єдиний унікальний номер справи 546/652/23
номер провадження 2/546/23/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Зіненка Ю.В., за участі секретарки судового засідання Гудзенко С.В., представника відповідачів Бибика В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Говорова Світлана Леонідівна, до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - державний реєстратор Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Верховод Костянтин Вікторович та Товариство з обмеженою відповідальністю «Український бізнес трейд та аукціони», про визнання договору недійсним, скасування державної реєстрації права власності

установив:

У червні 2023 року представниця позивача ОСОБА_1 - адвокат Говорова С.Л. звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на ті обставини, що позивачу ОСОБА_1 на підставі договору дарування нерухомого майна від 15.11.2021, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Цвітайло Ю.М., належить виробничий будинок (тік), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , складовими частинами якого є нежитлові будівлі: сторожовий будинок, А-1, площею 23,2 кв.м; продовольчий склад, Б-1, Б1-1, площею 186,2 кв.м; зерносховище, В-1, площею 1005,7 кв.м; ангар, Г-1, площею 530,7 кв.м; критий тік (навіс), Д-1; критий тік (склад), Е-1, площею 537,5 кв.м; вагова, Ж-1, площею 9,6 кв.м; навіс ваговий, Ж1-1; млин, 3-1, площею 24,2 кв.м; ворота 1,2; огорожа 3,4; асфальтове замощення 5; автогараж, К-1, площею 458,5 кв.м. Виробничий будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 1,5200 га, кадастровий номер :00:006:0107. Виробничий будинок, який є предметом договору дарування, належав ОСОБА_4 на підставі договору купівлі продажу від 02.11.2021, який був укладений між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Говтва» та ОСОБА_4 31 січня 2023 року із відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач ОСОБА_1 дізнався, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований автогараж, літ. А-1, площею 456 кв.м, який належить на праві власності ОСОБА_2 . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.01.2023 державна реєстрація була здійснена державним реєстратором виконавчого комітету Решетилівської міської ради Верховодом К.В. на підставі договору купівлі продажу, серія та номер 0001708/к від 05.08.2020, який був укладений на ТБ «Українська біржа торгів та аукціонів». Продавцем за цим договором був ОСОБА_3 , покупцем ОСОБА_2 . Представниця позивача зазначає, що вказаний договір купівлі продажу не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки відповідно до вимог ч. 6 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» автогараж не може бути предметом біржової торгівлі. Також в біржовому договорі не вказано, що дане майно є нерухомим майном, рік будівництва, адреса будівлі, на якій правовій підставі майно належить ОСОБА_3 . Тобто даний правочин не відповідає вимогам частин 1-3 ЦК України. За продавцем ОСОБА_3 не було зареєстровано право власності на спірний автогараж, а право власності за відповідачем ОСОБА_2 було зареєстроване з порушенням вимог ч.1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державний реєстратор Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Верховод К.В. в порушення норм чинного законодавства зареєстрував право власності за ОСОБА_2 .

Посилаючись на викладені обставини, представниця позивача - адвокат Говорова С.Л. просила: визнати недійсним договір купівлі продажу, серія та номер 0001708/к, від 05.08.2020, видавник ТБ «Українська біржа торгів та аукціонів», який був укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та припинити за ОСОБА_2 право власності на автогараж, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Верховода К.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 55733306 від 16.12.2020 та запис про право власності за номером 39734237, внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Верховодом К.В. про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на автогараж, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку із механічною помилкою в тексті позову вірна редакція позовної заяви була долучена представницею позивача у судовому засіданні 25 січня 2024 року (т. 2, а. с.72-72).

Процесуальні дії у справі та позиція сторін

Ухвалою судді від 16.06.2023 у справі відкрите загальне позовне провадження та призначене підготовче засідання на 12.07.2023, яке за клопотанням сторін та їх представників неодноразово відкладалося.

17 липня 2023 року до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_3 з додатками у якому він зазначив, що позовні вимоги не визнає. Позивач не зазначив, які саме його особисті немайнові або майнові права та інтереси порушені відповідачами. Вказує, що 21 травня 2020 року ним було укладено Договір купівлі продажу будівельних матеріалів №21-05-20 з Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Говтва», відповідно до якого йому передано у власність будівельні матеріали, які підлягали розбиранню з будівлі: ваги автомобільні (10 т), інвентарний номер 513-50403-0001, автогараж, інвентарний номер 513-60701-0001, будівля газозварника, інвентарний номер 513-60206-0001, що знаходиться у с. Покровське Решетилівського району. Укладення даного договору не потребувало нотаріального посвідчення та державної реєстрації права власності на будівельні матеріали, так як це не є об`єктом нерухомого майна. У подальшому, 05 серпня 2020 року ним, відповідно до договору купівлі продажу серія та номер 0001708К/20 на ТД «Українська біржа торгів та аукціонів» продано ОСОБА_2 майно, а саме: автогараж, інвентарний номер 513-60701-0001, що знаходиться у с. Покровське Решетилівського району. 07 серпня 2020 року сесією Покровської сільської ради Решетилівського району Полтавської області надано дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,25 га для іншого сільськогосподарського призначення під господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . У подальшому після проведення відповідних будівельних робіт, оформлення технічного паспорту ОСОБА_2 було зареєстровано 03 грудня 2020 року право власності на автогараж, загальною площею 456,2 кв., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Дана реєстрація права власності на автограж за ОСОБА_2 ніяким чином не порушує права позивача ОСОБА_1 , так як він став власником нежитлових будівель, серед яких є автогараж К-1, відповідно до договору дарування через рік після реєстрації права власності на автогараж ОСОБА_2 . Відповідач стверджує це є різні автогаражі. А тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі (т. 1, а. с.48 - 51, 52 - 78).

