Справа № 536/1020/25
Провадження № 2/536/893/25
30 вересня 2025 року м. Кременчук
Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:
головуючої судді Реки А.С.,
за участю секретаря судового засідання Черненко А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання,-
ОСОБА_1 звернулася до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовною заявою про стягнення аліментів, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період навчання. В обґрунтування позовних вимог вказано, що на даний час її син, ОСОБА_3 є студентом 2 курсу Навчально-наукового інституту механічної інженерії, транспорту та природничих наук Кременчуцького національного університету ім. М.Остроградського та навчається на контрактній формі навчання. Оскільки відповідач не бажає добровільно утримувати сина на період навчання, ОСОБА_1 просить стягнути суд з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період навчання у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення ОСОБА_3 23 років або закінчення ним навчання, а також судові витрати у розмірі 5000 грн.
Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06 травня 2025 року було відкрито провадження у справі та призначено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових викликів за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою відповідача, який повернувся до суду з довідкою відділення «Укрпошти» - «адресат відсутній за вказаною адресою», також за місцем проходження служби, іншої адреси ОСОБА_2 суду не повідомив, тому, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в такому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином. Відповідач клопотання про розгляд справи у його відсутність до суду не подав, про причини неявки суд не повідомив. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав.
Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, який про причини неявки не повідомив, неподання відповідачем відзиву на позов, згоду позивачки на ухвалення заочного рішення, суд постановив про розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення у даній справі.
За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи.
У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України).
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрували шлюб 17 грудня 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 24 лютого 2009 року (а.с.7). Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка « ОСОБА_5 », дружини « ОСОБА_5 ».
З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 26 лютого 2009 року вбачається, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.8).
Також з копії витягів з реєстру територіальної громади №2025/003612835 від 18 березня 2025 року, №2025/003956459 від 25 березня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мають зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12-13).
Відповідно до копії довідки Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського № 3305 від 25 березня 2025 року (а.с.10), ОСОБА_3 є студентом 2 курсу Навчально-наукового інституту механічної інженерії, транспорту та природничих наук та навчається на денному відділенні за контрактом. Термін навчання - з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2025 року.
Згідно відповіді № 1356394 від 07 травня 2025 року з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, витребуваної за клопотанням позивачки, ОСОБА_2 є військовослужбовцем та отримує доходи, зокрема, у виді грошового забезпечення за період з 1 кварталу 2024 р. по 1 квартал 2025 р. (а.с.19-20).
Також, як вбачається з копії паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , внесені відомості про дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 4-6).
Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх сина, дочки регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200,201 СК України).
Статтею 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності,володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав,у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів,виключних правна результати інтелектуальної діяльності,корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з роз`ясненнями п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також, при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, канцелярського приладдя, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження тощо.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, оскільки відповідач будучи працездатною особою, зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, отже є таким, що потребує матеріальної допомоги. Відомостей про відсутність можливості сплачувати аліменти, відповідач суду не надав.
Таким чином, встановивши, що ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , на час звернення з позовом до суду був студентом Навчально-наукового інституту механічної інженерії, транспорту та природничих наук Кременчуцького національного університету ім. М.Остроградського, дослідивши та оцінивши усі надані докази на предмет їх належності, допустимості та достатності для правильного вирішення справи, а також, приймаючи до уваги те, що відповідач є батьком ще двох неповнолітніх доньок, суд вважає за необхідне стягнути на утримання повнолітнього сина, який продовжував навчання до ІНФОРМАЦІЯ_8 , аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, та вважає, що такий розмір аліментів буде достатніми для належного утримання повнолітнього сина, який продовжував навчання, забезпечить баланс інтересів одержувача, платника аліментів, а також його повнолітнього сина,зважаючи на те, що батько має можливість надати таку допомогу, та виходячи з рівності обов`язку матеріальних витрат обох батьків.
Також, суд вважає необхідним при ухваленні рішення стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивач звільнений від його сплати при зверненні до суду.
Окрім того, позивачка просить стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 5000 грн., з огляду на що суд зазначає наступне.
Частиною 1, 3 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), що передбачено ч.8 ст.141 ЦПК України.
Таким чином, зважаючи на те, що позивачкою не обґрунтовано понесення нею судових витрат та не надано належних та допустимих доказів щодо їх понесення, суд доходить висновку про відмову у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача судових витрат у сумі 5000 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 182, 191, 198 - 201 СК України, ст.ст. 2, 4, 5,12, 13, 76- 81, 89, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268, 274, 279, 280-283, 430 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 29 квітня 2025 року та на період навчання, а саме до 30 червня 2025 року, але не більше як до досягнення ним 23 років та за умови, що він буде продовжувати навчання.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.
В задоволенні іншої частини позовних вимог та вимог про стягнення судових витрат відмовити.
Копію заочного рішення надіслати сторонам.
Заочне рішення може бути переглянуте Кременчуцьким районним судом Полтавської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне найменування учасників процесу:

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

СуддяА. С. Река