Справа № 447/4/25 Головуючий у 1 інстанції: Головатий А.П.
Провадження № 22-ц/811/2660/25 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий-суддя Цяцяк Р.П.,

судді: Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю секретаря Цьони С.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 08 липня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» про стягнення з відповідача на користь позивача 73 632 грн. 70 коп. страхового відшкодування, пені за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 1 101 грн. 46 коп. період з 03 по 24.12.2024 року, а також судових витрат: 1 211 грн. 20 коп. судового збору та 1 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 19.02.2024 року у с. Ричагів Стрийського району Львівської області мала місце дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участі транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ 124», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача та транспортного засобу «CHEVROLET MALIBU», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , а також за участі забезпеченого транспортного засобу «MERCEDES-BENZ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 .

Постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 11.03.2024 року у справі №447/536/24, яка набрала законної сили 22.03.2024 року, водія транспортного засобу «MERCEDES-BENZ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент ДТП автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , був забезпечений договором (полісом) ОСЦПВ серії ЕР №215764970, укладеним з ПАТ «СК «УСГ». Представник позивача вказує, що на підставі наведеного на відповідача ПАТ «СК «УСГ» покладено обов?язок виплатити на користь позивача страхове відшкодування у належному розмірі за шкоду, що була завдана з вини ОСОБА_4 у межах страхової суми. Звітом про визначення вартості матеріального збитку вих. №157552 від 09.03.2024, складеного суб?єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 , встановлено, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТ3 «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_4 , складає 95 621 грн. 79 коп. Відповідно до звіту про розрахунок ринкової вартості пошкодженого (у технічно несправному стані) автомобіля №68/03/24 від 24.03.2024 року, складеного суб?єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6 , ринкова вартість аварійного (пошкодженого) КТ3 марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_5 , складає 21 989 грн. 09 коп. Відтак, оскільки витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складають 128 883 грн. 69 коп. і перевищують вартість транспортного засобу до ДТП, яка складала 95 621 грн. 79 коп., транспортний засіб вважається фізично знищеним. У зв?язку із фізичним знищенням внаслідок ДТП транспортного засобу марки «Mercedes-Benz 124», реєстраційний номер НОМЕР_6 , позивачу належить до виплати страхове відшкодування у розмірі 73 632 грн. 70 коп., як різниця між вартістю транспортного засобу до і після ДТП (95 621,79 грн. 21 989,09 грн.).

04.11.2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою про страхове відшкодування, у якій з посиланням на вищевказані фактичні обставини страхового випадку та вимоги закону просив відшкодувати шкоду майну позивача внаслідок ДТП у сумі 73 632 грн. 70 коп., однак відповідач листом вих. №OCЦВ-2244/1 від 03.12.2024 року відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування оскільки згідно наданих документів, а саме - свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 , власником транспортного засобу «Mercedes-Benz 124», реєстраційний номер НОМЕР_4 , є ОСОБА_7 , а документів, які б підтверджували право позивача на отримання страхового відшкодування надано не було. Однак, позивач вважає, що та обставина, що на момент скоєння ДТП позивач не був власником транспортного засобу, не може бути перешкодою для виплати страхового відшкодування за шкоду, заподіяну транспортному засобу. Позивач, як належний користувач пошкодженого автомобіля, на підставі п. 2.2. ПДР має право на отримання відшкодування шкоди, оскільки транспортний засіб марки «Mercedes-Benz 124», реєстраційний номер НОМЕР_5 , 19.02.2024 року перебував у користуванні позивача на законних підставах. З огляду на те, що відповідач не здійснив виплату на користь позивача, представник позивача просив стягнути з відповідача пеню за прострочення виплати страхового відшкодування, використовуючи таку формулу: пеня = С х (2ОСД/365) х Д/100, де С сума прострочення, 2ОСД/365 подвійна облікова ставка НБУ за 1 день прострочення, Д кількість днів прострочення, а саме у розмірі 1 101,46 грн., тобто з 03.12.2024 року (день розгляду заяви позивача) по 24.12.2024 року (дати подання позовної заяви) (а.с. 3-8).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» на користь ОСОБА_2 :

-страхове відшкодування у розмірі 73 632 гривні 70 копійок;

-пеню за період з 03 по 24.12.2024 року у розмірі 1 101 гривня 46 копійок;

-1 211 гривень 20 копійок сплаченого судового збору;

-1 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 102-108).

Згадане рішення суду оскаржив представник відповідача.

Апелянт просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та на порушення норм процесуального і неправильне застосування норм матеріального права.

Звертає увагу на те, що позивач не надав відповідачу документу, що посвідчує його права на отримання страхового відшкодування, а також документа, що підтверджує його право власності на пошкоджений в ДТП автомобіль, а відтак вважає, що суд «безпідставно і необґрунтовано ототожнив поняття «ВЛАСНИК» і володілець».

Відтак, апелянт вважає, що позивач не мав права також і на стягнення пені та 1 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, розмір якої вважає «значно завищеним» (а.с. 115-121).

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 01 серпня 2025 року відкрито апеляційне провадження за вищезгаданою апеляційною скаргою (отримана сторонами 01-04.08.2025 року; а.с. 129-132), запропоновано учасникам справи протягом 15-ти днів подати до суду свій відзив на апеляційну скаргу та ухвалено розгляд справи у відповідності до частини 1 статті 369 ЦПК України проводити в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (а.с. 127-128).