18 серпня 2023 року до суду від представниці позивача адвоката Говорової С.Л. надійшла відповідь на відзив з додатками, у якій вона зазначила, що договір №21-05-20 купівлі продажу будівельних матеріалів від 21.05.2020, на який посилається відповідач ОСОБА_3 , є нікчемним, так як предмет договору є нерухоме майно, а такий правочин укладається лише в нотаріальній формі та підлягає державній реєстрації. Згідно змісту цього договору купівлі продажу будівельних матеріалів покупець ОСОБА_3 повинен був до 21.06.2020 вивезти всі придбані будівельні матеріали, тобто на момент укладення договору купівлі продажу від 05.08.2020 ніякого майна не могло існувати, а саме будівель автогаража, інвентарний номер 513-60701-0001, який розташований за адресою: Полтавська обл., Полтавський район, сел. Покровське. ОСОБА_3 станом на 05.08.2020 мав право власності лише на будівельні матеріали, а не на будівлю, тому не міг 05.08.2020 продати ОСОБА_2 автогараж, а міг продати лише будівельні матеріали, які він придбав у СТОВ «Говтва». При цьому посилалася на правову позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 21.03.2019 у справі №909/175/18, відповідно до якої до реєстрації права власності на новозбудоване нерухоме майно особа є власником лише матеріалів, обладнання та іншого майна, що було використано в процесі будівництва. Також суд зазначив, що це правило застосовується лише при наявності усієї дозвільної документації, тобто документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об`єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об`єкта незавершеного будівництва. Також представниця позивача зазначає, що автогараж, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрований за ОСОБА_2 є самочинним будівництвом, так як знаходиться на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети та без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. ОСОБА_3 придбав будівельні матеріали та не надав до суду документи, згідно яких дане майно набуло статусу нерухомого майна, так які відсутній документ, згідно якого йому була надана земельна ділянка під будівництво, відсутня декларація на початок та закінчення будівництва, інші дозвільні документи. Державний реєстратор Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Верховода К.В. не мав права здійснювати реєстраційні дії відносно реєстрації права власності за ОСОБА_2 на автогараж, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Представниця позивачавважає, що надана відповідачем довідка старости Покровського старостинського округу від 17.07.2023, у якій зазначено, що господарські будівлі та споруда (автогараж) належать ОСОБА_2 та знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 є недопустимим доказом, так як право власності не може бути підтверджене довідкою. Наданий відповідачем ОСОБА_3 технічний паспорт від 24.11.2020, інвентаризаційна справа №420-20, який виготовлений ФОП ОСОБА_5 є також недопустимим доказом, так як адресу нерухомому майну надається на підставі рішення сільської ради. На серпень 2020 року власником нерухомого майна було СТОВ «Говтва», яка теж мала технічний паспорт на виробничий будинок (тік) (інвентаризаційна справа №7556) від 15.08.2020, який розташований у АДРЕСА_2 , що виготовлений КП «Бюро містобудування та технічної інвентаризації Решетилівського району». При продажу спірного майна 05.08.2020 була зазначена адреса: сел. Покровське Решетилівського району, адреса із зазначенням вулиці була відсутня. Вважає, що права позивача були порушені, так які він набув право власності на нерухоме майно, частина якого на даний час належить ОСОБА_2 (т. 1, а.с.82-83, 84-91).

05 жовтня 2023 року від представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Бибика В.А. надійшли письмові пояснення у яких він зазначив, що згідно договору купівлі-продажу № 21-05-20 від 21.05.2020 відповідач ОСОБА_3 придбав у СТОВ «Говтва» перелік будівель в тому числі і автогараж з інвентарним номером №513-60701-0001, що знаходиться в с. Покровське, Решетилівський район, Полтавська область. В подальшому згідно договору купівлі-продажу майна від 05.08.2021 ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_2 придбав гараж інвентарний номер №513-60701-0001. Згідно письмових матеріалів справи у власності позивача ОСОБА_1 знаходиться гараж літ. К-1 загальною площею 458,5 кв.м. по АДРЕСА_1 , у власності Мазнчико знаходитись гараж літ. А-1 площею 456,2 кв.м. по АДРЕСА_1 . Таким чином площі вказаних гаражів не є ідентичними, що свідчить, що вказані об`єкти нерухомого майна є різними. Відсутність технічного паспорта позивача на вказаний об`єкт нерухомості не дає можливості порівняти технічні характеристики належних позивачу і відповідачу гаражів. Вказує, що згідно п.7 Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 02.11.2021 первісний власник і продавець СТОВ «Говтва» зазначає, що «представник продавця заявляє і гарантує, що на момент укладання цього договору, зазначене нерухоме майно нікому іншому не продане, не подароване, не заставлене, як внесок до статутного фонду юридичних осіб не передане, під забороною в податковій заставі не перебуває, щодо нього не ведуться судові спори, відносно нього не укладено будь-яких договорів про відчуження чи щодо користування з іншими особами, треті особи не мають прав щодо нього, прихованих недоліків немає; від Покупця не приховано обставин, які мають істотне значення, договір вчиняється за відсутності впливу тяжкої обставини та обставин, що спонукають вчинити даний договір на вкрай невигідних умовах. Реконструкції та перепланування нерухомості не здійснювалось. Дублікати документів, що підтверджують право власності на вказане майно Продавцем не отримувались. Таким чином станом на 02.11.2021 продавець СТОВ «Говтва» при відчуженні спірного об`єктна користь ОСОБА_4 в подальшому на користь позивача ОСОБА_1 підтвердило щодо відсутності прав інших осіб в тому числі ОСОБА_3 чи ОСОБА_2 на спірний об`єкт нерухомості. Крім того, станом на 02.11.2021 (дата укладання Договору купівлі-продажу між СТОВ «Говтва» і ОСОБА_4 ) із одночасною реєстрацією права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_4 розмір частки 1, в ньому вже були відомості про зареєстроване право власності за ОСОБА_2 , розмір частки 1 на авто гараж А-1 пл. 456,2 кв.м. із 03.12.2020. Тобто на момент проведення державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна автогараж по АДРЕСА_1 ОСОБА_4 , а саме 02.11.2021 в даному розділ вже близько року (із 03.12.2020) право власності за вказаною адресою було зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2 . Тобто первісне право власності було зареєстроване на спірний гараж 03.12.2020 за ОСОБА_2 (розмір частки 1). Таким чином представник відповідача вважає, що при проведенні державної реєстрації права власності приватним нотаріусом Удовиченко М.Ю., яка виконувала функції реєстратора після укладання договору купівлі-продажу між ОСОБА_4 та СТОВ «Говтва», вона повинна була відмовити у проведення відповідної державної реєстрації, оскільки вказане право у відповідному розділі вже було зареєстроване за ОСОБА_2 . Крім того представник відповідача, посилаючись на постанову Верховного Судувід 26 січня 2022 року у справі № 201/11406/20, вважає, що обраний позивачем спосіб захисту в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу, серія та номер 0001708 від 05.08.2020, видавник ТБ «Українська біржа торгів та аукціонів» є неефективним, оскільки у разі задоволення вказаної позовної вимоги і визнання вказаного договору купівлі продажу недійсним залишиться дійсним договір купівлі-продажу будівельних матеріалів № 21-05-20 від 21.05.2020, укладений між первісним власником СТОВ «Говтва» і ОСОБА_3 . Таким чином задоволення позовних вимог в цій частині не позбавить відповідача ОСОБА_3 права власності на спірний гараж, оскільки не є предметом судового оскарження договір №21-05-20 купівлі-продажу будівельних матеріалів. На підставі вище викладеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі (т.1, а. с.128-132).

