність за час прострочення грошового зобов`язання.

По-друге, правова позиція в пункті 8.38 згаданої постанови Великої Палати Верховного Суду є неактуальною, внаслідок конкретизації, відповідно до пункту 135 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2025 року у справі №903/602/24, в частині твердження: «виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання».

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач на підтвердження розміру заборгованості не надав первісних бухнгалтерських документів, зокрема виписки з рахунку також не заслуговують на увагу, оскльки позивач у справі не є банківською установою та не вілкривав рахунок на імя відповідачки, а кредит видавався шляхом перерахування коштів на банківську карту ОСОБА_1 , що підтверджено листом АТ«ПУМБ».

Відтак, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення, як такого, що ухвалене судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, не знайшли свого підтвердження і є безпідставними.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної слід залишити за ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 384 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 липня 2025 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, залишити за ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий С. Г. Копаничук

судді: Л. О. Голота

В. П. Рибчинський