Клопотань від сторін про апеляційний розгляд справи з повідомленням учасників справи не поступало.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- обставини, встановленні рішенням суду у (зокрема) цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 82);

- при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263).

Судами встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається всіма її учасниками (в тому числі і апелянтом) те, що:

-19.02.2024 року у с. Ричагів Стрийського району Львівської області мала місце ДТП за участі транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ 124», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 (позивача), а також за участі забезпеченого транспортного засобу «MERCEDES-BENZ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 ;

-постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 11.03.2024 року у справі №447/536/24 винним у ДТП визнано водія транспортного засобу «MERCEDES-BENZ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_4 (а.с. 14), цивільно-правова відповідальність якого на підставі договору (полісу) ОСЦПВ серії ЕР №215764970, укладеному з ПАТ «СК «УСГ», була застрахованою у відповідача;

-11.2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою про страхове відшкодування, у якій просив відшкодувати йому майнову шкоду, заподіяну в результаті ДТП, в розмірі 73 632 грн. 70 коп. (а.с. 43-46), однак відповідач листом вих. №OCЦВ-2244/1 від 03.12.2024 року відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування з посиланням на те, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 , власником транспортного засобу «Mercedes-Benz 124», реєстраційний номер НОМЕР_4 , є ОСОБА_7 , а документів, які б підтверджували право позивача на отримання страхового відшкодування надано не було (а.с. 47).

У поданому до суду першої інстанції письмовому Відзиві на позовну заяву відповідач відмову у виплаті позивачу страхового відшкодування пояснює відсутністю в останнього права на отримання цього страхового відшкодування, оскільки він не подав відповідачу документів, які б свідчили, що саме ОСОБА_2 (позивач) є власником пошкодженого в ДТП транспортного засобу. При цьому відповідач жодним чином розмір позовних вимог (наприклад своїми контррозрахунками) не заперечував та не спростовував (а.с. 71).

У постанові від 14.12.2021 року у справі № 147/66/17 (пункти 141-145) Велика Палата Верховного Суду прийшла до наступних висновків.

Факт правомірності володіння особою транспортним засобом є достатньою підставою для неї, щоб звернутися за захистом права щодо відшкодування шкоди, заподіяної вказаному майну.

За змістом частини другої статті 1187 ЦК України володільцем джерела підвищеної небезпеки є юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо)

Пунктом 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (в редакції, чинній на час вчинення ДТП) передбачено, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху (див. висновок Верховного Суду України в постанові від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14).

З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду вважає, що позивачу, який правомірно керував транспортним засобом, належить право на відшкодування майнової шкоди, заподіяної цьому майну за рахунок страховика (страхової компанії) винної особи.

Аналогічного висновку дійшли Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду в постановах від 07 листопада 2018 року у справі № 200/21325/15-ц, від 03 квітня 2019 року в справі №299/2811/16-ц, від 17 жовтня 2019 року у справі № 300/193/17, від 27 листопада 2019 року у справі № 607/3007/16-ц, Верховний Суд України у постанові від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14,і така практика є сталою.

Відповідачем не заперечується та не оспорюється факт того, що позивач на час ДТП керував транспортним засобом марки «MERCEDES-BENZ 124», реєстраційний номер НОМЕР_1 , правомірно, а саме: за наявності при собі посвідчення водія на право керування цим транспортним засобом та реєстраційного документу на цей транспортний засіб.

Відтак, доводи апеляційної скарги з посиланням на відсутність у позивача документів, які б свідчили, що саме він є власником пошкодженого в ДТП транспортного засобу як на підставу для відмови у виплаті позивачу страхового відшкодування до уваги прийматися не можуть.

Позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення виплати страхового відшкодування є похідною від основної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 73 632 грн. 70 коп. страхового відшкодування (частина 1 статті 188 ЦПК України).

Розрахунок розміру пені за прострочення виплати страхового відшкодування, який є предметом позовних вимог (1 101 грн. 46 коп.), відповідачем відповідними контррозрахунками не спростовано, а тому доводи поданої ним апеляційної скарги і в цій частині до уваги прийматися не можуть.

Розмір витрат на професійну правничу допомогу, заявлений до стягнення позивачем та задоволений судом (1 000 грн.), є співмірним із складністю справи і обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності, а тому доводи апеляційної скарги і в цій частині до уваги прийматися не можуть.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, що судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, касаційному оскарженню не підлягають.

Згідно з частиною дев`ятою наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено у 2025 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2025 року 3 028 грн. 00 коп.

Предметом позову у цій справі є майнові вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 73 632 грн. 70 коп. страхового відшкодування та пені за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 1 101 грн. 46 коп., а всього 74 734 грн. 16 коп.

Відтак, ціна позову у цій справі складає 74 734 грн. 16 коп., що станом на 01 січня 2025 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн. 00 коп. х 250 = 757 000, 00 грн).

Урахувавши, що ціна позову у цій справі становить 74 734 грн. 16 коп., судові рішення, ухвалені у такій справі, не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384, 389 частина 3 пункт 2 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» залишити без задоволення, а рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 08 липня 2025 року- без змін.

Постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Повну постанову складено 29 вересня 2025 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.