25 січня 2024 року від представниці позивача - адвоката Говорової С.Л. до суду надійшли письмові додаткові пояснення, у яких вона зазначила, що згідно документів, які були направлені суду приватним нотаріусом Удовиченко М.Ю. та КП «Бюро технічної інвентаризації Решетилівської міської ради» власником спірного майна було Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «ГОВТВА», яке уклало договір купівлі - продажу від 02.11.2021 р. з ОСОБА_4 , виробничого будинку (тік), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , складовими частинами якого є нежитлові будівлі, зокрема автогараж К-1 пл. 458,5 кв.м. У подальшому ОСОБА_4 уклала з позивачем договір дарування від 15.11.2021 та здійснила відчуження даного виробничого будинку. 31.01.2023 з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач ОСОБА_1 дізнався, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований автогараж А-1 пл. 456 кв.м, який належить на праві власності ОСОБА_2 . Рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 порушує права позивача, як законного власника майна. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.01.2023 державна реєстрація була здійснена державним реєстратором виконавчого комітету Решетилівської міської ради Верховодом К.В. на підставі договору купівлі - продажу, серія та номер 0001708/к від 05.08.2020 р., який був укладений на ТБ «Українська біржа торгів та аукціонів». Згідно договору купівлі-продажу майна від 05.08.2020, продавцем був ОСОБА_3 , покупцем ОСОБА_2 . Відповідно до документів на момент укладення договору купівлі - продажу від 05.08.2020 р. та державної реєстрації права власності на спірне майно за ОСОБА_6 , за продавцем ОСОБА_3 не було зареєстровано право власності на автогараж, який розташований за адресою: Полтавська обл. Решетилівський р-н с-ще Покровське. Договір купівлі-продажу майна від 05.08.2020, який укладений Торговою біржою «Українська біржа торгів та аукціонів» не відповідає вимогам діючого законодавства, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», в редакції, яка діяла на момент укладення договору автогараж не може бути предметом біржової торгівлі. В біржовому договорі не вказано, що дане майно є нерухомим майном, рік будівництва, адреса (назва вулиця та номер будівлі), на якій правовій підставі майно належить ОСОБА_3 . На момент укладення спірного договору дане майно належало СТОВ «Говтва», тому відповідач ОСОБА_3 не мав права на його відчуження. Також звертала увагу, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи, не існує 2-х автогаражів, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того згідно відповіді на адвокатський запит Архівного відділу Полтавської військової Полтавської районної військової адміністрації, відсутні рішення про присвоєння адреси нерухомого майна по АДРЕСА_2 , що свідчить про відсутність права власності у ОСОБА_2 на спірне майно та підтверджує той факт, що у ОСОБА_2 , а також у ОСОБА_3 були відсутні документи, які необхідні для реєстрації права власності на нерухоме майно (т. 2, а.с. 69-70).

Ухвалою суду від 30.01.2024 підготовче провадження у справі було закрите та призначене судове засідання на 26 лютого 2024 року, яке у зв`язку з технічними проблемами було відкладене на 26 березня 2025 року.

У судовому засіданні 26 березня 2025 року представниця позивача адвокат Говорова С.Л. позов підтримала та просила його задовольнити.

Представник відповідачів адвокат Бибик В.А. позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов та у письмових поясненнях. Окрім того після дослідження письмових доказів заявив клопотання про виклик свідка ОСОБА_7 для надання пояснень з приводу витребуваної інвентаризаційної справи.

Указане клопотання було задоволене ухвалою суду без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання.

16 квітня 2024 року до суду від представниці позивача Говорової С.Л. через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про повернення до стадії підготовчого провадження у якій вона зазначила, що 16.04.2024 з Реєстру речових прав вона дізналася, що був змінений запис в реєстрі речових прав на нерухоме майно відносно права власності ОСОБА_2 на спірний автогараж, тобто змінився частково предмет позову, так як спірне майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2 знаходиться за новою адресою: АДРЕСА_1 , здійснені нові реєстраційні дії про державну реєстрацію прав та їх обтяжень спірного майна, індексний номер 57730988 від 27.10.2023. Тому виникла необхідність в зміні предмету позову в частині визнання незаконними та скасування рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Верховода Костянтина Вікторовича, крім зазначених позовних вимог також скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 57730988 від 27.10.2023, закриття розділ номер 242, відкритий у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Верховодом К.В. на будівлю, автогараж А-1, розділ номер 242 (ідентифікатор об`єкта в ЄДЕССБ 01.3413462.4965189.20231016.24.0000.62), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (до зміни адреси: АДРЕСА_1 ). При цьому посилалася на постанови Верховного Суду, зокрема на постанову від 16 грудня 2021 року у справі №910/7103/21. Вважає, що відповідач ОСОБА_2 зловживає своїми процесуальними правами, так як 27.10.2023 під час розгляду справи змінив адресу спірного нерухомого майна з метою неможливості виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , що підтверджується інформацією з Реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якому рішення про зміну адреси спірному майну було прийнято 06.10.2023 р. Відповідач ОСОБА_2 та його представник не повідомили суд про дані обставини, а 27.10.2023 р. представник відповідача подав клопотання про приєднання письмових доказів серед яких не було вищезазначених документів. Третя особа державний реєстратор Верховод К.В. теж своїми діями зловживає процесуальними правами, так як він є учасником даної справи та йому достовірно відомо про зміст позовних вимог, але він приймає рішення про реєстрацію права власності за новою адресою та вчиняє нові реєстраційні дії відносно спірного майна, чим перешкоджає розгляду справи по суті позовних вимог

Ухвалою суду від 17 квітня 2024 року суд постановив повернутися до стадії підготовчого провадження у даній справі.

Ухвалою суду від 19 квітня 2024 року заяву представниці позивача ОСОБА_1 адвоката Говорової С.Л. про забезпечення позову було задоволено: заборонено ОСОБА_2 до винесення рішення по справі укладати будь-які правочини відносно автогаража А-1, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242, до набрання законної сили рішенням у справі № 546/652/23.

26 квітня 2024 року до суду надійшла заява представниці позивача - ОСОБА_8 про зміну предмету позову.

Необхідність зміни предмету позову позивачка обґрунтовує тим, що 16.04.2024 р. вона дізналася з Реєстру речових прав, що був змінений запис в реєстрі речових прав на нерухоме майно відносно права власності ОСОБА_2 на спірний автогараж, тобто змінився частково предмет позову, так як спірне майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2 знаходиться за новою адресою: АДРЕСА_1 , здійснені нові реєстраційні дії про державну реєстрацію прав та їх обтяжень спірного майна, індексний номер 57730988 від 27.10.2023. У зв`язку з цим представниця позивача просить:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу, серія та номер 0001708К/20 від 05.08.2020 р., видавник ТБ «Українська біржа торгів та аукціонів», який був укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та припинити право власності за ОСОБА_2 , номер запису про право власності 39734237 - на будівлю, автогараж А-1, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 242 (ідентифікатор об`єкта в ЄДЕССБ 01.3413462.4965189.20231016.24.0000.62), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Верховода Костянтина Вікторовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 55733306 від 16.12.2020 р.; про державну реєстрацію змін до розділу, індексний номер рішення 69943832 від 27.10.2023 р. та закрити розділ індексний номер рішення 55733306 від 16.12.2020 р., який відкритий у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Верховодом К.В., на будівлю автогараж А-1, (ідентифікатор об`єкта в ЄДЕССБ 01.3413462.4965189.20231016.24.0000.62), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242.

10 травня 2025 року ухвалою суду було прийнято до розгляду заяву представниці позивача - ОСОБА_8 зі зміненим предметом позову.

Цією ж ухвалою суду заяву представника відповідачів - ОСОБА_9 про призначення судової будівельно-технічної експертизи було задоволено. На вирішення експертизи поставлено наступне питання: чи входить об`єкт нерухомого майна, а саме: позначений літ. А-1 «Автогараж» по АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 , до складу об`єкта нерухомого майна «тік» по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 ?

На час проведення судової будівельно-технічної експертизи провадження в цивільній справі було зупинено.

17 травня 2024 року до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позов, у якому він зазначив, що відповідач ОСОБА_3 21.05.2020 уклав договір №21-05-20 з СТОВ «Говтва» купівлі продажу будівельних матеріалів, зокрема автогараж, а потім вже він його купив, який вирішив використовувати для власної господарської діяльності після відповідних будівельних робіт та оформлення технічного паспорту на автогараж. Тому позивачу слід було пред`являти претензії до СТОВ «Говтва», які нібито продали один і той же автогараж і ОСОБА_1 і ОСОБА_3 . Посилаючись на положення статей 203, 317, 319, 328 ЦК України, відповідач зазначив, що у позові позивач не вказав яке саме його право порушено вказаним договором купівлі продажу будівельних матеріалів від 05.08.20 і яким чином будуть відновлені його права в разі задоволення позову (т. 2, а. с. 227 229).

Постановою Полтавського апеляційного суду від 02 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а ухвалу Решетилівського районного суду Полтавської області від 19 квітня 2024 року без змін.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 02 квітня 2025 року апеляційну скаргу представниці позивача ОСОБА_1 ОСОБА_8 було задоволено, а ухвалу Решетилівського районного суду Полтавської області від 10 травня 2024 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

До суду справа повернулася з Полтавського апеляційного суду 13 травня 2025 року.

Підготовче засідання у даній справі призначено на 09 червня 2025 року, яке за клопотанням представника відповідача було відкладене на 23 липня 2025 року.

Ухвалою суду від 23 липня 2025 підготовче провадження у справі було закрите та призначене судове засідання на 25 серпня 2025 року, яке у зв`язку з неналежним повідомленням третьої особи було відкладене на 01 жовтня 2025 року.

У судове засідання 01 жовтня 2025 року представниця позивача - Говорова С.Л. не з`явилася, 30 вересня 2025 року до суду від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідачів адвокат Бибик В.А. щодо першої позовної вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажузазначив, що посилання позивача на статтю 215 ЦК України є необґрунтованим. Позивачем обрано неналежний спосіб захисту, оскільки у даному випадку повинен бути заявлений негаторний чи віндикаційний позов. При цьому посилався на постанову Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі №504/2864/13-ц, у якій визначено належні способи захисту власника майна, якого він був незаконно позбавлений. Щодо другої позовної вимоги про скасування рішення державного реєстратора представник відповідачів зазначив, що самого рішення та доказів, на підставі якого воно було прийнято позивачем надано не було. Позивач просто констатував, що відбулися такі реєстраційні дії, але доказів надано не було. Окрім того представник відповідачів звертав увагу, що у заяві про зміну предмету позову представниця позивача зазначає, що відносно спірного майна, яке належить на праві власності ОСОБА_2 , здійснені нові реєстраційні дії про державну реєстрацію прав та їх обтяжень спірного майна, індексний номер 57730988 від 27.10.2023. У той час як у прохальній частині вона просить визнати незаконним та скасувати, зокрема, рішення державного реєстратора про державну реєстрацію змін до розділу, індексний номер рішення 69943832 від 27.10.2023. Тобто, представницею позивача зазначено два різні індексні номери рішення. До того ж, подаючи заяву про зміну предмету позову у зв`язку з зміною адреси спірного об`єкту нерухомого майна, стороною позивача не було долучено витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підтвердження даної обставини.

Ураховуючи недоведеність стороною позивача позовних вимог та суперечливість наданих доказів, представник відповідачів просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Клопотання про виклик свідка ОСОБА_7 , подане у судовому засіданні 26 березня 2024 року, просив залишити без розгляду.

Третя особа - державний реєстратор Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Верховод К.В. та представник третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Український бізнес трейд та аукціони», у судове засідання не з`явилися про місце, дату та час судового засідання були повідомлені належним чином (т. 3, а. с. 134, 138).

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що відповідно до договору купівлі продажу будівельних матеріалів №21-05-20 від 21.05.2020, укладеного між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Говтва» (Продавцем) та ОСОБА_3 (Покупцем), Продавець зобов`язується передати у власність Покупця будівельні матеріали, які є речами бувшими у вжитку і підлягають розбиранню за рахунок Покупця з будівлі Ваги автомобільні (10 т), інвентарний №513-50403-0001, Автогараж, інвентарний № 513-60701-0001, будівля газозварника, інвентарний № 513-60206-0001, що знаходиться за адресою: с. Покровське, Решетилівський район, Полтавська область, а Покупець зобов`язується прийняти зазначений товар з метою отримання від розбирання будівлі будівельних матеріалів та сплатити продавцеві договірну ціну за товар (п.1.1. Договору) (т.1, а. с.52 - 55).

У додатку №1 до договору № 21-05-20 від 21.05.2020 сторони погодили найменування, кількість, ціну та загальну вартість товару, що є предметом договору купівлі продажу (т.1, а.с. 56, 59, 57-58).

Відповідно до копії рішення Покровської сільської ради Решетилівського району Полтавської області від 07.08.2020 відповідачу ОСОБА_2 було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,2500 га для іншого сільськогосподарського призначення під господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 (т.1, а. с. 60, т. 2, а. с. 53).

На запит адвоката Говорової С.Л. Полтавська районна військова адміністрація листом від 09.11.2023 №07-02-Р/76 повідомила, що документи, на підставі яких було прийняте відповідне дане рішення, відсутні. Також було доведено до відома, що у протоколах сесій Покровської сільської ради Решетилівського району Полтавської області за серпень жовтень 2020 року немає рішення про затвердження даного проекту землеустрою або відмови у його затвердженні. Також у протоколах сесій та засідань виконкому Покровської сільської ради Решетилівського району Полтавської області за серпень жовтень 2020 року немає рішень про присвоєння автогаража, який належить ОСОБА_2 адреси: АДРЕСА_2 . Протоколи Решетилівської міської ради Решетилівського району Полтавської області за 2020 рік на зберігання у відділ не надходили (т. 2, а. с. 54).

Згідно копії договору (контракту) купівлі продажу майна, № 0001708/к від 05.08.2020, видавник ТБ «Українська біржа торгів та аукціонів», який був укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_2 купив автогараж, інв. №513-60701-0001, який знаходиться за адресою: Полтавська обл., Полтавський район, сел. Покровське (т.1, а. с.8).

Згідно копії довідки Виконавчого комітету Решетилівської міської ради № 01.3-20/519 від 17.07.2023 господарська будівля та споруда (автогараж), що належить ОСОБА_2 , знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а. с.61).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.12.2020 державним реєстратором Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Верховодом К.В. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 55733306 від 16.12.2020 про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на автогараж, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а. с. а. с. 12, 62).

На замовлення ОСОБА_2 фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 було виготовлено технічний паспорт на нежитлову будівлю (автогараж), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 24 листопада 2020 року. Загальна площа нежитлової будівлі Автогаража літера «А-1» становить 456,2 м2 (т.1, а. с. 63 69).

02.11.2021 між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Говтва» та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Удовіченко М.Ю. Предметом вказаного договору був виробничий будинок (тік), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , складовими частинами якого є нежитлові будівлі: сторожовий будинок, А-1, загальною площею 23,2 кв.м; продовольчий склад, Б-1, Б1-1, загальною площею 186,2 кв.м; зерносховище, В-1, загальною площею 1005,7 кв.м; ангар, Г-1, загальною площею 530,7 кв.м; критий тік (навіс), Д-1; критий тік (склад), Е-1, загальною площею 537,5 кв.м; вагова, Ж-1, загальною площею 9,6 кв.м; навіс ваговий, Ж1-1; млин, 3-1, загальною площею 24,2 кв.м; ворота 1,2; огорожа 3,4; асфальтобетонне замощення 5; автогараж, К-1, загальною площею 458,5 кв.м. Виробничий будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 1,5200 га, кадастровий номер :00:006:0107 (т. 1, а.с . 9-11).

Відповідно до договору дарування нерухомого майна від 15.11.2021, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Цвітохою Ю.М., укладеного між ОСОБА_4 (дарувальником) та ОСОБА_1 (обдаровуваним), ОСОБА_4 передає у власність, а ОСОБА_1 , приймає у власність виробничий будинок (тік), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , складовими частинами якого є нежитлові будівлі: сторожовий будинок, А-1, загальною площею 23,2 кв.м; продовольчий склад, Б-1, Б1-1, загальною площею 186,2 кв.м; зерносховище, В-1, загальною площею 1005,7 кв.м; ангар, Г-1, загальною площею 530,7 кв.м; критий тік (навіс), Д-1; критий тік (склад), Е-1, загальною площею 537,5 кв.м; вагова, Ж-1, загальною площею 9,6 кв.м; навіс ваговий, Ж1-1; млин, 3-1, загальною площею 24,2 кв.м; ворота 1,2; огорожа 3,4; асфальтобетонне замощення 5; автогараж, К-1, загальною площею 458,5 кв.м. Виробничий будинок належить продавцю на підставі договору купівлі продажу, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Удовіченко М.Ю, 02.11.2021 за реєстровим номером 3633 (т.1, а. с. 5 - 6).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.11.2023, приватним нотаріусом Цвітохою Ю.М. на підставі вказаного договору дарування від 15.11.2021 було здійснено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 , рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 61599354 від 15.11.2021 (т.1, а.с.7).

Представницею позивача Долі В.І. було надано копію технічного паспорту на виробничий будинок (тік), виготовленого на замовлення Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Говтва» Комунальним підприємством «бюро містобудування та технічної інвентаризації Решетилівського району», який знаходиться за адресою: вул. Центральна, 1д, селище Покровське Решетилівського району Полтавської області, станом на 15 серпня 2017 року, відповідно до якого площа виробничого будинку літер «К-1» становить 458,5 м2 (т.1, а. с. 86 91, т. 2, а. с. 55 - 65).

Відповідно до копії витягу з Державного земельного кадастру та матеріалів землевпорядного проектування земельної ділянки ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 д знаходиться земельна ділянка з кадастровим номером :00:006:0111 площею 0,2500 (т. 1, а. с. 155, 156)

На виконання ухвали суду від 01.11.2023 приватним нотаріусом було надіслано до суду копії договору купівлі продажу нерухомого майна від 02.11.2021, зокрема автогаража, К-1, загальною площею 458,5 кв.м, укладеного між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Говтва» та ОСОБА_4 та копії усіх документів (т. 1, а. с. 178 218).

Також на виконання ухвали від 01.11.2023 від КП «Бюро технічної інвентаризації» Решетилівської міської ради Полтавської області до суду надійшла копія інвентаризаційної справи №7576 об`єкта нерухомого майна (виробничий будинок, тік) в АДРЕСА_2 (т. 2, а. с. 3 - 45).

З наданого стороною позивача висновку експерта Федорова Д.Ф. №25 судової будівельно - технічної експертизи вбачається, що на вирішення експертизи поставлені наступні запитання: 1) чи є автогараж К-1 пл. 458,5 кв.м, який належить на праві власності ОСОБА_1 (реєстровий номер об`єкта нерухомого майна 242) та автогараж А-1 пл. 456,2 кв.м, який належить на праві власності ОСОБА_10 (реєстровий номер об`єкта нерухомого майна 242), одним об`єктом нерухомого майна чи це різні об`єкти нерухомого майна? 2) На яких земельних ділянках розташовані автогараж К-1 пл. 458,5 кв.м, який належить на праві власності ОСОБА_1 (реєстровий номер об`єкта нерухомого майна 242) та автогараж А-1 пл. 456,2 кв.м, який належить на праві власності ОСОБА_10 (реєстровий номер об`єкта нерухомого майна 242)?

На указані питання експерт надав наступні висновки. Так, по першому питанню: на підставі проведеного дослідження експерт установив, що розташування, технічні характеристики, структура та склад складової частини об`єкта нерухомого майна реєстровий номер 242 (автогараж К-1 пл. 458,5 кв.м), який належить на праві власності ОСОБА_1 та об`єкта нерухомого майна реєстровий номер 242 (автогараж К-1 пл. 456,2 кв.м), який належить на праві власності ОСОБА_11 ідентичні, тобто указані об`єкти є одним і тим самим об`єктом нерухомого майна в натурі. По другому питанню: на підставі проведеного дослідження експерт установив, що складова частина об`єкта нерухомого майна реєстровий номер 242 (автогараж К-1 пл. 458,5 кв.м), який належить на праві власності ОСОБА_1 та об`єкт нерухомого майна реєстровий номер 242 (автогараж К-1 пл. 456,2 кв.м), який належить на праві власності ОСОБА_11 , розташовані на земельній ділянці кадастровий номер :00:006:0111 (т.2, а. с. 136 144).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна будівлі, автогаражу А-1, адреса: АДРЕСА_1 , на підставі рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Верховода Костянтина Вікторовича індексний номер рішення 69943832 від 27.10.2023 було внесено зміни до розділу: додано закінчений будівництвом об`єкт, загальна площа (кв. м): 456,2 змінена на загальна площа (кв.м): 459,3; адреса АДРЕСА_1 д змінено на АДРЕСА_1 (т. 2, а. с. 145 -146).

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Звертаючись до суду з позовом позивач зазначав, що договором купівлі продажу майна (автогаража) від 05.08.2020, який був укладений на ТБ «Українська біржа торгів та аукціонів» між продавцем ОСОБА_3 та покупцем ОСОБА_2 , були порушені його права, як власника цього автогаража.

У свою чергу відповідачі зазначали, що мова йде про різні автогаражі, оскільки у власності ОСОБА_1 знаходиться автогараж літ. К-1 загальною площею 458,5 кв.м., який знаходиться по АДРЕСА_1 , а у власності ОСОБА_2 знаходитись гараж літ. А-1 площею 456,2 кв.м. по АДРЕСА_1 .

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд зазначає, що відповідно до наявного в матеріалах справи висновку експерта автогараж К-1 пл. 458,5 кв.м, який належить на праві власності ОСОБА_1 та автогараж К-1 пл. 456,2 кв.м, який належить на праві власності ОСОБА_11 є ідентичними, тобто указані об`єкти є одним і тим самим об`єктом нерухомого майна в натурі та розташовані на земельній ділянці кадастровий номер :00:006:0111.

Представник відповідачів адвоката Бибик В.А. вказував, що згідно даного висновку експерта спірний об`єкт нерухомого майна знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер :00:006:0111, яка належить ОСОБА_2 , а тому слід враховувати практику Верховного Суду щодо принципу єдності земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна.

Відповідно до ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2, 3 ст. 89 ЦПК України).

Оцінивши наявні у матеріалах докази, зокрема технічні паспорти на указану будівлю, порівнявши експлікації приміщень нежитлової будівлі, яка позначена літерами К-1 та А-1, суд вважає, що висновок експерта у повній мірі узгоджується із наявними матеріалами справи.

З цих підстав заперечення відповідачів у цій частині суд до уваги не приймає.

З приводу вимоги позовної вимоги в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу від 05.08.2020, укладеного ТБ «Українська біржа торгів та аукціонів» між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та припинення права власності за ОСОБА_2 на автогараж А-1, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 суд зазначає наступне.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно положенням частини шостої статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції, чинній на час укладення договору купівлі-продажу від 05.08.2020) не можуть бути предметом біржової торгівлі речі, визначені індивідуальними ознаками, якщо вони не продаються як партія, а також будь-які вживані товари, включаючи транспортні засоби, та капітальні активи. Таке обмеження не поширюється на майно, яке відчужується з податкової застави, а також майно, конфісковане відповідно до закону.

Річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її (частина перша статті 184 ЦК України).

Тобто у даному випадку автогараж, який був предметом проведення аукціонів і є річчю, визначеною індивідуальними ознаками, не міг бути реалізований на товарній біржі.

Відомостей про те, що автогараж відчужується з податкової застави чи є майном, конфіскованим відповідно до закону матеріали справи не містять.

Окрім цього суд уважає за доцільне звернути увагу на наступне.

Згідно частини другої статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції, чинній на час укладення договору купівлі-продажу від 05.08.2020) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

У свою чергу згідно частини четвертої статті 656 ЦК України до договору купівлі-продажу, що укладається на організованих ринках капіталу та організованих товарних ринках, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і договорів купівлі-продажу фінансових інструментів, укладених поза організованим ринком, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Відповідно до частини першої статті 209 Цивільного кодексу України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Згідно статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Таким чином положення статті 657 Цивільного кодексу України встановлюють форму договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Аналіз нормативно-правових актів дає підстави стверджувати, що саме норми Цивільного кодексу України (чинні на момент виникнення спірних правовідносин) найбільш повно та точно врегульовували цивільні правовідносини щодо форми договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Подібний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17 (провадження № 14-188цс20).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

Згідно положень частин першої та другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до частини першої статті 220 Цивільного кодексу України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Таким чином договір купівлі-продажу від 05.08.2020, предметом якого було нерухоме майно та який не був нотаріально посвідчений, є нікчемним та відповідно до частини першої статті 216 Цивільного кодексу України не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Висновки суду базуються на правових висновках Верховного Суду, висловлених у постанові від 09 вересня 2022 року у справі № 904/6233/21 з подібними правовідносинами.

З огляду на викладене, подальша реєстрація права власності відповідача ОСОБА_2 на спірний об`єкт нерухомості жодних правових наслідків не мала.

У свою чергу визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 916/3156/17).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі №504/2864/13-ц, на яку посилався представник відповідачів, указано, що загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, а також можливість їх захистити іншим способом, встановленим договором або законом чи судом у визначених законом випадках, закріплений у частині другій статті 16 ЦК України. Глава 29 ЦК України передбачає, зокрема, такі способи захисту права власності як витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов) та усунення перешкод у реалізації власником права користування та розпорядження його майном (негаторний позов).

Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі №653/1096/16-ц).

У статті 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 на підставі нікчемного правочину користується нерухомим майном, яке належить позивачу на праві власності відповідно до договору дарування, то належним способом захисту, враховуючи обставини даної справи, на думку суду, є усунення перешкод у користуванні майном.

Тобто, доводи представника відповідачів адвоката Бибика В.А. про обрання позивачем неналежного способу захисту є обґрунтованими.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

З цих підставвимога позовної заяви про визнання недійсним договору купівлі-продажу до задоволення не підлягає.

Ураховуючи, що відповідач ОСОБА_2 , з яким уклав спірний договір купівлі продажу автогаража відповідач ОСОБА_3 фактично не був власником цього майна, оскільки договір купівлі-продажу від 05.08.2020 є нікчемним, то і вимога про припинення за ОСОБА_2 права власності на спірне майно до задоволення не підлягає.

Щодо посилання представника відповідачів на необхідність дотримання принципу єдності земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна суд звертає увагу на таке.

Відповідно до частини 1 статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час укладення договору купівлі продажу будівельних матеріалів від 21.05.2020) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Між тим, у даній справі судом було установлено, що відповідач ОСОБА_2 право власності на спірний автогараж не набув. Відповідно до застосування положення частини 1 статті 120 ЗК України у даній справі не підлягають.

Щодо позовної вимоги про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора суд зазначає наступне.

Позивач ОСОБА_1 у позові зазначав, що реєстрація за відповідачем ОСОБА_2 права власності на спірний автогараж була проведена з порушенням ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і даною реєстрацією права власності було порушено його права, як власника указаного нерухомого майна.

Згідно частини другої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають, змінюються та припиняються з моменту такої реєстрації.

У частині третій статті 26 цього закону зазначено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Отже, скасування судом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно має наслідком відновлення прав позивача, як власника спірного нерухомого майна, право власності за яким зареєстровано відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 61599354 від 15.11.2021.

За таких обставин усуваються суперечності, за яких право власності на один і той же об`єкт нерухомого майна зареєстрований за двома різними особами (позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 ). Різна площа автогаража, позначення різними літерами та у подальшому зміна відповідачем його адреси у даному випадку не змінюють цього висновку суду, оскільки судом було установлено, що йдеться про один і той же об`єкт нерухомого майна, який розташований на одній і тій же земельній ділянці.

З урахуванням обставин даної справи, ураховуючи нікчемність договору купівлі-продажу від 05.08.2020, вимога про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно є належним способом захисту. Задоволення такого позову призведе до внесення державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей, які свідчать про припинення права власності відповідача ОСОБА_2 , відповідно одноосібним власником спірного майна буде позивач ОСОБА_1 , який став власником цього майна на підставі договору дарування від 15.11.2021.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються в разі набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовується рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, на підставі якого відкрито відповідний розділ.

З огляду на викладене позовна вимога в частині закриття розділу Державного реєстру прав також підлягає до задоволення.

Представник відповідачів у судовому засіданні звертав увагу, що стороною позивача не було долучено рішення державного реєстратора, яке вона просила скасувати, та доказів, на підставі якого воно було прийнято.

Між тим суд вже звертав увагу на долучену стороною позивача інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна будівлі, автогаражу А-1, адреса: АДРЕСА_1 , у кій зазначено, що на підставі рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Верховода Костянтина Вікторовича, індексний номер рішення 69943832 від 27.10.2023, було внесено зміни до розділу: додано закінчений будівництвом об`єкт, загальна площа (кв. м): 456,2 змінена на загальна площа (кв.м): 459,3; адреса АДРЕСА_1 д змінено на АДРЕСА_1 (т. 2, а. с. 145 -146).

Таким чином указаний доказом підтверджується наявність оскаржуваного рішення державного реєстратора, що є достатньою підставою для вирішення судом позовної вимоги щодо його скасування.

Щодо твердження представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Бибика В.А. про те, що у разі задоволення позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 05.08.2020 недійсним залишиться дійсним договір купівлі-продажу будівельних матеріалів № 21-05-20 від 21.05.2020, укладений між первісним власником СТОВ «Говтва» і ОСОБА_3 суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 2.4. договору купівлі-продажу від 05.08.2020 розборка Ваги автомобільні (10 т), Автогараж, Будівля газозварника повинна бути проведена покупцем протягом 30 днів з моменту підписання даного договору з повним очищенням території і вивезенням з території отриманих будівельних матеріалів та будівельного сміття.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами. Цей договір дійсний до 31.12.2020 року (пункт 9.1. цього договору).

Згідно із частиною першою статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Пунктами 1, 3 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Право власності на майно припиняється в разі його знищення (стаття 349 ЦК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються в разі знищення, зокрема, об`єкта нерухомого майна.

Доказів про закриття реєстраційної справи в зв`язку зі знищенням об`єкту нерухомості (автогаража) матеріали справи не містять.

Отже, ОСОБА_3 , як покупцем за договором купівлі-продажу будівельних матеріалів № 21-05-20 від 21.05.2020, умов договору в частині прийняття товару, зокрема автогаража, з метою отримання від його розбирання будівельних матеріалів дотримано не було. Натомість 05 серпня 2020 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі продажу автогаража, який мав бути розібраний саме на підставі договору купівлі-продажу будівельних матеріалів від 21.05.2020.

Ураховуючи свідоме порушення ОСОБА_3 умов договору купівлі-продажу будівельних матеріалів № 21-05-20 від 21.05.2020 та те, що чинність цього договору була визначена його сторонами до 31.12.2020, а також те, що на цю дату спірний автограж розібраний не був, тому у суду відсутні підстави вважати його дійсним у разі задоволення позову.

Також суд не погоджується з твердженням відповідача ОСОБА_2 у відзиві на позов щодо того, що СТОВ «Говтва» продали один і той же автогараж і ОСОБА_1 , і ОСОБА_3 , оскільки у одному випадку предметом договору були будівельні матеріали, а у іншому випадку ОСОБА_1 отримав за договором дарування нерухомого майна виробничий будинок, складовою частиною якого був, зокрема, спірний автогараж.

Щодо доводів представника відповідача адвоката Бибика В.А. про те, що при проведенні державної реєстрації права власності приватним нотаріусом Удовиченко М.Ю., яка виконувала функції реєстратора після укладання договору купівлі-продажу від 02.11.2021 між ОСОБА_4 та СТОВ «Говтва», вона повинна була відмовити у проведення відповідної державної реєстрації, оскільки вказане право у відповідному розділі вже було зареєстроване за ОСОБА_2 , суд зазначає, що зазначений договір купівлі продажу не є предметом даної справи. Крім того матеріали справи не містять доказів, щодо визнання указаного правочину недійсним.

Між тим суд звертає увагу на наступне.

Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У свою чергу відповідач ОСОБА_3 придбав будівельні матеріали, однак всупереч умов договору у подальшому продав спірний об`єкт нерухомого майна відповідачу ОСОБА_2 .

Однак, на думку суду, придбання відповідачем 21 травня 2020 року будівельних матеріалів від розбирання автогаража не свідчить про виникнення у нього права власності на приміщення автогаража і, як наслідок, подальший продаж цього об`єкта нерухомого майна відповідачу ОСОБА_12 було здійснено незаконно.

Суд не приймає твердження представника відповідачів щодо того, що, подаючи заяву про зміну предмету позову у зв`язку з зміною адреси спірного об`єкту нерухомого майна, стороною позивача не було долучено витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підтвердження даної обставини, оскільки 16 квітня 2024 року представницею позивача адвокатом Говоровою С.Л. було подано клопотання про долучення доказів, зокрема інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна, у якій вказані обставини зазначені (т. 2, а. с. 145 146).

Щодо того, що у заяві про зміну предмету позову представниця позивача зазначила, що відносно спірного майна, яке належить на праві власності ОСОБА_2 , здійснені нові реєстраційні дії про державну реєстрацію прав та їх обтяжень спірного майна, індексний номер 57730988 від 27.10.2023, у той час як у прохальній частині вона просить визнати незаконним та скасувати, зокрема, рішення державного реєстратора про державну реєстрацію змін до розділу, індексний номер рішення 69943832 від 27.10.2023, суд виходить з того, що зазначено представницею позивача у прохальній частині заяви, у якій указаний індексний номер рішення 69943832. При цьому суд уважає, що представницею позивача у заяві допущено описку, яка не свідчить про безпідставність чи необґрунтованість заявленої вимоги.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

Щодо забезпечення позову

Ухвалою суду від 19.04.2024 заяву представниці позивача ОСОБА_1 адвоката Говорової С.І. про забезпечення позову було задоволено та заборонити ОСОБА_2 до винесення рішення по справі укладати будь-які правочини відносно автогаража А-1, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242, до набрання законної сили рішенням у справі № 546/652/23.

Відповідно до частини 7 статті 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Ураховуючи задоволення позову в частині скасування державної реєстрації права власності відповідача на спірне нерухоме майно, застосовані ухвалою суду від 19.04.2024 заходи забезпечення позову не підлягають до скасування до настання обставин, визначених ч. 7 ст. 158 ЦПК України.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки від 31.05.2023 установлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 2147,20 грн (т. 1, а. с. 1).

У зв`язку із задоволенням однієї із двох позовних вимог в частині скасування державної реєстрації, що становить 50%, то з відповідачів у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судові витрати в розмірі 1 073,6 грн, по 536,8 грн з кожного відповідача.

До закінчення судових дебатів представником відповідачів - адвокатом Бибиком В.А. суду було заявлено, що стороною відповідачів докази понесених витрат на професійну правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 4, 11, 12, 13, 76-81, 83, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Говорова Світлана Леонідівна, до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - державний реєстратор Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Верховод Костянтин Вікторович та Товариство з обмеженою відповідальністю «Український бізнес трейд та аукціони», про визнання договору недійсним, скасування державної реєстрації права власності задовольнити частково.

Скасувати рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Верховода Костянтина Вікторовича: про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 55733306 від 16.12.2020; про державну реєстрацію змін до права власності, індексний номер рішення 69943832 від 27.10.2023, та закрити розділ, який відкритий у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Верховодом Костянтином Вікторовичем, індексний номер рішення 55733306 від 16.12.2020, на будівлю автогараж А-1, (ідентифікатор об`єкта в ЄДЕССБ 01.3413462.4965189.20231016.24.0000.62), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242.

У задоволенні позову в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу, серія та номер 0001708К/20 від 05.08.2020, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рівних частках судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 1073 (однієї тисячі сімдесяти трьох гривень) гривні 60 копійок, по 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок з кожного відповідача.

Роз`яснити сторонам положення частини 7 статті 158 ЦПК України, відповідно до якої вжиті по даній справі заходи забезпечення позову, відповідно до ухвали суду від 19 квітня 2024 року, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Надати відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 строк для подання доказів щодо розміру понесених ним судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, роз`яснивши, що у випадку неподання відповідних доказів протягом встановленого строку заява залишається без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників судового процесу:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представниця позивача адвокат Говорова Світлана Леонідівна, адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_3 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Представник відповідачів - адвокат Бибик Володимир Анатолійович, адреса: 36000, м. Полтава, вул. Гоголя, 7, оф. 101, РНОКПП НОМЕР_5 .

Повний текст рішення складено 02 жовтня 2025 року.

Суддя Ю.В. Зіненко